Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Центрального штабу Державної воєнізованої гірничорятувальної служби, третя особа - Міністерство енергетики України, про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що у період з 16.12.1998 року по 24.07.2020 року він перебував у трудових відносинах з Центральним Штабом Державної воєнізованої гірничо-рятувальної служби, обіймав посаду начальника Державної воєнізованої гірничо-рятувальної служби у вугільній промисловості України, на яку його було призначено наказом Міністерства вугільної промисловості України № 517/к від 16.12.1998 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1985 від 15.12.1998 року. 24.07.2020 року на підставі наказу Міністерства енергетики України № 82-к\\к від 10.07.2020 року його було звільнено із займаної посади за п.2 ст.36 КЗпП України в зв`язку з закінченням строку дії контракту. У липні 2020 року відповідачем було ознайомлено його з наказом про звільнення та видано на руки його трудову книжку. Відповідачем крім другої частини заробітної плати у розмірі 13578,80 грн за липень 2020 було нараховано та виплачено шляхом перерахування безготівковим платежем компенсацію за невикористані 67 днів щорічної відпустки з урахуванням утриманих податків та зборів у сумі 91207,32 грн. Друга частина заробітної плати за липень і сума компенсації за невикористані дні відпустки були перераховані йому платіжним дорученням № 276 від 24.07.2020 року. Крім того, згідно наданих ним до відповідача листків непрацездатності за період з 23.07.2020 року по 07.08.2020 року, йому було виплачено платіжним дорученням № 326 від 27.08.2020 року 2684,34 грн. В той же час у відповідності до вимог чинного законодавства повного розрахунку та виплати усіх сум відповідачем при звільненні позивачу здійснено не було. Відповідно до приписів ч.1 ст.116 КЗпП України остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день його звільнення 24.07.2020 року, відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату всіх належних коштів, в тому числі вихідної допомоги, що є грубим рушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Відповідно до п. 6.7 наказу № 815 від 19.10.2012 Міністерства вугільної промисловості України «Про затвердження Положення про Державну гірничорятувальну службу у вугільній промисловості України» в редакції, чинній на момент спірних правовідносин, рятувальникам ДВГРС гарантуються пільги, компенсації, правові та соціальні гарантії у межах, визначених законодавством. Наказом Міністерства палива та енергетики України від 22.01.2002 року №25 затверджено «Положення про проходження служби основним особовим складом Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості». Розділом 5 вказаного положення передбачено, що трудові взаємовідносини в підрозділах ДВГРС у міжаварійний період регулюються законодавством України про працю, уставами, затвердженими нейтральним органами виконавчої влади, та цим Положенням. Права, обов`язки, соціальні гарантії, а також дисциплінарна відповідальність особового складу ДВГРС визначаються Кодексом законів про працю, Законом України «Про аварійно-рятувальні служби», іншими нормативно-правовими актами. За змістом ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору власником або уповноваженим ним органом працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Сума вихідної допомоги може визначитись колективним договором, але розмір такої грошової допомоги не може бути меншим тримісячного середнього заробітку. Колективний договір може визначити розмір вихідної допомоги у випадку порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (тобто коли розірвання трудового договору настало з ініціативи працівника згідно зі ст.ст.38, 39 КЗпП, але цей розмір теж не може бути меншим тримісячного середнього заробітку. Стаття 44 КЗпП визначає мінімальний, але обов`язковий рівень для надання вихідної допомоги. Згідно із ст.116 КЗпП виплата вихідної допомоги проводиться разом з усіма іншими сумами, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, якщо працівник в день звільнення не працював. Всіх цих приписів законодавства відповідачем дотримано не було. Письмові звернення позивача до відповідача про здійснення повного розрахунку з усіх виплат, що належали позивачу при звільненні, були проігноровані, повний розрахунок не здійснено. Відповідно до п.12.15 Галузевої угоди по тарифам, трудовим та соціальним гарантіям між Урядом України і галузевими профспілками працівників вугільної промисловості від 03.07.2001 року (з доповненнями та змінами), працівнику, що має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше, зокрема, для чоловіків при стажі роботи в галузі понад 20 років трьох середньомісячних заробітків, яка відносяться на валові витрати підприємства. Відповідач був зобов`язаний дотримуватися положень даної Галузевої Угоди та виплатити йому при звільненні як працівнику, що має право на пенсію за віком, одноразову допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітків, оскільки стаж його роботи у вугільній галузі складав на момент звільнення 40 років. Підставою для такого нарахування та виплати одноразової допомоги був той факт, що він на протязі 22 повних років працював безперервно в установі відповідача та отримавши право на пенсію за віком, підтверджену пенсійним посвідченням № [NUMBER] , вперше був звільнений на пенсію 24.07.2020 року. Вважає, що належним способом захисту порушених його прав за вказаних обставин є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову вихідну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітків з розрахунку: 47229,98 х 3 = 144689,94 гривень. Просив суд стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу при звільненні у розмірі 144689,94 грн, судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4999,00 грн. та сплачений ним судовий збір у розмірі 1446,90 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача також уточнив позовні вимоги, зазначивши що позивач просить суд стягнути з відповідача вихідну допомогу при звільненні в сумі 141689,94 грн., оскільки при розрахунку суми стягнення було допущено арифметичну помилку і три середньомісячних заробітки позивача складають саме 141689,94 грн., а не 144689,94 грн., як зазначено в позовній заяві. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги\~не визнає,\~вважає що\~заявлений позов\~не підлягає\~задоволенню,\~просить відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог,\~посилаючись на\~наступне.\~Відповідно до\~ст.6\~Закону України\~«Про управління\~об`єктами державної\~власності» уповноважені\~органи управління\~відповідно до\~покладених на\~них завдань\~призначають на\~посаду та\~звільняють з\~посади керівників\~державних унітарних\~підприємств,\~у яких\~не утворено\~наглядову раду,\~установ,\~організацій та\~господарських структур,\~у статутному\~капіталі яких\~більше 50\~відсотків акцій\~(часток)\~належать державі,\~та в\~яких не\~утворено наглядову\~раду,\~укладають і\~розривають з\~ними контракти,\~здійснюють контроль\~за дотриманням\~їх вимог.\~Відповідно до\~п.4.22\~Положення про\~Державну воєнізовану\~гірничорятувальну службу\~у вугільній\~промисловості України,\~затвердженого наказом\~Міненерговугілля України\~від 19.10.2012\~№ 815,\~зареєстрованого в\~Мінюсті 07\~листопада 2012\~р.\~за №\~1871/22183,\~ДВГРС очолює\~начальник,\~який одночасно\~є начальником\~Центрального штабу\~ДВГРС,\~що призначається\~на посаду\~і звільняється\~з посади\~відповідно до\~чинного законодавства.\~Відповідно до\~п.1\~розділу VI\~вищевказаного Положення\~поточне (оперативне)\~управління ЦШ\~ДВГРС здійснює\~його начальник,\~який призначається\~на посаду\~та звільняється\~з посади\~Уповноваженим органом\~управління у\~порядку передбаченому\~законодавством.\~З начальником\~укладається контракт,\~у якому\~визначається строк\~його найму,\~права,\~обов`язки і\~відповідальність сторін,\~умови матеріального\~забезпечення і\~організації праці,\~умови розірвання\~(припинення)\~договору,\~в тому\~числі дострокового,\~інші умови\~найму,\~за погодженням\~сторін.\~Начальник підзвітний\~та підконтрольний\~Уповноваженому органу\~управління.\~Порядок укладення\~контрактів із\~керівниками державних\~підприємств,\~установ та\~організацій державної\~форми власності\~визначений постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~19\~березня 1993\~року №\~203\~«Про застосування\~контрактної форми\~трудового договору\~з керівником\~підприємства,\~що є\~у державній\~власності» та\~при укладенні\~контракту з\~керівниками державних\~підприємств,\~установ,\~організацій застосовується\~Типова форма\~контракту з\~керівником підприємства,\~що є\~у державній\~власності,\~яка затверджена\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 02.08.1995\~№ 597.\~Тобто,\~посада начальника\~Державної воєнізованої\~гірничорятувальної служби,\~як керівника\~державної організації,\~підпадає під\~вимоги чинного\~законодавства щодо\~укладення трудового\~договору з\~Уповноваженим органом\~управління у\~вигляді контракту.\~Уповноваженим органом\~управління станом\~на момент\~припинення трудових\~відносин з\~позивачем є\~Міністерство енергетики\~України.\~Уповноважений орган\~управління і\~позивач протягом\~всього періоду\~роботи останнього,\~починаючи з\~1998\~року укладали\~та переукладали\~на нові\~терміни контракти:\~в тому\~числі і\~у 2015\~році укладений\~контракт від\~24.07.2015\~року №\~03-в/15,\~термін дії\~якого,\~відповідно до\~додаткової угоди,\~підписаної сторонами\~01.07.2019\~року,\~був встановлений\~з 25.07.2019\~до 24.07.2020\~року включно.\~У зв`язку\~із закінченням\~строку дії\~контракту,\~він був\~припинений Міненерго\~відповідно до\~п.2\~ст.36\~КЗпП України,\~на п.п.\~а)\~пункту 25\~(після\~закінчення строку\~дії контракту)\~відповідно до\~наказу Міністерства\~енергетики України\~від 10.07.2020\~№ 82-к/к\~«Про звільнення\~ [PERSON] ».\~Ці обставини\~визнаються відповідачем\~та не\~оспорюються.\~Відповідно до\~ч.3\~ст.\~21\~КЗпП України\~контракт є\~особливою формою\~трудового договору,\~в якому\~строк його\~дії.\~права,\~обов`язки\~і відповідальність\~сторін (в\~тому числі\~матеріальна),\~умови матеріального\~забезпечення і\~організації праці\~працівника,\~умови розірвання\~договору,\~в тому\~числі дострокового,\~можуть встановлюватися\~угодою сторін.\~Сторонами Контракту\~виступали [PERSON] \~та Уповноважений\~орган управління.\~При цьому,\~ЦШ ДВГPC\~ніяким чином\~не впливав\~на узгоджені\~сторонами умови\~контракту,\~які встановлювались\~виключно за\~угодою сторін\~зазначених трудових\~відносин.\~Укладений у\~відповідності з\~законодавством контракт\~та додаткові\~угоди до\~нього були\~підписані сторонами\~на погоджених\~ними умовах,\~що свідчить\~про ознайомлення\~позивача з\~умовами контракту\~до його\~підписання.\~Зміст контракту\~відповідає Типовій\~формі контракту\~з керівником\~підприємства,\~що є\~у державній\~власності,\~затвердженій постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~02.08.1995\~№597\~та містить\~погоджені сторонами\~їх взаємні\~права та\~обов`язки,\~умови щодо\~матеріального забезпечення\~керівника,\~умови щодо\~відповідальності сторін\~та вирішення\~спорів,\~умови внесення\~змін і\~доповнень до\~контракту та\~його припинення\~та термін\~його дії.\~Відповідно до\~п.\~4\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 19\~березня 1993\~року №203\~«Про застосування\~контрактної форми\~трудового договору\~з керівником\~підприємства,\~що є\~у державній\~власності» оплата\~праці та\~матеріальне забезпечення\~керівника підприємства\~визначаються у\~контракті,\~провадяться за\~рахунок коштів\~підприємства і\~встановлюються у\~прямій залежності\~від результатів\~виробничо-господарської\~діяльності підприємства.\~Умови і\~розміри оплати\~праці керівників\~підприємств,\~заснованих на\~державній і\~комунальній власності,\~встановлюються в\~контракті з\~урахуванням норм\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 19.05.1999\~року №859\~«Про умови\~і розміри\~оплати праці\~керівників підприємств,\~заснованих на\~державній,\~комунальній власності,\~та об`єднань\~державних підприємств»\~(зі\~змінами).\~Цією постановою\~визначено вичерпний\~перелік і\~граничні розміри\~доплат,\~надбавок,\~премій і\~винагород,\~які може\~бути встановлено\~керівникові державного\~підприємства.\~Встановлення будь-яких\~інших виплат,\~в т.ч.\~виплат,\~які можуть\~бути встановлені\~колективним договором,\~керівникові державного\~підприємства постановою\~не передбачено.\~Умови матеріального\~забезпечення позивача\~містяться у\~розділі 3\~Контракту (з\~наступними змінами\~і доповненнями),\~та визначені\~відповідно до\~вказаних вище\~нормативно-правових\~актів,\~а також\~у залежності\~від результатів\~діяльності ЦШ\~ДВГPC\~відповідно до\~визначених у\~Положенні про\~ЦШ ДВГPC\~завдань та\~функцій.\~Додатковою угодою\~до умов\~контракту від\~24.07.2015\~року №\~03-в/15\~з начальником\~Державної воєнізованої\~гірничорятувальної служби\~у вугільній\~промисловості (ДВГPC)\~ [PERSON] ,\~укладеною між\~позивачем та\~Уповноваженим органом\~управління 25\~липня 2019\~року,\~були внесені\~зміни до\~умов Контракту\~в частині\~матеріального забезпечення,\~які діяли\~до моменту\~його припинення.\~У пункті\~18\~додаткової угоди\~від 25.07.2019\~передбачено,\~що за\~виконання обов`язків,\~передбачених контрактом,\~керівникові нараховується\~заробітна плата\~за рахунок\~коштів,\~передбачених на\~оплату праці\~працівників ЦШ\~ДВГРС,\~виходячи з\~фактично відпрацьованого\~часу та\~установлених керівнику: посадового окладу в розмірі 11962 гривні; надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 50 відсотків посадового окладу; надбавки за складність та напруженість у роботі у розмірі 50 відсотків посадового окладу; доплати за\~науковий ступінь\~доктора наук\~у розмірі\~25\~відсотків посадового\~окладу; винагороди за вислугу років залежно від стажу безперервної роботи в розмірах, передбачених Галузевою угодою для відповідної категорії працівників; премії за основними результатами діяльності у розмірі 100 відсотків заробітку, на який нараховується премія за виконання встановлених показників. Пунктом 21 додаткової угоди від 25.07.2019 визначено, що крім умов матеріального забезпечення, зазначених у пунктах 18-20, керівникові можуть бути встановлені інші умови, що не заборонені законодавством. Але, аналізуючи додаткову угоду від 25.07.2019, інших умов матеріального забезпечення або будь-яких гарантованих виплат, належних позивачу при його звільненні у зв`язку з закінченням терміну дії контракту сторонами не узгоджено. Тобто, сторонами контракту досягнута згода про виключні умови матеріального забезпечення, які знайшли своє відображення у додатковій угоді від 25.07.2019. Представником позивача не надано доказів, які б свідчили про те, що протягом дії контракту позивач оскаржував би його умови та/або ініціював внесення змін та доповнень до його положень, та які були б погоджені сторонами. Згідно законодавства, яке регулює діяльність ЦШ ДВГРС, затвердження головним розпорядником коштів (Міненерго) плану використання бюджетних коштів та плану витрат ЦШ ДВГРС здійснюється на підставі детально обґрунтованих напрямків витрат відповідача, в тому числі і напрямку «Оплата праці». Планування видатків на оплату праці начальника ДВГРС здійснюється виключно на підставі матеріального забезпечення, визначеного у контракті, укладеному між начальником ДВГРС та Уповноваженим органом управління. У зв`язку з цим, плановими документами ЦШ ДВГРС на 2020 рік за напрямком витрат «Оплата праці», які підписані безпосередньо позивачем, заплановані виключно ті видатки на оплату матеріального забезпечення, які передбачені умовами укладеного контракту між Уповноваженим органом управління та позивачем. ЦШ ДВГРС не має права приймати на себе зобов`язання з виплати матеріального забезпечення, не передбаченого Контрактом. Здійснення витрат, не передбачених плановими документами, відповідно до статті 119 Бюджетного кодексу України є нецільовим використанням бюджетних коштів (нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням. встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет): напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми або в порядку використання бюджетних коштів (включаючи порядок та умови надання субвенцій: бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів), за вчинення якого наступає відповідальність, передбачена ст. 121 Бюджетного кодексу України. Представник позивача\~стверджує,\~що «в\~день звільнення\~позивача відповідач\~письмово не\~повідомив його\~про нараховані\~суми належні\~при звільненні\~та не\~здійснив виплату\~всіх належних\~коштів,\~в тому\~числі вихідної\~допомоги,\~що є\~грубим порушенням\~ч.1\~ст.116\~КЗпП України»\~і вимагає\~стягнути з\~ЦШ ДВГРС\~«вихідну допомогу\~при звільненні»,\~та в\~обґрунтування позовних\~вимог,\~посилається на\~порушення з\~боку відповідача\~ст.ст.\~44,\~116\~КЗпП України.\~Відповідно до\~ст.116\~КЗпП України\~«При звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про нараховані\~суми,\~належні працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою за\~значених сум.\~ В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму». Виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо), про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17. В день звільнення позивач не працював. У зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці в день звільнення, начальником відділу кадрів та спеціального обліку ЦШ ДВГРС йому був надісланий лист від 24.07.2020 № 02-1/440 про направлення на ознайомлення наказу Міненерго від 10.07.2020 № 82-к/к «Про звільнення [PERSON] » та про необхідність отримати трудову книжку та одночасно з листом було направлене повідомлення від 24.07.2020 № 2 про суми, належні при звільненні. Проте, ні наказ про звільнення, ні повідомлення від 24.07.2020 № 2 із підписом про ознайомлення з цими документами не були повернуті позивачем до ЦШ ДВГРС. Загальна сума, що належала [PERSON] при звільненні склала 104786,12 грн, з яких 13578,80 грн - заробітна плата, 91207,32 грн - компенсація за невикористані дні щорічної відпустки. Платіжним дорученням № 276 від 24.07.2020 року дана сума була перерахована [PERSON] на особистий рахунок AT «Державний ощадний банк України». Також позивачеві була нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності за два робочих дні (23 та 24 липня 2020 ) в сумі 3334,58 грн., з урахуванням утриманих податків та зборів виплата склала 2684,34 грн. Платіжним дорученням № 326 від 27.08.2020 дана сума була перерахована на особистий рахунок [PERSON] в AT «Державний ощадний банк України». Факт отримання зазначених виплат представником позивача не спростовується, визнається як відповідачем, так і представником позивача та не підлягає доказуванню. З огляду на викладене, відповідач,

Outcome: approved