Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Адвокат Павліченко О.І. в інтересах позивачки звернувся до суду з позовом до відповідачки про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку, посилаючись на те, що позивачка є спадкоємицею за заповітом, а відповідачка за законом, відповідно, рухомого та нерухомого майна після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно чинного законодавства з успадкованого майна, яке складається з частин легкового автомобіля, житлового будинку з надвірними будівлями та двох земельних ділянок, відповідачка [PERSON] успадкувала його 1/6 частину в порядку права на обов`язкову частку у спадщині відповідно до положень ст. 1241 ЦК України, а також прийняла вказану спадщину згідно вимог ст. 1268 ЦК України, а відтак є власником переліченого майна з часу відкриття спадщини з усіма правами і обов`язками, передбаченими чинним законодавством, а тому є належним відповідачем по даній справі. Позивачка [PERSON] не тільки прийняла спадщину, але й 20.01.2022 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні їй 5/6 частки у загальній спадковій масі, а також здійснила державну реєстрацію права власності на неї згідно з вимогами закону. Натомість відповідачка [PERSON] до теперішнього часу, без будь-яких пояснень і мотивів, відмовляється отримувати відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом та, відповідно, і здійснювати їх державну реєстрацію, що суттєво порушує права позивачки [PERSON] , як співвласника спадкового рухомого і нерухомого майна, оскільки відсутність зареєстрованого права власності іншого співвласника фактично унеможливлює реалізацію нею права розпорядження належною їй основною часткою та значно ускладнює володіння та користування - невід`ємними складовими загального права власності, яке захищено Конституцією України. Зокрема, без згоди і участі іншого співвласника, позивачка [PERSON] позбавлена можливості у будь-який спосіб розпорядитись належною їй часткою, для прикладу, продати, здати в оренду тощо. Поряд з викладеним, відповідачка [PERSON] , внаслідок ухилення від отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на належну їй частку та її державної реєстрації, не виконує вимоги статей 322 та 360 ЦК України щодо обов`язку брати участь в утриманні спільного майна, зокрема, у витратах на його управління, збереження, сплаті податків, зборів тощо, що також порушує майнові права іншого співвласника - позивачки [PERSON] . Наведені юридичні факти та обставини повністю підтверджуються матеріалами спадкової справи № 26/2020, що зареєстрована у Спадковому реєстрі під № 65469328 та зберігається у Приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк Альони Володимирівни за адресою вул. Маланюка, 56 смт Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області, яка, згідно її відповіді № 159/02-14 від 09.11.2022 року на письмову заяву [PERSON] , як іншого спадкоємця, посилаючись на положення ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» щодо збереження нотаріальної таємниці, відмовляється надавати будь-які відомості із вказаної спадкової справи. З огляду на зміст наведених норм права та виходячи з конкретних обставин, що склались між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , яка своєю протиправною бездіяльністю щодо невиправданого зволікання з отриманням свідоцтв про право на спадщину та обов`язковою державною реєстрацією права власності, порушує майнові права іншого співвласника [PERSON] , сторона позивача вважає єдиним можливим законним способом захисту майнових прав позивачки [PERSON] застосування приписів ст. 365 ЦК України через припинення права власності відповідачки [PERSON] на успадковану нею частку рухомого і нерухомого майна, оскільки вважає, що обраний спосіб захисту порушених майнових прав особи у повній мірі відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначених ст. 2 ЦПК України, щодо справедливого вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Проте, бажаючи вирішити питання у досудовому порядку з метою економії процесуального часу та небажаних додаткових витрат сторін, позивачкою [PERSON] 29.10.2022 року направлена відповідачці письмова пропозиція щодо добровільного врегулювання спірних майнових відносин, що склались, яка за змістом і суттю відповідає обґрунтуванню і вимогам даної позовної заяви, але будь-якої відповіді на неї не надійшло. Відповідно до експертної оцінки ринкова вартість успадкованого майна складає: автомобіль MB Vito 108 CDi , вантажопасажирський-В, 2003 року випуску - загальна ринкова вартість становить 93218,85 грн., а спадкової частки становить 46609,43 грн. відповідно з якої вартість належної відповідачці 1/12 (1/6 від спадкової ) частки складає 7768,24 грн.; житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці 0.1423 га, ринкова вартість якого становить 241352.76 грн., за висновком експерта технічна можливість виділення його 1/6 частки в натурі відсутня, відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 40225,46 грн.; земельна ділянка площею 5.8334 га, ринкова вартість якої становить 490019,24 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 81669,88 грн.; земельна ділянка площею 5.2345 га, ринкова вартість якої становить 376656,58 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 62776,1 грн.; Таким чином, загальна ринкова вартість успадкованого сторонами рухомого і нерухомого майна складає 1201247,3 грн., а успадкованої відповідачкою 1/6 частки 192469,68 грн., також в ринкових цінах, які позивачка [PERSON] зобов`язується перерахувати на депозитний рахунок суду. Отже, у порівнянні із загальною вартістю успадкованого майна, вартість частки, що належить відповідачці є незначною. Автомобіль MB Vito 108 CDi, вантажопасажирський-В, 2003 pоку випуску відповідно до положень ч. 2 ст. 183 ЦК України є неподільною річчю, а спільне володіння і користування ним є неможливим, враховуючи особисті відносини, що склались між сторонами. Технічна можливість виділу у натурі 1/6 частки успадкованого житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці площею 0,1423 га для його забудови і обслуговування, за висновком будівельно-технічної судової експертизи, відсутня, а спільне володіння і користування ним є також неможливим, враховуючи особисті відносини, що склались між сторонами. Виділ в натурі по 1/6 з кожної з успадкованих земельних ділянок є недоцільним як з огляду на велику вірогідності складностей у їх сумісному обслуговуванні та господарському утриманні, так і на неможливість їх спільним володінням і користуванням, враховуючи особисті відносини, що склались між сторонами. Таке припинення права власності відповідачки на незначну частку успадкованого нею рухомого і нерухомого майна не завдасть істотної шкоди її інтересам і членам її сім`ї, оскільки в результаті вона отримає компенсацію її вартості саме в ринкових/динамічних/ цінах. Представник позивачки просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/6 частки успадкованого нею рухомого і нерухомого майна та одночасно визнати право власності на вказані 1/6 частки успадкованого рухомого і нерухомого майна за [PERSON] на 1/6 частки наступного рухомого і нерухомого майна, а саме на: 1/6 ч. від автомобіля MB Vito 108 CDi, вантажопасажирського-В, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] - загальної ринкової вартості 93218,85 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/12 (1/6 від ) частки складає 7768,24 грн. 1/6 ч. житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований на земельній ділянці 0.1423 га під [ADDRESS] , ринкова вартість якого становить 241352.76 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 40225.46 грн.; 1/6 ч. земельної ділянки площею 5.8334 га, кадастровий № 3523655100:02:000:3003, в межах згідно з планом, розташованої на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ринкова вартість якої становить 490019,24 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 81669,88 грн.; 1/6 ч. земельної ділянка площею 5.2345 га, кадастровий № 3523655000:02:000:0272, в межах згідно з планом, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ринкова вартість якої становить 376656,58 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 62776,1 грн. Виплатити відповідачці [PERSON] компенсацію в розмірі загальної ринкової вартість вказаної 1/6 частки спадщини в розмірі 192439,68 грн., які внесені позивачкою [PERSON] на депозитний рахунок суду згідно приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України та стягнути з відповідачки судові витрати /а.с. 1-7/. Від представника відповідачки, адвоката Сучило А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зокрема зазначив, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] , від 09.01.2020 року), який був батьком [PERSON] (свідоцтво про народження № [NUMBER] від 12.03.1984 року). [PERSON] , дружина померлого, є спадкоємицею за заповітом (заповіт від 23.05.2019 року зареєстровано в реєстрі за № 101), а [PERSON] є дочкою померлого спадкодавця. [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини вчасно. Відповідно до цивільного законодавства у першу чергу спадкують діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), той із подружжя, який його пережив, батьки (в тому числі усиновителі), а також діти, що народилися після смерті спадкодавця. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на час його смерті, за виключенням тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Право спадкоємців на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (за законом чи за заповітом), яке видається державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Слід звернути увагу, що [PERSON] спадщину було прийнято вчасно, але строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено та не встановлено. Тому, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Тобто, право власності виникає за наявності певних юридичних фактів, які передбачено цивільним законодавством. Видача свідоцтва про право на спадщину є лише підставою для закріплення права власності на нерухоме майно та свідчить про законність набуття такого майна. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно відбувається прийняття речових прав на таке майно, проте остаточний перехід права власності на його належне закріплення відбувається лише після державної реєстрації такого права. У даному випадку видача свідоцтва про право на спадщину є фактом переходу права власності на нерухоме майно від спадкодавця до спадкоємця. Проте, лише після державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно воно вважається таким, що офіційно визнане та підтверджене державою. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач, як на порушника свого права. Однак, відповідач не може бути таким порушником, оскільки право власності на нерухоме майно виникне у відповідача саме з моменту державної реєстрації цього майна, коли відповідач набуде офіційного статусу власника, тому тільки тоді можливо виставляти до нього вимоги, що стосуються спадкового майна. