Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Мошнівської сільської ради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивував тим, що з 27.06.2007 року по 09.03.2021 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09.03.2021 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] встановлено, що сторони не проживали разом починаючи з 07.08.2019 року. Неповнолітній син проживав разом з батьком до фактичної мобілізації позивача. [PERSON] з 03.10.2022 року перебуває на військовій службі. Листом від 08.05.2023 року, службою у справах дітей Мошнівської сільської ради повідомлено командира військової частина [NUMBER] про те, що на території Мошнівської територіальної громади виявлена дитина, яка залишилась без батьківського піклування, а саме - [PERSON] , [INFO] . Після обстеження умов проживання було виявлено, що мати неповнолітнього перебуває за кордоном, а батько - мобілізований до ЗСУ та перебуває в Донецькій області. Батьки розлучені, після розлучення дитина проживала разом з батьком. Фактично догляд за дитиною здійснює знайома родини. У звязку з цим, служба у справах дітей просила командира військової частини посприяти у звільненні з військової служби батька, для здійснення належного нагляду та виховання неповнолітнього сина. Рішенням виконкому Мошнівської сільської ради від 30.05.2023 року №103 визначено місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] . У звязку з проходженням позивачем військової служби за мобілізацією, службою у справах дітей Мошнівської сільської ради 09.05.2023 року прийнято наказ про тимчасове влаштування неповнолітнього [PERSON] в сімю брата - [PERSON] та його співмешканки [PERSON] , на час відсутності батьків та визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] у [ADDRESS] . Відповідно до заяви від 09.06.2023 року, [PERSON] відмовляється від виховання дитини - сина [PERSON] , у звязку з тим, що вона не може утримувати сина та виїхала за кордон. Просить, щоб вихованням сина займався батько - [PERSON] . Так як відповідач без поважних причини не виявляє до свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обовязку по вихованню, позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовного свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судовий збір. Пояснення сторін: В судовому засіданні позивач позов підтримав, з пістав викладених в позовній заяві. В судоовму засіданні представник служби у справах дітей Мошнівської сільської ради Калина К.І. позов підтримала, пояснила суду, що відповідач дійсно ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Представники служби у справах дітей Мошнівської сільської ради неодноразово намагалися вплинути на поведінку відповідача, разом з тим, остання ухилялася від спілкування та повідомляла, що немає змоги займатися дитиною. Відповідач у судове засідання не зявилась, хоча про час, дату та місце його проведення була повідомлена у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, можливо провести розгляд справи без участі відповідача. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 11.07.2023 року від [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог, відсутність заперечень щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Розгляд справи просила проводити без її участі. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 18.07.2023 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Зобовязано третю особу надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 18.07.2023 року від позивача надійшла заява про виправлення описки у позовній заяві, зокрема в даті народженні та РНОКПП відповідача. Позивач уточнює у прохальній частині позову дані відповідача [PERSON] - [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними його свідоцтва про народження від 20.01.2009 року, Серія [NUMBER] . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09.03.2021 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.06.2007 року - розірвано. Даним рішенням суду не встановлено дату з якої сторони почали проживати окремо. 08.05.2023 року начальник Служби у справах дітей Мошнівської сільської ради інформує у своєму листі за №99/02-04 командира військової частини [NUMBER] про те, що на території Мошнівської територіальної громади виявлена дитина, яка залишена без батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] . Після обстеження умов проживання було виявлено, що мати неповнолітнього [PERSON] перебуває за кордоном, а батько - [PERSON] , мобілізований до ЗСУ та, наразі перебуває в Донецькій області. Батьки розлучені. Після розлучення дитина проживала з батьком у [ADDRESS] . Наразі, батько не може здійснювати належного догляду за дитиною, фізично не має змоги брати участь у його вихованні. Фактично, догляд за дитиною здійснює знайома родини. Служба просить повпливати на повернення законного представника - батька, в родину, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про військовий обовязок і військову службу», для належного догляду, піклування та навчання неповнолітнього [PERSON] . З акту обстеження умов проживання у будинку [ADDRESS] , затвердженого начальником служби у справах дітей Мошнівської сільської ради 05.05.2023 року, вбачається, що за цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] - батько, та [PERSON] , [INFO] - син. Стосунки в родині дружні та доброзичливі. Для неповнолітнього [PERSON] створені всі необхідні умови для розвитку та проживання. Рішенням виконкому Мошнівської сільської ради від 30.05.2023 року №103, визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки з Мошнівського ліцею Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22.05.2023 року №39, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 8-А класі Мошнівського ліцею. Наказом начальника служби у справах дітей Мошнівської сільської ради від 09.05.2023 року №14 вирішено тимчасово влаштувати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в сімю брата [PERSON] та його співмешканки - [PERSON] , на час відсутності батьків - [PERSON] та [PERSON] . Покладено відповідальність за збереження життя та здоровя [PERSON] на брата [PERSON] та його співмешканку [PERSON] . Визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Солдат [PERSON] з 01.10.2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , згідно довідки з військової частини [NUMBER] від 12.05.2023 року №846. Відповідно до висновку служби у справах дітей Мошнівської сільської ради доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету мошнівської сільської ради від 18.08.2023 року висновок служби у справах дітей Мошнівської сільської ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] - затверджений. Суд не приймає як достовірний доказ - лист [PERSON] про відмову від виховання сина [PERSON] від 09.06.2023 року, оскільки даний лист не засвідчений в установленому законом порядку, а тому суд не може перевірити чи дійсно він написаний [PERSON] . Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Як передбачено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 1- 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15, п. 16, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. У рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини розлучені, і місце проживання неповнолітнього [PERSON] визначено разом з батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому Мошнівської сільської ради від 30.05.2023 року №103. Так як [PERSON] з 01.10.2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , наказом начальника служби у справах дітей Мошнівської сільської ради від 09.05.2023 року №14 вирішено тимчасово влаштувати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в сім`ю брата [PERSON] та його співмешканки - [PERSON] , на час відсутності батьків - [PERSON] та [PERSON] . Тобто, наразі, неповнолітній [PERSON] проживає в іншій сімї, оскільки його мати [PERSON] - перебуває за кордоном і самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків, а батько [PERSON] - перебуває на військовій службі в ЗСУ і не може перебувати поряд з сином, внаслідок чого дитина залишилась без батьківського нагляду. Зважаючи на те, що [PERSON] проявляє активну поведінку щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина, про що свідчить надіслана нею заява про визнання позовних вимог, дії останньої мають винну поведінку як матері по відношенню до своєї дитини. Зокрема: [PERSON] , виїхала за кордон і залишила неповнолітнього сина під опікою батька, не проявивши турботу про безпеку сина, зважаючи на введений в державі воєнний стан; не приділила уваги психологічному стану дитини, на який впливають як зовнішні фактори, (режим воєнного стану, освітній процес, інформаційна перенапруга), так і внутрішні, (розлука з матірю, розєднання сімї, тощо); переклала обов`язок по вихованню сина, піклування про його здоровя, навчання, створення належних умов для проживання, матеріальне забезпеченням першочергових потреб на позивача. Навіть, після того, як неповнолітній [PERSON] залишився без опіки та нагляду з боку батька, який проходить службу в ЗСУ, відповідач не змінила своєї поведінки і не повернулась до дитини, яка залишилась фактично сама, в пубертатному віці, коли батьківське піклування відіграє важливе значення для становлення дитини як самостійної особистості. Саме в цьому віці відбуваються глибокі зміни у фізіології, інтелекті та вміннях, в ракурсі відносин між однолітками та дорослими, відбувається третій етап сепарації від батьків, а тому дуже важливо, щоб батьки в цей період приділяли посилену увагу дитині аби не загострити пубертатну кризу, яка матиме негативні наслідки у дорослому житті. Не зважаючи на це, [PERSON] фактично покинула сина, знаючи, що він наразі позбавлений опіки з боку батька через проходження останнім військової служби. Дані дії можуть стати для дитини травматичними і бути причиною стресу. Враховуючи винну поведінку відповідача, зважаючи на визнання нею позовних вимог, суд вважає, що слід позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина - [PERSON] . Враховуючи, що позивач не заявляв вимогу про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання сина, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, та зобов`язує службу у справах дітей Мошнівської сільської ради, відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, оскільки батько дитини проходить військову службу і не має такої можливості. Таке рішення суду якнайкраще забезпечить інтереси дитини та буде відповідати її першочерговим потребам. Суд зважає на те, що після позбавлення відповідача батьківських прав, неповнолітній [PERSON] все одно буде позбавлений батьківського догляду, (проходження позивачем військової служби), і змушений буде проживати в іншій сімї до того часу, поки це буде можливо, а тому є необхідність повідомити про дану обставину Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Судові витрати: Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved