Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] в особі свого представника звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором позики №27/07/18-13 від 03.03.2021 з додатковою угодою №10 від 30.11.2021 у загальній сумі 259 841,89 грн, витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 51 444,19 грн, судовий збір у розмірі 2598,42 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики №27/07/18-13, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 130 059,00 грн, що за курсом НБУ (1 долар США = 26,651412 грн.), встановленим на день укладення цього Договору, що було еквівалентно 4880 доларів США. Відповідно до п.1 Договору позики позичальник зобов`язався повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором 4880 доларів США, за курсом доларів в НБУ на дату здійснення платежу. Згідно з п.2 Договору позики, сума позики отримана позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п. 1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів, закріпленому у п. 5 Договору позики, становив 27 листопада 2018 року включно. Згідно з п. 8 Договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою в м. Харкові. Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.п. 11, 12 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля FORD модель FUSION шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2012 року випуску, тип - ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, колір - БІЛИЙ, державний номер [NUMBER] , та належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 18.04.2012 ВРЕР №1 ГУМВСУ ХАРКІВ. Відповідно до п. 13 Договору позики факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позикодавець зобов`язується передати позичальнику розписку. Згідно з п. 15.4. Договору позики у разі невиконання позичальником умов Договору позики позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики. У зв`язку з неповерненням позики у строки, встановлені Договором позики, строк дії Договору позики пролонговувався шляхом укладання додаткових угод. У зв`язку з непогашенням заборгованості за позикою, неможливістю позичальника виконати свої зобов`язання в повному обсязі у визначені Договором позики строки та зміною курсу долару США, за домовленістю сторін додатковою угодою №10 від 30 листопада 2021 року (далі - додаткова угода №10) до Договору позики були внесені зміни в п.1, 5, 6. Згідно з п. 1 додаткової угоди №10 були внесені зміни до п. 1 Договору позики, згідно з яким у власність позичальника було передано грошові кошти у сумі 133956,00 грн, що за курсом продажі доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,45 грн) на день укладення додаткової угоди було еквівалентно 4880 доларів США. Відповідно до п.1 Договору позики, Позичальник зобов`язався повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим Договором, буде відповідати еквіваленту 4880 доларам США, за курсом їх продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу. Згідно з п. 2 додаткової угоди №10 сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди. Кінцевий строк повернення Відповідачем грошових коштів відповідно до додаткової угоди №10 становив 27.03.2022 включно. Факт отримання позики підтверджується розпискою від 30 листопада 2021 року, написаною власноруч позичальником. Відповідно до графіку повернення Позичальником грошових коштів, погодженому у п.5.5 додатковій угоді №10, Відповідач мав повернути позику частинами, а саме: до 27.12.2021 - 6039,00 грн (еквівалент 220 доларів США); до 27.01.2022 - 6039,00 грн (еквівалент 220 доларів США); до 27.02.2022 - 6039,00 грн (еквівалент 220 доларів США); до 27.03.2022 - 115839,00 грн (еквівалент 4220 доларів США). Відповідач не дотримався умов Договору позики та додаткової угоди №10, заходів щодо повернення боргу у визначені строки не вжив, позику Позивачу не повернув. Представник позивача зазначає, що відповідач умисно ухиляється від виконання покладених на нього Договором зобов`язань та повернення боргу. Пунктом 10 Договору позики передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, станом на дату подання позовної заяви сума основного боргу становить 181682 грн 40 коп (4880 доларів США*37,23 грн). Таким чином, сума заборгованості за Договором позики станом на 05.06.2023, яка підлягає поверненню відповідачем, складає 259 841 грн 89 коп, з яких: 181 682,40 грн - сума основного боргу, 271,76 грн - індекс інфляції, 193,25 грн - 3% річних, 77 694,48 грн- договірна пеня). Посилаючись на ст.524, 526, 530, 533,611, 625,1050, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді 09.06.2023 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 03.07.2023 заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено, накладено арешт на автомобіль «Ford» модель Fusion, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2012 року випуску, тип - легковий універсал-В, колір - білий, державний номер [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] . До суду 11.08.2023 від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про долучення оригіналу договору позики №27/07/18-13 від 27.07.2018, оригінал додаткової угоди №10 від 30.11.2021 до Договору позики №27/07/18-13 від 27.07.2018, оригінал розписки від 30.11.2021. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно й належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики №27/07/18-13, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 130 059,00 грн (а.с.16-17). За умовами п.1 Договору позики від 27 липня 2018 року «Позикодавець» передає у власність, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 130 059,00 грн, що є еквівалентом 4880 доларів США за курсом НБУ, встановленим на момент укладення даного договору, в свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядок передбаченому цим Договором буде відповідати еквіваленту 4880 доларів США, за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 27.11.2018. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною. П.5 встановлено графік повернення суми позики позикодавцеві. Відповідно до п.8 договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою в м.Харкові. Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаній сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від протраченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку в розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно з п. 11 Договору позики, з метою забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань за цим договором, 29.12.2018 між Позикодавцем та Позичальником був укладений договір застави транспортного засобу. Відповідно до п. 12 Договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань є передача в заставу рухомого майна - автомобіля FORD модель FUSION шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2012 року випуску, тип - ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, колір - БІЛИЙ, державний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 18.04.2012 ВРЕР №1 ГУМВСУ ХАРКІВ. Додатковим забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за цим договором є підписана генеральна довіреність від 22.08.2017, посвідчена приватним нотаріусом. 27 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена додаткова угода №10 до договору позики №27/07/18-13, якою відповідно до ст.651,652 та 654 ЦК України та на виконання п. 7 Договору позики за взаємною згодою сторони домовилися внести зміни в п.1,5,6 Договору (а.с.18). Так, внесені зміни до п.1 Договору позики, згідно з яким у власність позичальника було передано грошові кошти у сумі 133 956,00 грн, що за курсом продажі доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,45 грн) на день укладення додаткової угоди було еквівалентно 4880 доларів США за курсом продажу в АТ КБ «Приватбанк», встановленим на момент укладення даного договору, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати еквіваленту 4880 доларів США за курсом їх продажу в АТ КБ «Приватбанк», не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 27.03.2022. Відповідно до графіку повернення Позичальником грошових коштів, погодженому у п.5.5 додатковій угоді №10, Відповідач мав повернути позику частинами, а саме: до 27.12.2021 - 6039,00 грн (еквівалент 220 доларів США); до 27.01.2022 - 6039,00 грн (еквівалент 220 доларів США); до 27.02.2022 - 6039,00 грн (еквівалент 220 доларів США); до 27.03.2022 - 115 839,00 грн (еквівалент 4220 доларів США). Відповідно до розписки від 30.11.2018 вбачається, що [PERSON] отримав грошові кошти за Договором позики у розмірі 133 956,00 грн, що є еквівалентом 4880 доларів США, зобов`язався повернути цю суму [PERSON] в строк до 27.03.2022 включно, про що власноручно зазначив у розписці (а.с.19). Відповідно до наданого представником позивача розрахунку штрафних санкцій за неналежне виконання [PERSON] умов Договору позики до сплати підлягає: пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період 28.12.2021 - 23.02.2022 в сумі 77 694,48 грн, інфляційні збитки нараховані за період 28.12.2021-27.01.2022 на суму 6039,00 грн - 78,51 грн, інфляційні збитки нараховані за період 28.01.2022-23.02.2022 на суму 12 078,00 грн - 193,25 грн, 3% річних нараховані за період 28.12.2021-27.01.2022 на суму 6039,00 грн - 15.39 грн, 3% річних нараховані за період 28.01.2022-23.02.2022 на суму 12 078,00 грн - 26,80 грн (а.с.21). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач погодився з умовами про строк і порядок повернення позики, про що свідчить особистий підпис відповідача в договорі позики та власноруч написана ним розписка. За приписами ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час з прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. На підставі ст.625 ЦК України позивачем здійснено розрахунок інфляційних збитків за період 28.12.2021-27.01.2022 на суму 6039,00 грн - 78,51 грн, інфляційних збитків за період 28.01.2022-23.02.2022 на суму 12 078,00 грн - 193,25 грн; 3% річних за період 28.12.2021-27.01.2022 на суму 6039,00 грн - 15,39 грн, 3% річних за період 28.01.2022-23.02.2022 на суму 12 078,00 грн - 26,80 грн. Щодо нарахування індексу інфляції на борг суд зазначає таке. Зазначені правовідносини врегульовані у правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду № 130/2604/18 від 03.03.2021. Так, за змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Оскільки предметом спору є грошові кошти, виражені у гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті інфляційні витрати стягненню не підлягають, тому суд, не дивлячись на застереження у договорі позики про такі нарахування (положення ч. 1 ст. 203 ЦК України), відмовляє у стягненні передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних втрат в сумі 271,76 грн. Судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних, здійснений позивачем, та встановлено, що розрахунок 3% річних за вказаний вище період здійснено вірно та підлягає до стягнення у сумі 42,19 грн. Також судом перевірено розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період 28.12.2021 - 23.02.2022, нарахованої на підставі абз. 2 п. 10 Договору позики, розмір якої дійсно становить - 77 694,48 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у загальній сумі 259 419 грн 07 коп, з яких: 181 682 грн 40 коп - сума основного боргу, 42,19 грн - 3% річних від простроченої суми за період з 28.12.2021 по 23.02.2022, 77 694,48 грн - договірна пеня за період 28.12.2021 - 23.02.2022. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у сумі 2594,26 грн. Крім того, позивачкою заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 51 444,19 грн, стосовно якого суд зазначає таке. Відповідно до договору про надання правової допомоги №б/н від 12.09.2022, укладеному між кілєнтом [PERSON] та адвокатом Гупал Р. М., предметом договору є зокрема представництво клієнта у судах під час здійснення цивільного судочинства (п.1.1.4) (а.с.22-24). Договором передбачено, що факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг (п.4.6 Договору). Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами відповідно до Додатку до Договору (п.4.2 Договору). Гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвокату (п.4.7 Договору). Відповідно до Додатку до договору про надання правової допомоги б/н від 12.09.2022, укладеної 02.06.2023, сторони погодили, що вартість наданих послуг (без урахування участі у судових засіданнях) складає 20 000 грн 00 коп. За участь у судових засіданнях клієнтом додатково сплачується 3350 грн за кожен судодень. У разі прийняття рішення по справі на користь клієнта адвокату сплачується додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог (а.с. 25). Суду надано попередній розрахунок однієї години надання послуг на правому допомогу за даною справою (а.с.28). Суду надано акт наданих послуг від 05.06.2023 про надання послуг на суму 18 760 грн (а.с.29), рахунок - фактуру №б/н від 05.06.2023 до акту наданих послуг від 05.06.2023 постачальник послуг - [PERSON] , платник - [PERSON] на суму 18 760 грн (а.с.30). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Постанова ВП ВС від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 У процесі вирішення питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого «гонорару успіху», для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в межах доведених позивачем витрат, враховуючи критерії реальності та розумності розміру адвокатських витрат, а саме в сумі 18 760 грн.

Outcome: partial