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Також, слід звернути увагу на те, що позивач у своїй позовній заяві домагається позбавити відповідача ще не зареєстрованого належним чином права власності на спадкове майно, надавши за таке майно грошову компенсацію. Однак, така грошова компенсація може бути надана лише за згодою відповідача. [PERSON] не погоджується на виплату їй грошової компенсації. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що [PERSON] погодилась на отримання такої компенсації за частку, яку позивач бажає визнати за собою без згоди відповідача. Відсутність такої інформації може в майбутньому перешкодити суду у прийнятті законного та обґрунтованого рішення. Представник відповідачки просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, всі судові витрати залишити за позивачкою, а також стягнути з позивачки понесені витрати, пов`язані з надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн. /а.с.179-181/. Позивачка та її представник в судовому засіданні просили задовольнити позов в повному обсязі та стягнути судові витрати. Представник відповідачки просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, крім того наголосив, що відповідачка не погоджується на грошову компенсацію в майні. Заслухавши учасників цивільного провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (пропорційність у цивільному судочинстві). Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Крім того, частиною 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в селищі міського типу Новоархангельськ Кіровоградської області /а.с. 162/. За життя, 23 травня 2019 року, [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, яке посвідчене секретарем Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області за № 101, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] (позивачці у справі) /а.с.11/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину № 52 [PERSON] , спадщина складається з 5/12 часток автомобіля, марки MERCEDES- BENZ, модель VITO 108 CDI, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 11.07.2013 року Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області /а.с.12/. Крім того, відповідно до світлокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину №48 [PERSON] , спадщина складається з 5/6 часток житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 18 квітня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 214. Право власності зареєстровано за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.04.2019 року, номер запису про право власності: 31237770, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1813787935236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 18.04.2019 року, індексний номер витягу 164036855. За даними вищевказаного документу, що посвідчує право власності, житловий будинок, частка якого успадковується, загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., має такі характеристики: житловий будинок - літера А, веранда - літера а, гараж - літера Б, погріб - літера В, сарай - літера Г, літня кухня - літера Г1, прибудова - літера г, вбиральня - літера Е, скважина - літера К, огорожа, ворота, хвіртка - літера NN1,2 /а.с.13/. Крім того, відповідно до світлокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину №49 [PERSON] , спадщина складається з 5/6 (п`ять шостих) часток земельної ділянки площею 5,8334 га, кадастровий номер 3523655100:02:000:3003, в межах згідно з планом, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 02 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 785. Право власності зареєстровано за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.12.2019 року, номер запису про право власності: 34407344, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1974904635236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 02.12.2019 року, індексний номер витягу 191041868 /а.с.15/. Крім того, відповідно до світлокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину №50 [PERSON] , спадщина складається з 5/6 (п`яти шостих) часток земельної ділянки площею 5,2345 га, кадастровий номер 3523655000:02:000:0272, що розташована в межах території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 02 листопада 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1266. Право власності зареєстровано за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.11.2016 року, номер запису про право власності: 17222162, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1072723635236, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 02.11.2016 року, індексний номер витягу 72026236 /а.с.19/. Позивачка зверталася до відповідачки із письмовою пропозицією про компенсацію ринкової вартості успадкованої 1/6 частки рухомого і не рухомого майна - спадщини після смерті [PERSON] /а.с.22-23/. Відповідно до світлокопії звіту №08/07/01 про оцінку транспортного засобу ринкова вартість автомобіля MB Vito 108 CDi, вантажопасажирський - В, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на дату оцінки може складати 93218,85 грн. /а.с.24-31/. Згідно висновку експерта, складеного за результатами проведення судової будівельної-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної експертизи № 376 від 18.10.2022 року за результатами проведених досліджень зроблено висновок про те, що ринкова вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 0,1423 га, станом на 18.10.2022 року становить 241352,76 грн. без ПДВ.; За результатами проведених досліджень, зроблено висновок про відсутність технічної можливості поділу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників 1/6 та 5/6, та відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва; За результатами проведених досліджень, зроблено висновок про відсутність технічної можливості визначити порядок користування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників 1/6 та 5/6, у зв`язку з неможливістю виділення в окреме користування, співвласнику з часткою 1/6, хоча б однієї ізольованої кімнати; За результатами проведених досліджень, зроблено висновок про те, що ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 3523655100:02:000:3003, станом на 18.10.2022 року, становить 490019,24 грн. без ПДВ; За результатами проведених досліджень, зроблено висновок про те, що ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 3523655100:02:000:0272, станом на 18.10.2022 року, становить 376656,58 грн. без ПДВ /а.с.32-139/. Для виплати грошової компенсації відповідачці [PERSON] в розмірі загальної ринкової вартості 1/6 частини спадщини, позивачкою було внесено на спеціальний рахунок грошові кошти в сумі 192469 грн. - квитанція №6 від 06 січня 2023 року /а.с.140/. Вирішуючи зазначений спір, суд застосовує наступні норми матеріального права. Так, приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно частин 1 та 3 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. В розумінні ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Частинами 1 та 2 ст. 51 ЦПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Нормами цивільного процесу саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка подала вчасно заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін, але разом з тим на час винесення рішення суду не отримала свідоцтво про право на спадщину та відомості про майно, на яке вона має право в частках, не внесені до відповідних реєстрів, як вказав представник відповідачки вона на даний час не може за своїм станом здоров`я отримати свідоцтво про право на спадщину. На погляд суду, [PERSON] на час винесення рішення суду не набула статусу відповідача за позовними вимогами [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку, оскільки фактично не переоформила на себе майно, на яке фактично має право після смерті [PERSON] . Окрім того, суд зазначає, що ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України та означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що, по суті, є правом двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. За ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною;спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз чинного законодавства дає змогу дійти висновку, що законодавство захищає право власності осіб на їх майно в тому числі і право власності особи на частку у спільному майні від будь-яких посягань на нього та встановлює принцип недоторканності такого майна. Ст. 365 ЦК України все ж таки передбачає випадки припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Однак підстави такого припинення є чітко визначені у вказаній статті, мають суворо враховуватись судом при розгляді такої категорії справ, а їх перелік розширенню не підлягає. Так позивач у своїх позовних вимогах зазначає, що вказане у позові майно є неподільним, а припинення права власності на частки майна на які відповідачка має право, як спадкоємець за законом не завдасть істотної шкоди її інтересам і членам її сім`ї, оскільки в результаті вона отримає компенсацію її вартості саме в ринкових цінах. Зі змісту статті 346 ЦК України, припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.,п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Аналіз рішень Верховного Суду України, ухвалених за наслідками розгляду цивільних справ за позовами про встановлення порядку володіння і користування майном, яке належить на праві спільної часткової власності, свідчить про наявність усталеної правової позиції щодо застосування ст. 365 ЦК України, відповідно до якої припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якої обставини з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13 та від 02 липня 2014 року № 6-68цс14. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України(ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81цс11), за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Дану правову позицію Верховний Суд України висловив у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, де роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Разом з тим, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном, про що йдеться в ухвалі Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09. Ч. 1 ст. 81 визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На погляд суду, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що частка відповідачки є незначною і вона не може бути виділена в натурі, а також те, що спільне володіння та користування майном є неможливим, окрім того представник відповідачки наголошував, що вона заперечує проти отримання грошової компенсації. А тому, на погляд суду, у разі задоволення позовних вимог особі відповідачці може бути завдана істотна шкода. Посилання позивача на те, що розміри частки відповідачки є незначними, не може бути достатньою підставою для припинення її права власності відповідача на зазначені у позові частки, оскільки у разі задоволення позову буде порушено принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Таким чином, на погляд суду, підстави для припинення права особи на частку у спільному майні, визначені ст. 365 ЦК України, в сукупності відсутні. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то [PERSON] підлягають поверненню грошові кошти (вартість частки майна відповідача) внесені на депозитний рахунок суду в сумі 192469 грн. 70 коп. відповідно до квитанції № 6 від 06.01.2023 року. Понесені позивачкою витрати віднести за його рахунок. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed