Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з січня 2020 року до жовтня 2022 року включно в розмірі 159 119,03 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем розірвано в 2013 році. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частини заробітку до досягнення ним повноліття. Зазначає, що відповідач протягом тривалого часу аліменти не сплачує, а тому за період з січня 2020 року до жовтня 2022 року виник борг в сумі 159 119,03 грн. В силу приписів ч.1 ст. 196 СК України максимальний розмір пені обмежується 100% заборгованості, тому просить стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 159 119,03 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05 квітня 2023 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), який у подальшому змінив назву на Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ухвалою суду від 03.05.2023 року розгляд справи відкладено за заявою представника відповідача. У запропонований строк представник відповідача подав відзив (а.с.41-42), у якому просив зменшити розмір неустойки до 619,23 грн. Зазначив, що постановою державного виконавця відповідач був притягнутий до відповідальності за несплату аліментів у вигляді штрафу в розмірі 65 979,21 грн. Згідно розрахунку державного виконавця сукупний розмір заборгованості з 01.01.2020 до 01.10.2022 становить 72 171,52 грн, а тому з відрахуванням суми штрафу розмір пені повинен становити 6 192,31 грн. Вказала, що наразі відповідач сплачує аліменти на ще одну дитину від другого шлюбу, а також змінилося його сімейне становище - зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка не працює і перебуває на утриманні відповідача. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, остаточно просила стягнути пеню в розмірі 93 139,82 грн за період з січня 2020 року до жовтня 2022 року, а також витрати на правничу допомогу (а.с.53). На заяву про зменшення позовних вимог представником відповідача подано відзив, у якому просить частково задовольнити вимоги про стягнення неустойки до 619,23 грн та відмовити у задоволенні витрат на правничу допомогу (а.с.67). Сторони та їх представники у судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача просив ухвалити рішення з врахуванням заперечень, викладених у відзиві. Представник третьої особи про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.04.2013 розірвано (а.с.14). Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.03.2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2012 та до повноліття дитини (а.с.13). На виконанні в Новозаводському відділі державної виконавчої служби міста Чернігова перебуває виконавче провадження №36080033 з виконання вищевказаного виконавчого листа. Згідно розрахунку державного виконавця відповідач нерегулярно сплачував аліменти, тому за період з 02.11.2012 до 31.10.2022 виникла заборгованість, що становила 159 119,03 грн; заборгованість за період з 01.01.2020 до 31.10.2022, в межах заявлених вимог, становить 73 460,72 грн (а.с.5-12). Постановою державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.01.2023 на боржника [PERSON] накладено штраф у розмірі 65 979,21 грн (а.с.43). Також, на виконанні Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №62043757 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (а.с.44). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Згідно з частиною першою статі 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно зі статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статі 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається, застосуванню підлягають норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670св19. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненого державним виконавцем, за період з січня 2020 року до жовтня 2022 року заборгованість становить 73 460 грн 72 коп. Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного розміру заборгованості по аліментам. Оскільки сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів складає 73 460 грн 72 коп, а розмір штрафу, накладеного на відповідача складає 65 979,21 грн, то максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, що складає 7 481,51 грн. Належних доказів невиконання рішення суду про стягнення аліментів із причин, що об`єктивно від нього не залежали, відповідачем не надано. Отже, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2020 року до жовтня 2022 року, в межах заявлених вимог, відповідно положення частини 1 ст. 196 СК України, становить 7 481,51 грн. Наявність на утриманні відповідача іншої дитини, зміна сімейного становища не є підставою для зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів. Звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань по сплаті аліментів можливо лише у тому випадку, коли заборгованість виникла з незалежних, поважних причин відповідача, що в судовому засіданні останнім не доведено. Таким чином, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, беручи до уваги заявлений позивачем розмір, а також розмір заборгованості по сплаті аліментів визначений державним виконавцем, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. V. Розподіл судових витрат Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 86,24 грн (7481,51х1073,60/93 139,82). Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Як вбачається із матеріалів справи, позивач просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу . Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги від 15.03.2023 адвокатом Капарою В.І. (а.с.54-55). На обґрунтування вартості правничих послуг стороною позивача надано розрахунок (акт виконаних робіт) від 13.06.2023 року, відповідно до якого вартість послуг становить 10 000 грн (а.с.56), які позивач сплатила 10.06.2023, що підтверджується квитанцією №227885 (а.с.57). У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в порядку, вважає понесені витрати не співмірними зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем на оплату правничої допомоги у розмірі 803,26 грн, що буде пропорційним задоволеним позовним вимогам (10 000х7 481,51/93 139,82). На підставі наведеного,

Outcome: partial