Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У березні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль» про відшкодування моральної шкоди, по якій 28.04.2023 року позивачка збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 450 000 гривень, з яких 300 000 грн. на її користь та 150 000 грн. на користь неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона з 18 квітня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль», в період з 16.09.2020 року до 05.08.2021 року, і працював помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті. 05.08.2021 року у результаті нещасного випадку, який відбувся на території ПРАТ «ШУ Покровське», її чоловік загинув під час виконання трудових обов`язків. Чоловік працював в четверту зміну з 30.07.2021 року на 31.07.2021 року, велись вибухові роботи, тобто виконувалась робота в умовах небезпечних виробничих чинників. Причини нещасного випадку на даний час не встановлені, відкрито кримінальне провадження №12021052410000463 від 31.07.2021 року, досудове дослідження проводить Покровське районне управління поліції ГУ НП в Донецькій області, причини будуть зазначені після завершення розслідування групового нещасного випадку. Після вибуху, який стався в результаті ведення вибухових робіт, опіки отримало декілька працівників, серед яких і її чоловік. Постраждалі були доставлені до опікового відділення «Міська лікарня №3» м. Краматорська Донецької області. Внаслідок нещасного випадку на виробництві, чоловік отримав опік полум`ям ІІІА-ІІІБ ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок на площі 85% від загальної поверхні тіла, через які настала його смерть [INFO] . Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач вважає, що загибеллю чоловіка їй та дитині спричинені моральні страждання, оскільки смерть чоловіка стала несподіваною. Чоловік був опорою у житті сім`ї, вони втратили близьку людину. Внаслідок смерті чоловіка та батька вони перенесли емоційні переживання, позивачу довелося докладати багато зусиль для організації їх життя. Втрата близької людини спричинила погіршення стану здоров`я позивача. Крім того, важко пережила втрату батька дитина, яка на завжди залишилася позбавлена батьківської підтримки та турботи. У зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 28 березня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 28.03.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 05.05.2023 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з доводами та вимогами позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким що не підлягає задоволенню, оскільки, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким позивачка обґрунтовує свої вимоги. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є дружиною (членом сім`ї) загиблого [PERSON] , але зазначений факт не підтверджено належними доказами. Крім того, Акт нещасного випадку на виробництві по формі Н-1 від 13.09.2021 року, на який позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на дату звернення до суду із позовною заявою, є не чинним, про що позивач достеменно знав на час звернення до суду із позовною заявою. Так, відповідно до абзацу 3 розділу 7 «Висновки комісії» Акту за формою Н-1/П розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 31 липня 2021 року о 04 годині 15 хвилин на (в) ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» код ЄДРПОУ 13498562, затвердженого В.о. Голови Державної служби з питань праці України Дегнера І.А. 30 грудня 2021 року «Відповідно до п. 37 Порядку, тимчасовий акт за формою Н-1/П від 07.09.2021, складений на потерпілого [PERSON] та затверджений 13.09.2021 року т.в.о. Голови Держпраці [PERSON] , скасовується і втрачає чинність». Також зазначив, що в позовній заяві позивачем не обґрунтовано наявність та ступінь вини відповідача протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана. Також слід зазначити, що на відміну від душевних страждань від загибелі близького чоловіка (це є цілком природно та зрозуміло), фізичні страждання виникають не завжди. Позивач не тільки не підтверджує наявність своїх фізичних страждань ніякими доказами, але взагалі не зазначає в чому вони полягали. Відповідач вважає, що твердження позивача про фізичні страждання обов`язково мають бути підтверджені медичними документами, з обов`язковим дослідженням даних доказів на предмет причино-наслідкового зв`язку між такими стражданнями та загибеллю потерпілого. Таким чином, позивач не надав доказів свої фізичних страждань, а ступінь та глибина душевних страждань позивача достовірно не підтверджена. Отже, зважаючи на те, що ні наявність, ні ступень вини відповідача не були встановлені компетентним органом, розмір відшкодування моральної шкоди без урахування ступеню вини відповідача, суперечить вимогам діючого законодавства України. Так, під час проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2021 року о 04 годині 15 хвилин на (в) ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» код ЄДРПОУ 13498562 були встановлені причини його виникнення, а також особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці. Відповідно до п. 2 Розділу 8 Акту за формою Н-1/П розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 31 липня 2021 року о 04 годині 15 хвилин на (в) ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» код ЄДРПОУ 13498562, затвердженого В.о. Голови Державної служби з питань праці України Дегнера І.А. 30 грудня 2021 року [PERSON] , допустив ряд значних порушень нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 18 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 109 (а.с. 6). Згідно із копією свідоцтва про народження, виданого Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 20 жовтня 2017 року, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З копії трудової книжки від 13.03.2001 року вбачається, що [PERSON] з 16.09.2020 року працював на посаді помічника начальника дільниці підземним з повним робочім днем в шахті в ТОВ «Укрцентраль» (а.с. 15). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.08.2021 року Мирноградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 598 (а.с. 8). Відповідно до довідки про причину смерті (до форми №106/ о №273) [PERSON] помер [INFO] , причина смерті: опік полум`ям ІІІА-ІІІБ ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок на площі 85% від загальної поверхні тіла(а.с. 32). Актом форми Н-1/П проведення розслідування нещасного випадку, що стався 31 липня 2021 року о 04 год. 15 хв. з потерпілим [PERSON] , на ТОВ «Укрцентраль», затвердженим 13 вересня 2021 року, зазначено, що комісія за результатами розслідування нещасного випадку прийшла до висновку: нещасний випадок з [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 26-30). Отже, у судовому засіданні встановлено, що нещасний випадок стався на виробництві під час виконання [PERSON] своїх трудових обов`язків. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Чоловік позивача та батько їхньої дитини загинув на виробництві в робочий час та на території підприємства відповідача, під час виконання їм своїх трудових обов`язків. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу та дитині у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач та їх малолітня дитина втратили близьку людину, на час смерті чоловіка вона залишилась без підтримки та у скрутному матеріальному становищі. Загибеллю чоловіка їй та дитині спричинені моральні страждання, оскільки смерть чоловіка стала несподіваною. Чоловік був опорою у житті сім`ї, вони втратили близьку людину. Внаслідок смерті чоловіка та батька вони перенесли емоційні переживання, позивачу довелося докладати багато зусиль для організації їх життя. Суд доходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Тобто, відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу. На думку суду, відповідач ТОВ «Укрцентраль» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди дружині померлого [PERSON] та малолітній дочці [PERSON] , оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом під час виконання ним своїх трудових обов`язків, позивачці та її доньці спричинені моральні страждання. Смерть чоловіка призвела до істотних вимушених змін у її житті, таких як втрата турботи, моральної та матеріальної підтримки близької людини. Перенесення позивакою психоемоційного стресу і усвідомлення безповоротності втрати неодмінно завдало їй душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Так, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг душевних страждань, в зв`язку зі смертю близької людини, наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю чоловіка та батька дитини, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі втратою близької людини позивачці [PERSON] у розмірі 200 000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої її доньки [PERSON] у розмірі 100 000 грн. Суд, зазначає, що наведені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача про те, що наявність причетності вини відповідача до нещасного випадку є недоведеною, суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року № 14-463цс18, справа № 210/5258/16-ц, та постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року № 61-44173св18, справа № 336/3665/16-ц, зазначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки. Також не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи відповідача, про те, що [PERSON] допустив ряд значних порушень нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки (Акт за формою Н-1/П розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 31 липня 2021 року о 04 годині 15 хвилин на (в) ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» код ЄДРПОУ 13498562, затвердженого В.о. Голови Державної служби з питань праці України Дегнера І.А. 30 грудня 2021 року), оскільки у постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 355/812/17, провадження № 61-10154 св 18, Верховний Судом зазначено, що висновок судів що шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого, не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник(володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. При цьому слід зауважити, як вбачається з наданого відповідачем Акт за формою Н-1/П розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 31 липня 2021 року о 04 годині 15 хвилин на (в) ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» код ЄДРПОУ 13498562, затвердженого В.о. Голови Державної служби з питань праці України Дегнера І.А. 30 грудня 2021 року, комісія із спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельними наслідками оглянула місце нещасного випадку, опитала свідків і осіб, причетних до даного смертельного випадку, ознайомилась з організаційно-розпорядчою, нормативно-технічною документацією, висновком експерта від 04.08.2021 року №271 Краматорського відділення судово-медичної експертизи і дійшла висновку, що відповідно до підпунктів 2 пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками, що стався 31 липня 2021 року о 04 год. 15 хв. у головному конвеєрному штреку блоку 10 ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» з працівниками ПРАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» та ТОВ «Укрцентраль» під час проведення робіт в північному польовому конвеєрному штреку гор.815 м таким, що пов`язаний з виробництвом. При цьому, в акті про нещасний випадок, (форма Н-1/П), вказуються дані і відомості про дату і час настання нещасного випадку, найменування підприємства, працівником якого є потерпілий, обставини, за яких стався нещасний випадок, діагноз потерпілого. Крім того, Акт, складений за фактом настання нещасного випадку підприємством відповідача не оскаржувався. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподаткованого доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логістичних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року), згідно якої до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 1 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700 грн., а сума визначена до стягнення моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700 х 4 = 26 800), суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів. За таких обставин моральна шкода у розмірі 300 000 грн. підлягає стягненню з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено повністю, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий забір за подачу позову у розмірі 3 000 грн. (300 000 грн. (сума моральної шкоди , яка підлягає стягненню) х 1% (ставка судового збору). На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial