Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що вона з 20.05.2006 по 06.06.2017 перебувала в шлюбі з [PERSON] , який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2017 було розірвано. За час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя ними було придбано земельну ділянку площею 0,1723 га, кадастровий номер 0722880700:01:001:3912. В подальшому було змінено цільове призначення придбаної земельної ділянки з цільового призначення: для ведення особистого селянського господарства на для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 02.03.2012 [PERSON] оформив Державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 383180. Також, [PERSON] було отримано Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, реєстраційний номер 291, який погоджений начальником відділу містобудування та архітектури райдержадміністрації 10.06.2013 та розпочато будівництво садибного (індивідуального) житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер. Вважає, що він свідомо ухилявся від реєстрації права власності на житловий будинок у зв`язку з перешкодою їй здійснити його поділ. Зазначає, що ще до смерті [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2021 визнано земельну ділянку площею 0,1723 га, кадастровий номер 0722880700:01:001:3912, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 383180 від 02.03.2012, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 072210001006356, та об`єкт незавершеного будівництва - садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя у рівних частинах: [PERSON] в розмірі та [PERSON] , який помер [INFO] в розмірі . Постановою Волинського апеляційного суду від 01.02.2022 вказане вище рішення залишено без змін. Після смерті [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] (батько [PERSON] ), [PERSON] (мати [PERSON] ), [PERSON] (син [PERSON] і позивача), [PERSON] (дитина [PERSON] та його співмешканки [PERSON] ). Зазначає, що у мирний спосіб вона не має можливості узгодити з відповідачами питання щодо її проживання у спірному будинку та його поділ в натурі. Відповідно до висновку експерта № 8107-8108 від 09.08.2019 ступінь готовності до експлуатації об`єкта незавершеного будівництва становить 95%, виділ об`єкту незавершеного будівництва можливий. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, виділити їй 51/100 частини об`єкта незавершеного будівництва садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на першому поверсі: коридор (1-1) площею 11,0 кв.м.; кухня (1-3) площею 11,9 кв.м.; санвузол (1-5) площею 7,4 кв.м.; котельня (1-6) площею 6,2 кв.м.; гараж (1-7) площею 18,6 кв.м.; по мансарді (2 поверх): кімната (1-9) площею 14,0 кв.м. ; кабінет (1-10) площею 12,2 кв.м.; вітальня (1-11) площею 12,6 кв.м.; коридор (1-8) площею 8,2 кв.м. разом по будинку 102,1 кв.м.; незавершене будівництво літня кухня (б-1) площею 80,5 кв.м., частини огорожі; сходи (а, а2, б) з присудженням грошової компенсації іншим співвласникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виділити [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,1723 га, кадастровий номер 0722880700:01:001:3912, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 383180 від 02.03.2012, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 072210001006356. Припинити спільну сумісну власність [PERSON] на 51/100 частини об`єкта незавершеного будівництва садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на частину земельної ділянки площею 0,1723 га, кадастровий номер 0722880700:01:001:3912, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 383180 від 02.03.2012, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 072210001006. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 18.05.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі. \~ \~ \~ \~Відзиву від відповідачів у встановлений ухвалою строк до суду не надходило. \~ \~ \~ \~13.10.2022 за ухвалою суду у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу. Провадження на час її проведення було зупинено. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30.01.2023 поновлено провадження у справі. \~ \~ \~ \~20.03.2023 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, яка клопотанням від 23.03.2023 була відкликана. Проте просила суд, видіти їй в натурі як власнику 1/2 частини земельної ділянки, земельну ділянку площею 855 м.кв., яка позначена зеленим кольором згідно варіанту № 1 (план № 1) висновку судової земельно-технічної експертизи № 1 від 23.01.2023 судового експерта Охремчука О.О. в межах лінійних промірів між поворотними точками: від 3 до 2 межа проходить в східному напрямку по подвір`ю 25,89 м, від 2 до 1 межа проходить по південному напрямку по існуючій огорожі 63,98 м, від 1 до 6 межа проходить в західному напрямку по подвір`ю 10,65 м, від 6 до 7 межа проходить в північному напрямку по подвір`ю 10,1 м, від 7 до 8 межа проходить в східному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку 3,72 м, від 8 до 16 межа проходить в північному напрямку по середині спільної стіни між приміщеннями 1-1 та 1-3, 1-2 та 1-1, 1-2 та 1-5 житлового будинку, подвір`ю 20,83 м, від 16 до 17 межа проходить в західному напрямку по подвір`ю 2,11 м, від 17 до 20 межа проходить в північному напрямку по подвір`ю 22,56 м, від 20 до 18 межа проходить в північному напрямку по подвір`ю 14,7 м, від 18 до 3 межа проходить в північному напрямку по існуючій огорожі 12,4 м. \~ \~ \~ \~09.06.2023 позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду грошову компенсацію в сумі 15129,21 грн., як різницю вартості часток спільного майна сторін. \~ \~ \~ \~До початку розгляду справи від позивача та її представника надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у ньому підстав. також, позивач [PERSON] подала до суду заяву про залишення за нею судових витрат. \~ \~ \~ \~Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. \~ \~ \~ \~Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги [PERSON] вважає такими, що підлягають до задоволення. Суд, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та їх представників. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що з 20.05.2006 сторони перебували у шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2017 було розірвано. \~ \~ \~ \~У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народився спільний син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~За час перебування у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] було придбано земельну ділянку площею 0,1723 га, кадастровий номер 0722880700:01:001:3912, на підставі Договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 29.09.2008 року ВКТ № 817846, реєстраційний № 9269, про що був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 354228 від 30.04.2009 року, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010907600373. \~ \~ \~ \~У подальшому Рішенням Боратинської сільської ради Луцького району від 07.10.2011 року № 7/25 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для зміни цільового призначення громадянину [PERSON] та змінено цільове призначення земельної ділянки загальною площею 0,1723 га з цільового призначення: для ведення особистого селянського господарства (Форма № 6-зем.: графа 3. Сільськогосподарські землі, всього графа 4. Сільськогосподарські угіддя, разом графа 5. Рілля) на цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с. Боратин. \~ \~ \~ \~На підставі цього Рішення, [PERSON] оформив 02.03.2012 року Державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 383180, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 072210001006356 від 27.02.2012 року. \~ \~ \~ \~На зазначеній земельній ділянці на підставі будівельного паспорту від 22.07.2013 року ВЛ № 062132039014 було розпочато будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який станом на сьогодні в експлуатацію не зданий та право власності не зареєстровано. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] (батька [PERSON] ), [PERSON] (мати [PERSON] ), [PERSON] (син [PERSON] і позивача), [PERSON] (дитина [PERSON] та його співмешканки [PERSON] ). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2021 визнано земельну ділянку площею 0,1723 га, кадастровий номер 0722880700:01:001:3912, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 383180 від 02.03.2012, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 072210001006356, та об`єкт незавершеного будівництва - садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя у рівних частинах: [PERSON] в розмірі та [PERSON] , який помер [INFO] в розмірі . Постановою Волинського апеляційного суду від 01.02.2022 вказане вище рішення залишено без змін. Позивач зазначає, що вона позбавлена можливості в позасудовому порядку здійснити поділ будинку в натурі в зв`язку з чим, змушена звертатися до суду з позовом. Частиною 1 статті 356\~ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст.358\~ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст.364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» судам роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі кватири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Результат системного аналізу статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року, справа № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18. Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі статтею 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Ці норми відображають загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового врегулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. У частині першій статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Із висновку № 1 земельно-технічної експертизи від 23.01.2023 випливає, що розподіл земельної ділянки площею 0,1723 га, кадастровий номер 0722880700:01:001:3912 є технічно можливий. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 759/15156/16-ц (провадження № 61-3301св19) зазначено, що «при вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядок користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном». Відповідачі не заперечували щодо розподілу спірної земельної ділянки, відповідно до варіанту запропонованого експертом у висновку № 1 земельно-технічної експертизи від 23.01.2023. Щодо виділу об`єкта незавершеного будівництва, то суд враховує, що згідно висновку експерта № 8107-8108 від 09.08.2019, ступінь (процент) готовності до експлуатації об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться в [ADDRESS] , становить 95%; виділ об`єкту незавершеного будівництва можливим. Висновком експерта запропоновано два варіанти поділу, а саме одному співвласнику частки житлового будинку (А-2): сходова (1-2) площею 11,3 кв.м.; вітальня (1-4) площею 29,5 кв.м.; санвузол (1-12) площею 7,8 кв.м.; кімната (1-13) площею 18,9 кв.м.; кімната (1-14) площею 17,7 кв.м.; сходова (1-8) площею 13,7 кв.м. разом по будинку 98,9 кв.м.; тераса (а1) площею 22,6 кв.м.; вольєр (В-1) площею 10,6 кв.м.; частини огорожі (1,2). Іншому співвласнику частки житлового будинку: коридор (1-1) площею 11,0 кв.м.; кухня (1-3) площею 11,9 кв.м.; санвузол (1-5) площею 7,4 кв.м.; котельня (1-6) площею 6,2 кв.м.; гараж (1-7) площею 18,6 кв.м.; по мансарді (2 поверсі): кімната (1-9) площею 14,0 кв.м.; кабінет (1-10) площею 12,2 кв.м.; вітальня (1-11) площею 12,6 кв.м.; коридор (1-8) площею 8,2 кв.м. - разом по будинку 102,1 кв.м.; незавершене будівництвом літня кухня (б-1) площею 80,5 кв.м., частини огорожі; сходи (а,а2, б). Частка одного з співвласників складає 49/100 частки, а іншого 51/100, таким чином розмір грошової компенсації співвласнику становить 14197,24 грн. Відповідно до ст.\~372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Суд враховує висновок Верховного Суду зроблений в постанові № 369/6871/16 від 16.06.2021 «…об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства». Суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеного в постанові\~від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, за позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що виділ об`єкта незавершеного будівництва, що знаходиться в [ADDRESS] , ступінь (процент) готовності до експлуатації якого становить 95 % є можливим, відповідно до запропонованого експертом варіанту поділу із присудженням іншим співвласникам грошової компенсації різниці вартості часток спільного майна сторін, яка становить 14197,24 грн. 09.06.2023 позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області грошові кошти в сумі 15129,21 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.3037231268.1, код квитанції 9308-1490-7239-9435 (а.с.194). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved