Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про стягнення заборгованості за договором оренди. Позивач в обґрунтування позову зазначає, 27.05.2020 між позивачем та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 25-05-2020-3/2 оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу. Зазначає, що п. 1.1 договору оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування, з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): станція заряджання електромобілів змінного струму з наступними характеристиками: «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц., тип кабелю КВГ 5х6, модель eUA-3, номер: 1467, у м. Києві по проспекту Соборності 7-Б. Термін оренди згідно п. 3 Договору складає 2 роки з моменту прийняття об`єкту, а саме до 27.05.2022. Вартість об`єкта оренди становить 133 800 гривень, що є еквівалентною 5 000,00 доларів США, яка розраховується та оплачується у гривнях, згідно з курсом НБУ на дату укладення договору (п. 1.1.1 Договору). Відповідно розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,1% у місяць від суми вартості об`єкта оренди, яка вказана у п.1.1.1 даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місяця, протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає у себе суму капіталізації відповідно до п.4.3 (п. 4.1 Договору). Дата повернення всієї загальної суми орендних платежів, згідно п. 8.1. Договору, припадає на 731-й день, а саме до 28.05.2022 (п. 4.2 Договору). Виплата орендних платежів (відсотків) протягом 730-ти днів з дати укладення договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання суми обов`язкового викупного платежу в розмірі 3233,56 доларів США та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 731-й день з дня дати укладення цього Договору, а саме до 28.05.2022 (п. 4.3 Договору). Разом з тим позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання із сплати орендних платежів та обов`язкового викупу майна перед позивачем не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість з орендної плати у розмірі 3 233,56 доларів США, а також 5 000,00 доларів США заборгованості за порушення зобов`язання із обов`язкового викупу обладнання. Позивач вказує, що ним обов`язки за договором оренди обладнання виконанні та передано відповідачу майно, разом із тим відповідачем обов`язки за договором оренди обладнання в повній мірі не виконанні та не сплачено позивачу орендну плату за договором оренди, а також не сплачено кошти за викуп обладнання. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість у загальному розмірі 8 233,56 доларів США. 24.08.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 13.10.2022 представником позивача було подано до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.10.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. В ухвалі відповідачу було визначено строк на подання відзиву. У визначений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.10.2022 строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Судом встановлено, що 27.05.2020 між позивачем та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 25-05-2020-3/2 оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу. Відповідно до п. 1.1 договору оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування, з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): станція заряджання електромобілів змінного струму з наступними характеристиками: «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц., тип кабелю КВГ 5х6, модель eUA-3, номер: 1467, у м. Києві по проспекту Соборності 7-Б. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 6.1. Договору об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Термін оренди згідно п. 3 Договору складає 2 роки з моменту прийняття об`єкту, а саме до 27.05.2022. Вартість об`єкта оренди становить 133 800 гривень, що є еквівалентною 5 000,00 доларів США, яка розраховується та оплачується у гривнях, згідно з курсом НБУ на дату укладення договору (п. 1.1.1 Договору). Розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,1% у місяць від суми вартості об`єкта оренди, яка вказана у п.1.1.1 даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місяця, протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає у себе суму капіталізації відповідно до п.4.3 (п. 4.1 Договору). Дата повернення всієї загальної суми орендних платежів, згідно п. 8.1. Договору, припадає на 731-й день, а саме до 28.05.2022 (п. 4.2 Договору). Виплата орендних платежів (відсотків) протягом 730-ти днів з дати укладення договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання суми обов`язкового викупного платежу в розмірі 3233,56 доларів США та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 731-й день з дня дати укладення цього Договору, а саме до 28.05.2022 (п. 4.3 Договору). Тобто, розмір орендної плати за вказаним договором складає 105 доларів США на місяць (2,1 % від вартості обладнання, яке становить 5 000,00 доларів США), який повинен капіталізуватися у відповідності до п.4.3. Договору, та станом на день виплати - 28.08.2022 мав складати 3 233,56 доларів США. За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач, не виконуючи вимоги умови Договору в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, а згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, ст. 625 ЦК України чітко визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У позовні заяві позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором № 25-05-2020-3/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконав, орендні платежі не сплатив. З урахуванням викладеного вище судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов`язання перед відповідачем з виплати орендної плати за договором оренди за увесь період дії договору, що складає 3 233,56 доларів США. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення із відповідача на його користь заборгованість із виплати орендної плати у розмірі 3 233,56 доларів США. Відповідно до п. 8.1. Договору Орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього Договору, або достроково в будь-який час на вимогу Орендодавця, за умови письмового повідомлення Орендодавцем Орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) Орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 2 місяці до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є Об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього Договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 5 000,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Як встановлено судом вище, термін дії договору оренди сплинув 27.05.2022, проте відповідачем не було сплачено позивачу кошти за викуп обладнання. Згідно з ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Жодних заперечень від ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про наявність заборгованості з оренди за договором та щодо неможливість викупу об`єкта оренди позивач не отримував. До суду такі заперечення також не надходили. Враховуючи те, що відповідачем вимоги вкладеного між сторонам 27.05.2020 договору № 25-05-2020-3/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконано, зокрема, орендну плату не сплачено та в порушення вимог п. 8.1. договору об`єкт оренди не викуплено, що ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» не заперечується, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині також ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Таким чином суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в частині сплати за обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом у розмірі 5 000,00 доларів США ї заяви. Звертаючись до суду із даним позовом позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у доларах США. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Разом з тим, у правовій позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №14-446цс18 та від 11.10.2019 справа №911/165/18 зазначено наступне. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Умовами укладеного між сторонами договору № 25-05-2020-3/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом передбачено, що відповідач сплачує орендні платежі та викупний платіж позивачу у гривні еквівалентній 5 000 доларів США та 3 233,56 доларів США станом на день виплати. Таким чином вбачається, що сторонами було погоджено порядок розрахунку між сторонами саме у гривні. Враховуючи ту обставину, що суд позбавлений можливості вирахувати відповідний еквівалент стягнутої суми станом на день виплати, оскільки така виплата відбудеться у майбутньому, тому суд приходить до висновку про застосування гривневого еквіваленту станом на день ухвалення рішення у справі. Станом на 28.08.2023 офіційний курс НБУ долара США до гривні становить 1 долар США дорівнює 36,5686 грн. З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача 182 843,00 грн., що еквівалентно 5 000,00 доларів США, - заборгованість за викуп обладнання, та 118 246,76 грн., що еквівалентно 3 233,56 доларів США, - заборгованість з орендної плати. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI). Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9). Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем такі докази були подані до позовної заяви. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу до суду було подано наступні документи: копію Договору про надання правової допомоги 049/2022/ЦП від 01.08.2022 укладений між [PERSON] та АБ «Андрія Чичиркіна», копію додаткової угоди № 1 від 01.07.2022 до Договору про надання правової допомоги 049/2022/ЦП від 01.08.2022; копію акту виконаних робіт від 19.08.2022 до Договору про надання правової допомоги 049/2022/ЦП від 01.08.2022. Загальний розмір витрат на правову допомогу позивача склав 10 000,00 грн., проте суд приходить до висновку, що такий розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю даної справи, а тому приходить до висновку про зменшення витрат на правову допомогу до 7 000,00 грн. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 408,72 грн.

Outcome: partial