Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , в особі представника - адвоката Попова А.О., звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить зняти арешт із земельних ділянок, що належать позивачу: кадастровий номер 6320684000:04:000:0376, площею 5.0302, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукашівського старостинського округу Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області; кадастровий номер 6320684000:04:000:0377, площею 5.3182, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукашівського старостинського округу Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області; кадастровий номер 6320684000:04:000:0400, площею 5.4757, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукашівського старостинського округу Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області, накладеного Близнюківським районним судом Харківської області на підставі ухвали суду по цивільній справі № 2- 241/09 від 15 вересня 2009 року, у виконавчому провадженні № 14833683, та виконавчого листа № 2-241/09, виданого 02 грудня 2009 року у виконавчому провадженні № 43525827. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у колишньому відділі державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції, зараз Лозівському відділі державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 14833683 по примусовому виконанні ухвали суду по цивільній справі № 2-241/09 від 15 вересня 2009 року, та виконавче провадження № 43525827 по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-241/09, виданого 02 грудня 2009 року Близнюківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 4089,92 гривень, що підтверджується заочним рішенням суду від 02 грудня 2009 року. Згідно інформаційної довідки № 334521046 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 05 червня 2023 року, він має у приватній власності земельні ділянки, кадастрові номери 6320684000:04:000:0376, 6320684000:04:000:0377, 6320684000:04:000:0400, які розташовані на території Лукашівського старостинського округу Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області, на які накладено арешт па підставі ухвали Близнюківського районного суду Харківської області від 15.09.2009 № 2-241/09 та виконавчого листа від 02.12.2009 № 2-241/09. Вказує, що 01 травня 2023 року Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» йому було видано довідку про те, що він немає заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». В подальшому позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби з метою зняття арешту нерухомого майна, оскільки заборгованість була повністю погашена, однак йому було повідомлено, що станом на 20 червня 2023 року на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] , [INFO] , та закінчився строк зберігання виконавчих проваджень, а тому зняти арешт з майна на підставі ухвали Близнюківського районного суду Харківської області по справі № 2-241/09 від 15 вересня 2009 року та виконавчого листа 2-241/09 від 02 грудня 2009 року не видасться можливим. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді Близнюківського районного суду Харківської області від 27 червня 2023 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Близнюківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд вказаної справи без його участі. Крім того, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем, оскільки не порушував прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також позивачем не надано доказів того, що АТ КБ «ПриватБанк» є стороною виконавчого провадження. Від представника Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу суду надійшла заява, в якій остання просила розглянути справі за її відсутності. Задоволення вимог позовної заяви залишила на розсуд суду. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки від 05.06.2023 № 334521046 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 05 червня 2023 року, [PERSON] має у приватній власності земельні ділянки, кадастрові номери 6320684000:04:000:0376, 6320684000:04:000:0377, 6320684000:04:000:0400, які розташовані на території Лукашівського старостинського округу Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області, на які накладено арешт па підставі ухвали Близнюківського районного суду Харківської області від 15.09.2009 № 2-241/09 та виконавчого листа від 02.12.2009 № 2-241/09. Заочним рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 02.12.2009 у справі № 2-241/09 за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 18 грудня 2009 року, стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «ПриватБанк» заборгованості за договором від 20.05.2007 № НАХRRХ55670042 в сумі 4008,92 грн, судовий збір у розмірі 51,00 грн та витрати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. Під час розгляду вищевказаної справи ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 15.09.2009 № 2-241/09 накладено арешт на майно [PERSON] . Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 03.08.2023 ЗАТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) на даний час перейменовано в Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570). Згідно листа Близнюківського районного суду Харківської області від 14.06.2023 № 7147/2023, надати копію ухвали від 15.09.2009 по цивільній справі № 2-241/09 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості неможливо, оскільки відповідно до акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду за 2009 рік від 15.12.2017, погодженого протоколом засідання експертно-перевірною комісією Державного архіву Харківської області від 13.12.2017 № 12, матеріали вказаної цивільної справи знищено. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 01.05.2023 № V84FJ3B561OUBBHO, [PERSON] станом на 01.05.2023 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Згідно листа Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.06.2023 № 47931/26.12-31, позивач [PERSON] звернувся до відділу виконавчої служби з метою зняття арешту нерухомого майна, оскільки заборгованість була повністю погашена, однак йому було повідомлено, що станом на 20 червня 2023 року на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] , [INFO] , та закінчився строк зберігання виконавчих проваджень, а тому зняти арешт з майна на підставі ухвали Близнюківського районного суду Харківської області по справі № 2-241/09 від 15 вересня 2009 року та виконавчого листа 2-241/09 від 02 грудня 2009 року не видасться можливим. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997р. №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Окрім цього, за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом, арешт на спірне нерухоме майно позивача було накладено судом та органом виконавчої служби у 2009 році з метою виконання рішення суду щодо погашення заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк». На даний час виконавче провадження не здійснюється, завершено та знищено, заборгованості позивач перед АТ БК «ПриватБанк» позивач немає, а відтак потреби в арешті не існує та наявні підстави для його зняття. Доводи представника відповідача судом відхиляються, оскільки саме АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником позивача по справі № 2-241/09 - ЗАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 03.08.2023. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстави для перебування під арештом майна [PERSON] відсутні, що дає змогу для задоволення позову, оскільки, іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved