Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

14.04.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та у пред`явленому позові [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше як до 31.03.2025 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 27.08.2009 року між ним, [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, про що складений актовий запис № 47. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.10.2019 року, у цивільній справі № 302/1182/19, яке набрало законної сили 02.12.2019 року, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем [PERSON] . Рішенням суду від 31.10.2019 року у справі № 302/1197/19 задоволено позов [PERSON] та стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Постановою апеляційної інстанції від 26.02.2020 змінено рішення та зменшено розмір аліментів на кожну дитину, до суми 1150 грн. щомісячно. Рішенням суду від 22.03.2021 року у справі № 302/165/21 частково задоволено позов [PERSON] та збільшено розмір аліментів на утримання їх дітей та присуджено до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину. Рішенням суду від 11.04.2022 року у справі № 302/246/22 частково задоволено позов [PERSON] та зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з суми 2000 грн. на тверду грошову суму 1309,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [INFO] сину [PERSON] виповнилося 18 років. З 27.08.2022 року [PERSON] навчається на першому курсі Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) за професією "Пожежний -рятувальник", "Дозиметрист", "Командир відділення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту". Строк навчання до березня 2025 року. Позивач [PERSON] вказує, що на теперішній час син [PERSON] навчається за денною формою навчання, у зв`язку з чим ніде не працює, та потребує належної матеріально підтримки від батьків. Зокрема, потребує щорічного забезпечення кількома комплектами форменого одягу, взяттям ,продуктами харчування, предметами особистої гігієни, канцтоварами, підручниками та іншою навчальною літературою, ліками та іншими речами повсякденного вжитку. Окрім цього, син змушений періодично їздити з місця навчання додому в смт.Міжгір`я та у зворотному напрямку та одна поїздка в обидва напрямки становить мінімум 744,00 грн. та позивач зазначає, що його середньомісячні витрати на утримання сина складають близько 5000 грн.., без врахування додаткових витрат у виді відвідування лікарів, стоматологів, оздоровлення, внесків на гуртки, участь у змаганнях та конкурсах. Позивач [PERSON] наголошує, що в добровільному порядку відповідачка [PERSON] не бажає надавати йому матеріальну допомогу, при цьому будучи офіційно працевлаштованою, а тому він змушений звернутися до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини її заробітку (доходу), починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до закінчення сином [PERSON] навчання, але не довше ніж до 31.03.2025 року. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.04.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін (а.с.28). 08.05.2023 року до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] та в якому відповідачка зазначає, що позовні вимоги [PERSON] вона не визнає та просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. При цьому у відзиві відповідачка посилається на ті обставини, що вона працює продавцем непродовольчих товарів в магазині « [INFO] » та отримує заробітну плату в розмірі 6800 грн. на місяць. Власного житла немає, проживає в будинку своїх знайомих. Крім того, у неї наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 33186,81 грн. та зі сплати пені в розмірі 11490,45 грн., та 50% своєї заробітної плати вона перераховує на погашення заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла за період 2021-2023 роки, у зв`язку з чим у неї склалися важкі матеріально побутові, фінансові умови, що підтверджує Актом-обстеження матеріально-погбутових умов від 04.05.2023 року. Зазначає, що позивач [PERSON] є матеріально забезпеченою особою: є фізичною особою-підприємцем, має самостійний дохід, у приватній власності його знаходиться автомобіль, земельна ділянка та інша нерухомість та ці обставини встановлені рішенням суду від 1.04.2023 року у справі № 302/246/22, яке набрало законної сили. Також відповідачка зазначає, що син [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця), на денній формі навчання, за рахунок державного замовлення, тобто перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченню за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, при цьому він отримує грошову стипендію, забезпечується спецформою, харчуванням та проживанням в навчальному закладі, а тому не потребує допомоги батьків. Тому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина гренажі [PERSON] , який продовжує навчання, відмовити (а.с.33-36). 24.05.2023 року представником позивача [PERSON] адвокатом Рішко С.І. долучено до справи докази: посадочні документи, договір про терапевтичне, хірургічне лікування з актом виконаних робіт, довідку міського комунального підприємства «Медичний стоматологічний центр», рішення Міжгірського районного суду від 15.11.2021 у справі 302/906/21 про стягнення аліментів на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , який також навчався у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця) (а.с.55-65). Ухвалою суду від 22.05..2023 року клопотання відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано з Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) інформацію (а.с.51-52). 22.06.2023 судом повторно винесена ухвала про витребування з Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) інформацію (а.с.69-70). 27.06.2023 року на виконання ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.05.2023 року Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності Вище професійне училище (м.Вінниця) надано інформацію (а.с.72-73). В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Рішко С.І. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте позивачем [PERSON] подано до суду письмову заяву, в якій він просить розглянути справу без його участі, заявлені ним позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.77). В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та у встановленому законом порядку, проте до суду подано відповідачкою письмова заява, в якій вона просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з неї аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та підтримує у повному обсязі обставини, викладені нею у відзиві на позов (а.с.76). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вивчивши відзив відповідачки з доданими до нього документами, а також долучені представником позивача документами до матеріалів, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/751/23, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Та під час шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії № [NUMBER] , яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Міжгрського районного управління юстиції у Закарпатській області 15.10.2009 року (повторно), та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.6). Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.10.2019 року, яке набрало законної сили (справа № 302/1182/19) шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвано та копія якого є в матеріалах справи (а.с.7). Після розірвання шлюбу двоє синів залишилися проживати з батьком [PERSON] , позивачем у справі, та дані обставини відповідачкою не оспорюються. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.10.2019 року у справі № 302/1197/19 задоволено позов [PERSON] та стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.8,9). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 року змінено рішення суду від 31.10.2019 року в частині визначеного судом першої інстанції розміру стягуваних аліментів з [PERSON] , зменшивши такий розмір аліментів на кожну дитину, до суми 1150 грн. щомісячно. В задоволені решти позовної вимоги відмовлено (а.с.10-11). Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.03.2021 року у справі № 302/165/21 частково задоволено позов [PERSON] та збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначений рішенням Закарпатського апеляційного суду по справі № 02/1197/19 та присуджено до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі твердої грошової суми, по 2000 грн. щомісячно, на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с.12). Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.04.2022 року у справі № 302/246/22 частково задоволено позов [PERSON] та зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми 2000 грн. щомісячно на тверду грошову суму 1309,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-15). [INFO] [PERSON] досяг повноліття. З довідки, виданої Вищим професійним училищем Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) за вих. № 237 від 24.02.2023 року вбачається, що [PERSON] дійсно з 27 серпня 2022 року (наказ про зарахування № 305 від 27.08.2022 року) навчається на першому курсі Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) за професією 7243 "Дозиметрист", 5161 "Пожежний-рятувальник" та 5169 "Командир відділення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту" денної форми навчання за рахунок державного замовлення з подальшим здобуттям освітньо-професійного ступеня «фаховий молодший бакалавр»". Загальний термін навчання з 27.08.2022 року по березень 2025 року та копія вказаної довідки є в матеріалах справи (а.с.16). Відповідно до довідки про доходи №3 від 05.05.2023 року, виданої ФОП [PERSON] , відповідачка [PERSON] працює в магазині «Спорт Макс» та займає посаду продавця непродовольчих товарів, її загальна сума доходу за період з 01.11.2022 року по 30.04.2023 року становить 40800,00 грн. (щомісячно заробітна плата складає 6800,00 грн.) (а.с.37). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов, виданого 04.05.2023 року Міжгірською селищною радою, вбачається, що відповідачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та при перевірці встановлено, що гр.. [PERSON] проживає у знайомих за вказаною адресою, власного житла немає, підсобне сільське господарство не веде, земельною ділянкою не користується, працює продавцем у ПП «Спортмакс». Матеріально-побутові умови проживання складні та скрутні (а.с.39). Згідно довідки старшого державного виконавця Міжгірського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Почіль І.за № 68123360-2/23 від 02.05.2023 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що [PERSON] станом на 02.05.2023 року має заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 302/906/21 від 11.01.2022 року, виданим Міжгірським районним судом Закарпатської області на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження, в сумі 33186,81 грн (а.с.40-41). Як вбачається з довідки старшого державного виконавця Міжгірського РВ ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Почіль І. за вих. № 69022664/23 від 02.05.2023 року, стосовно [PERSON] на виконанні перебуває виконавчий лист № 302/1440/21 від 13.05.2022 року, який виданий Міжгірським районним судом Закарпатської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за несплату аліментів по виконавчому листу № 302/165/21 від 22.03.2021 року, за період з 17.02.2021 року по 01.12.2021 року в розмірі 11490 грн. 45 коп. (а.с.42). З наданої Вищим професійним училищем Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) інформації на виконання ухвали суду від 22.05.2023 року вбачається, що курсант першого курсу рядового служби цивільного захисту [PERSON] [INFO] навчається у вказаному навчальному закладі, отримує грошове забезпечення у розмірі 530 грн. (посадовий оклад курсанта); на речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України курсант [PERSON] не перебуває; та він забезпечується форменим одягом, безоплатним проживанням у гуртожитку та харчуванням (а.с.72). З довідки Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) за № 610 від 16.06.2023 року слідує, що [PERSON] дійсно з 27 серпня 2022 року (наказ про зарахування № 305 від 27.08.2022 року) по теперішній час навчається на першому курсі Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця) за професією 7243 "Дозиметрист", 5161 "Пожежний-рятувальник" та 5169 "Командир відділення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту" денної форми навчання за рахунок державного замовлення з подальшим здобуттям освітньо-професійного ступеня «фаховий молодший бакалавр»". Загальний термін навчання з 27 серпня 2022 року по лютий 2025 року. Остаточна дата завершення навчання буде затверджена наказом ДСНС України у липні 2024 року та оригінал цієї довідки є в матеріалах справи (а.с.73). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання й у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Статтею 199 СК України установлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, правовідносини між сторонами у даній справі виникли з обов`язку матері [PERSON] утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, та відповідно регулюються ст.ст.198-200 Сімейного кодексу України. До відносин між батьками і сином щодо надання йому утримання також застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ч.1 ст.201 СК України). Частиною першою ст. 182 СК України врегульовано, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних права; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Згідно положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання сина, дочки, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів дитини, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина (дочку), які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Отже, згідно вказаних положень Закону, витрати на лікування є\~додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами. Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що додаткові витрати на дитину не є аліментами (коштами на утримання). А тому, суд критично відноситься щодо посилання позивача [PERSON] на потреби повнолітнього сина [PERSON] у лікуванні, оздоровленні, відвідуванні стоматолога (а.с.61-63), оскільки вказані обставини є предметом окремого позову та він не позбавлений права звернутися до суду, відповідно до положень ст.185 СК України щодо участі відповідача у додаткових витратах, у разі наявності для того відповідних підстав. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку. Що також знайшло своє відображення у пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При встановленні потреби в утриманні повнолітніх сина (дочки), суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх сина (дочки), які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, не може бути перекладено винятково на одного з батьків дитини. Хоча суд не виключає таку обставину за об`єктивної неможливості в силу певних обставин іншого з батьків надавати таку матеріальну допомогу (важка хвороба, каліцтво, інші життєві обставини). Отже, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, є наявність у відповідачки можливості надавати таку матеріальну допомогу. Суд оцінив надані сторонами докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог. Як встановлено судом, повнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні батька [PERSON] , позивача у справі, тому останній має право на отримання аліментів від відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] , який [INFO] досяг повноліття та продовжує на теперішній час навчання у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця), що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу № 610 від 26.06.2023 року (а.с.73). Та суд вважає, що відповідачка [PERSON] на даний час має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця), оскільки відповідачка працевлаштована, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, що підтверджується відповідною довідкою ФОП « [PERSON] від 05.05.2023 року (а.с.37). При цьому суд також враховує, що відповідачка [PERSON] є матір`ю також повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого, згідно виконавчого листа № 302/906/21, відповідачка на даний час продовжує сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно, що підтверджується довідкою Міжгірського відділу ДВС від 02.05.2023 року (а.с.40). В обґрунтування заявлених позовних вимог та на підтвердження придбання позивачем форменого одягу, взуття сину [PERSON] , позивачем додані до позову копії накладних від 25.02.2023 року, 15.03.2023 року ПП «Лемак М.М.» на суму 9850 грн. та 5275 грн., відповідно (а.с.19,20). Проте суд звертає увагу, що вказані накладні не містять печатки щодо належності їх оформлення та крім того, видані накладні є документами первинного обліку та\~не є розрахунковими документами, а тому не можуть бути прийняті як належний доказ підтвердження понесених позивачем витрат. Крім того, суд критично відноситься до доводів позивача [PERSON] щодо необхідності забезпечення повнолітнього сина [PERSON] форменим одягом, оскільки таких витрат [PERSON] не потребує, як вбачається з наданої т.в.о начальника Вищого професійного училища інформації, викладеної у довідці від 19.06.2023 року, та відповідно до якої курсант [PERSON] забезпечується форменим одягом, а також безоплатним проживанням у гуртожитку та харчуванням, отримує щомісячно грошове забезпечення. Також вбачається, що [PERSON] проходить навчання за денною формою навчання, за рахунок державного замовлення (а.с.72). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідачки [PERSON] , яка працевлаштована, проте за місцем роботи отримує мінімальну заробітну плату, на її утриманні на теперішній час знаходиться ще повнолітній син [PERSON] , на утримання якого відповідачка зобов`язана за рішенням суду щомісячно сплачувати кошти у твердій грошовій сумі, а також враховуючи отримання під час навчання повнолітнім [PERSON] щомісячного грошового забезпечення, а також проходження ним навчання за рахунок державного замовлення, забезпечення безоплатним проживанням у гуртожитку та харчуванням, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення аліментів з відповідачки на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , який продовжує навчання, частково, а саме в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, що забезпечуватиме відповідне грошове утримання [PERSON] , певну участь відповідачки в матеріальному забезпеченні сина у зв`язку з необхідністю здійснення витрат, пов`язаних із продовженням ним навчання, узгоджуватиметься з вимогами Закону, відповідатиме його інтересам і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Разом з тим, в задоволенні решти позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідачки [PERSON] надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , саме в розмірі частини заробітку (доходу) відповідачки [PERSON] щомісячно. Оцінивши в сукупності встановлені по даній справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням наданих сторонами доказів на підтвердження заявлених вимог та заперечень проти цих вимог, переконливість та достатність наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років та як вбачається з довідки Вищого професійного училища від 19.06.2023 року за № 610, термін навчання [PERSON] у вказаному навчальному закладі по лютий 2025 року, а тому суд вважає за необхідне визначити строк стягнення аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] до 01.03.2025 року. При цьому, суд вважає, що вищевказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього [PERSON] та платоспроможності відповідачки [PERSON] . При цьому, суд враховує, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не взмозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання з боку обох батьків, а також приймаючи до уваги ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання повнолітнього сина [PERSON] , угоди про його матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, внаслідок чого повнолітній [PERSON] самостійно забезпечувати належний матеріальний рівень для продовження навчання та здобуття освіти, гідного розвитку та існування на період навчання у обраному ним навчальному закладі, не в змозі, а тому суд вважає за необхідне, з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідачки [PERSON] , яка має мінімальний щомісячний дохід, постійне джерело прибутку, отримує заробітну плату за місцем праці, тому з урахуванням вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково та суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 01.03.2025 року, але не довше ніж до досягнення сином [PERSON] двадцяти трьох років. Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2023 року становить 1073,60 грн., оскільки позивач [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідачки у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial