Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до Московського районного суду м. Харкова із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з теплопостачання. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, станом на 24.02.2022року за вищевказаною адресою утворилась заборгованість за період з 01.12.2010 року по 23.02.2022року в сумі 89678 грн. 68 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути солідарно з відповідач [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2010року по 31.05.2013 року в сумі 5141 грн. 51 коп., стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2013року по 23.02.2022 року в сумі 84537 грн. 17 коп., а також судові витрати. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.07.2023 року, позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 року, провадження у справі за позовними вимогами Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання до [PERSON] закрито на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. В позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначала, що позовні вимоги визнає частково, в межах строків позовної давності. Просить застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відзив на позов не надіслав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач. Заборгованість відповідачів за вказані вище послуги за період з 01.12.2010 року по 23.02.2022року складає 89678 грн. 68 коп., що підтверджується відомістю про нарахування і оплату за послуги з теплопостачання (а.с.4). Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів;, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч. 1 ст. 64 ЖК України). Частиною 1 ст. 34 ЦК України встановлено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Так, відповідач [PERSON] досяг повноліття у травні 2013року. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України). З огляду на вищевикладене можна зробити висновок, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, разом з тим з їх розміром суд не може погодитись через наступне: вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені в зв`язку з відповідною заявою відповідача та відсутності підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Поданням заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не перериває позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020року у справі №712/8916/17). Отже, суд розглядає позовні вимоги Підприємства в межах позовної давності, тобто з липня 2020, оскільки позивач у липні 2023 року звернувся до суду з даною позовною заявою. Шляхом математичних розрахунків, зроблених на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідачів [PERSON] , [PERSON] перед позивачем за надані послуги за послуги теплопостачання за період з 01 липня 2020 року по 23.02.2022 року становить - 30601 грн. 06 коп. Таким чином, враховуючи викладене вище, позовні вимоги повинні бути задоволені частково, в межах строків позовної давності з 01 липня 2020 року по 23.02.2022 року в розмірі - 30601 грн. 06 коп. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідачів витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved