Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Вівчар Р.Г. звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до відповідача [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . За життя спадкодавець залишив заповіт, складений 23 березня 2009 року відповідно до якого земельну ділянку площею 0,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Магальської сільської ради (Державний акт Серія ЯБ №444157) він заповів [PERSON] . Вказує, що про існування заповіту та про його зміст дізнався в кінці листопада 2021 року, коли донька померлого, відповідачка по справі, [PERSON] , знайшла серед документів померлого заповіт та повідомила його про це. У зв`язку із зазначеним на даний час пройшов шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а відтак позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте до початку розгляду справи від його представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що випливає із Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва право на яке посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №444157 від 15 травня 2007 року. За життя, [PERSON] склав заповіт 23 березня 2009 року яким земельну ділянку було залишено у спадок позивачу. Позивач не знаючи про наявність заповіту на його користь пропустив строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 26.06.2019 № 565/1145/17. Суд встановив, що позивач не знав і не міг знати про наявність заповіту, оскільки він не був близьким родичем із спадкодавцем та проживали в різних населених пунктах, а про наявність заповіту він дізнався від дочки померлого, яка є відповідачем по справі, вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Таким чином суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved