Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

У вересні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що 01.06.2010 року Банк на підставі поданої [PERSON] заяви б/н від 06.06.2011 року про приєднання до запропонованих банківських послуг відкрив особовий рахунок та видав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та платіжну кредитну картку. Відповідно до умов договору позичальник взяв на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов`язань не виконав. Позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05.05.2020 року. 08.12.2021 року позивачем була скерована претензія кредитора до Погребищенської державної нотаріальної контори та 20.12.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого позичальника [PERSON] є відповідачка [PERSON] . Позивач просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 7191 грн. 22 коп., який виник станом на дату смерті позичальника та вирішити питання щодо розподілу сплаченого судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп. Одночасно з позовною заявою позивачем було подано клопотання про витребування доказів, а саме від Погребищенської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 09.09.2022 року позовна заява залишена без руху (а.с.74). Після усунення недоліків ухвалою судді від 27.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 148-149). 11 січня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Балагурак В.В. та витребувано від Погребищенської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 238/2020 від 08.07.2020 року щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.165-166). 20.01.2023 року на виконання вищезазначеної ухвали суду від Погребищенської державної нотаріальної контори до канцелярії суду надійшли належним чином копії матеріалів спадкової справи №238/2020 від 08.07.2020 року щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 172-200). Ухвалою судді від 30.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 205). 03.08.2023 року до канцелярії суду відповідачкою [PERSON] подано заяву про долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених копій квитанцій про часткове погашення заборгованості за позовними вимогами, з одночасним направленням копій вищезазначених документів позивачу (а.с. 223-226). Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю О.С. Дзюбанюк в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, просить прийняти рішення по справі на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи (а.с. 220). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 232). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то в силу ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.06.2011 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.23). Кредитний договір між сторонами складається з Анкети - Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.07.2021 року заборгованість за кредитним договором від 06.06.2011 року становить 7191 грн. 22 коп. - заборгованість за тілом кредиту (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 63 (а.с. 55). 06.12.2021 року позивачем направлено претензію кредитора до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с. 56 58). 20.12.2021 року на адресу позивача надійшов лист від Погребищенської державної нотаріальної контори про те, що спадкоємцем на майно померлого [PERSON] є дружина [PERSON] (а.с. 59). 21.12.2021 року АТ КБ «Приватбанк» на адресу відповідачки [PERSON] направлено лист-претензію про погашення заборгованості спадкодавця [PERSON] (а.с. 60-61). На виконання вимог ухвали суду від 11.01.2023 року завідувачем Погребищенської державної нотаріальної контори О.В. Швецем подано до суду належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 238/2020 від 08.07.2020 року, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.172-200). З матеріалів спадкової справи вбачається що [PERSON] 07.07.2020 року подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с. 176) та 01.10.2021 року їй було видано Свідоцтво на право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4721 га (а.с. 198). Інша спадкоємниця [PERSON] - його дочка [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву (а.с. 182). Згідно із ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219\~ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Як визначено у ч.1ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 2 ст.\~1281\~ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3\~ст. 1281 ЦК України). Згідно із ч. 1\~ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1\~ст. 1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, тобто впродовж шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною 1\~статті 1282\~ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2\~ст.\~1282\~ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно із ч. 2\~ст. 1282 ЦК України\~у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно із ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 5, 6\~ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст.\~82\~ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. У постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц та від 01 червня 2021 року у справі №751/8658/15-ц сформульовано правовий висновок, згідно з яким, враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, яким передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. З наданого позивачем розрахунку слідує, що загальний розмір заборгованості станом на дату смерті [PERSON] за кредитним договором № б/н від 06.06.2011 року становить 7191 грн. 22 коп. - заборгованість за тілом кредиту. В той же час, відповідачкою не надано будь яких доказів, які б доводили, що вартість успадкованої нею земельної ділянки є меншою, аніж пред`явлені позивачем грошові вимоги. 03.08.2023 року відповідачкою [PERSON] до канцелярії суду подано заяву з наданням доказів про те, що нею в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 06.06.2011 року, як спадкоємницею [PERSON] , було частково погашено заборгованість, а саме: 29.12.2022 року - 1000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29.12.2023 року (а.с. 225); 03.01.2023 року - 750 грн. 00 коп., що підтверджується дублікатом квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.2803050854.1 від 03.01.2023 року (а.с. 224); 08.06.2023 року - 1000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08.06.2023 року (а.с. 225). Всього сплачено відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 06.06.2011 року - 2750 грн. 00 коп. Таким чином, заборгованість відповідачки перед позивачем на час розгляду справи в суді становить 7191 грн. 22 коп. 2750 грн. 00 коп. = 4441 грн. 22 коп. На підставі встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути із відповідачки на користь позивача 4441 грн. 22 коп. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № ZZ420B1OSB від 10.08.2022 року позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2481 грн. 00 коп. (а.с. 143). Ціна позову становить 7191 грн. 22 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 4441 грн. 22 коп., що становить 61,76 відсотка від ціни позову. Таким чином, із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 1532 грн. 27 коп., що становить 61,76 відсотка від сплаченого при поданні позову судового збору у сумі 2481 грн. 00 коп.

Outcome: partial