Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

06.03.2023 [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] в с. Маркуші, Бердичівського району Житомирської області померла її мати [PERSON] , місце проживання матері на день смерті було зареєстровано по [ADDRESS] . Вказувала, що на день смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,5244 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гулівської сільської ради. Зазначила, що пропустила строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом, оскільки не знала про наявність заповіту, який мати зробила на її ім`я. Про заповіт позивачеві стало відомо лише нещодавно від працівників Гулівського старостинського округу. Також вказала, що мати проживала з нею до дня своєї смерті в с. Маркуші, Бердичівського району. Заповіт зберігався у сільській раді і позивачеві не було відомо про його існування. Мати хворіла і вони не обговорювали питання спадщини. На день смерті матері за зареєстрованим місцем її проживання проживав та був зареєстрований брат позивача, та син померлої [PERSON] . [PERSON] не мала наміру оформляти спадщину та не зверталась до нотаріуса, оскільки планували все оформити на брата, але коли брат почав збирати необхідні документи для переоформлення, то виявилось, що мати залишила заповіт на позивача. У зв`язку з цим просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника надійшла заява з проханням розгляд справи провести без їхньої участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з урахуванням норм частини 7 статті 130 ЦПК України, шляхом вручення судової повістки через відповідальну особу Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)», таким же чином отримав копію позовної заяви з додатками. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав, відзиву не подав, письмових пояснень не надіслав. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 16.08.2023 постановлено проводити заочний розгляд цієї справи. Дослідивши надані письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі обставини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.07.1980 Маркушівською сільською радою народних депутатів Бердичівського району, яка підтверджує зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] »; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.03.1961 Гулівською сільською радою Барського району Вінницької області. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Маркуші, Бердичівського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 18.02.2022 Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного МУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький), та довідкою, виданою 03.06.2022 Старостою Маркушівського старостинського округу Бердичівського району Житомирської області. На день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . За вказаною адресою на день смерті [PERSON] прожив та був зареєстрований її син [PERSON] . Зазначене підтверджується довідкою, виданою старостою Гулівського старостинського округу №23 від 03.02.2023. [PERSON] на підставі розпорядження Барської районної державної адміністрації від 05.02.2004 №46 належала земельна ділянка, кадастровий номер: 0520281400:02:003:0198, площею 1,5244 га на території Гулівської сільської ради Барського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №58572572 від 05.05.2016. Відповідно до заповіту від 03.11.2017, зареєстрованого в реєстрі за №105, [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті, все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла дочці [PERSON] , [INFO] . Статтею 1216\~ЦК\~України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217\~ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з\~нормами\~статті\~1223\~Цивільного\~кодексу\~України (далі\~\~ЦК\~України)\~право\~на\~спадкування мають\~особи,\~визначені\~у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (частина 1, 2 статті 1235 ЦК України). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Водночас, її мати особисто за життя розпорядилася своїм майном на випадок своєї смерті, призначивши своїм спадкоємцем дочку [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини закінчився 18.08.2022, в період дії воєнного стану. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК\~України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові 26 липня 2021 року у справі N 405/7058/19, від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20). Вирішуючи питання поважності причин пропущення строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічні правові\~висновки викладені\~у постанові\~Верховного Суду\~від 17.10.2018\~у справі\~№ 681/203/17-ц. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі N 405/7058/19, від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Зважаючи на те, що позивач не знала про наявність заповіту, та після того, як дізналась про нього, відразу звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто проявляла інтерес до спадкового майна, однак зазначені нею життєві обставини позбавили її можливості звернутись із заявою до нотаріуса у встановлений законом строк. Доводи позивача відповідачем не спростовані, доказів протилежного не подано, що є процесуальним обов`язком відповідача. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Відтак, за встановлених обставин цієї справи позбавлення позивача права на отримання спадкового майна, яке заповіла їй мати за життя у встановленому законом порядку, суперечитиме фундаментальному принципу спадкового права і становитиме непропорційне втручання у її право власності, оскільки судом не встановлено жодної нагальної суспільної потреби для позбавлення позивача права власності на спадкове майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити і визначити позивачу додатковий строк 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері.

Outcome: approved