Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. Представник заявника [PERSON] адвокат Водопийко Х. Т., 22.08.2023 року (вх. № 17336) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про видачу обмежувального припису, у якому просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на строк 6 місяців, яким визначити наступне тимчасове обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (в частині кімнати, котру займає [PERSON] та її донька [PERSON] ); - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що вона фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , своїм батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] . За вказаною адресою проживає і народження та по теперішній час. Зазначена квартира належить на праві власності батьку заявника [PERSON] . Проте, останній систематично вчиняє відносно заявника домашнє насильство, а саме: висловлюється нецензурною лайко, погрожує вигнати з квартири її та онуку, застосовує також і фізичне насильство. З приводу протиправних дій свого батька та нанесення їй тілесних ушкоджень заявник неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Так, 13.12.2021 року був складений Протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАБ № 694437 відносно [PERSON] , відповідно до якого останній, 25.11.2021 року близько 18 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] вчинив психологічне та домашнє насильство відносно своєї доньки [PERSON] , погрожуючи фізичною розправою, чинив психологічний тиск на заявника. 22.02.2023 року Постановою Залізничного районного суду м. Львова справу про притягнення [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) - закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Також вказує, що 17.02.2023 року Залізничним районним судом м. Львова було ухвалено постанову, якою справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, із змісту постанови вбачається, що [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно своєї доньки [PERSON] та онуки [PERSON] , що проявилося у тому, що [PERSON] виражався нецензурною лайкою та спричинив їм фізичний біль, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 27.07.2023 року було винесено Терміновий заборонний припис серії АА № 337635. Вказує на те, що наразі [PERSON] продовжує вчиняти протиправні дії відносно заявника, тому вимушена звертатися до суду, так просить суд задовольнити заяву у повному обсязі. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 року для розгляду зазначеної заяви визначено головуючого суддю Галайко Н. М. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у справі. Позиція сторін по справі. Заявник [PERSON] , яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду заяви у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак її уповноважений представник адвокат Водопийко Х. Т., 24.08.2023 року (вх. № Еп-3822/23) на електронну пошту суду подала письмову заяву, у якій просить суд про розгляд справи за її відсутності та за відсутності заявника, заяву підтримує у повному обсязі та просить таку задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду заяви у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи наведене та беручи до уваги обмежений строк розгляду даної категорії справ, визначений ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з цим принципом норми цивільного законодавства не передбачають такого способу захисту як визнання дійне законними. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. У силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами у порядку окремого провадження. У відповідності до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб,- за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Встановлені судом фактичні обставини справи. Копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначено [PERSON] (заявник у справі) та [PERSON] . Копією Акта № 46 від 13.08.2023 року складеного ЖБК № 79 стверджується, що [PERSON] та її донька [PERSON] проживають без реєстрації від дня народження за адресою: [ADDRESS] . Також суд приймає до уваги, що 27.07.2023 року відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 337635, із змісту якого вбачається, що такий винесений на п`ять діб з 27.07.2023 року по 01.08.2023 року, потерпілою особою вказано [PERSON] . Копією листа ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області № 14138/38/01-22 від 15.12.2021 року повідомлено [PERSON] про те, що завершена перевірка по факту її звернення із письмовою заявою з приводу вчинення домашнього насильства її батьком. За результатами такої перевірки складено довідку. У ході розгляду матеріалів перевірки [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 КУпАП. Матеріали адміністративної справи скеровано до Залізничного районного суду м. Львова про прийняття рішення. Копією листа ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області № 9283/жео/38/01-22 від 04.07.2022 року повідомлено [PERSON] про те, що завершена перевірка по факту її звернення від 29.06.2022 року з приводу ймовірних неправомірних дій її батька. В ході перевірки ознак кримінального правопорушення не виявлено. Зазначено, що було встановлено ознаки цивільно-правових відносин. Копією листа ВП № 1 ЛРУП ГУНП у Львівській області № 21057/38/01/23 від 05.01.2023 року повідомлено [PERSON] про те, що завершена перевірка по факту її звернення із письмовою заявою з приводу вчинення домашнього насильства її батьком. За результатами такої перевірки на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173 КУпАП. Матеріали справи містять копії письмових заяв [PERSON] від 27.12.2022 року, 30.01.2022 року та 29.06.2022 року із її письмовими поясненнями, які скеровані у ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області з приводу дій [PERSON] , як батька [PERSON] . Окрім цього, суд приймає до уваги той факт, що заявником долучалися копії Довідок Міського травматологічного пункту № 1669 від 29.01.2022 року, № 1180 від 25.12.2022 року, якими стверджується факт звернення [PERSON] у травмпункт з приводу забійної гематоми підборіддя та супраорбітальної гематоми. Постановою Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова №\~462/9175/21\~від 28.02.2022\~року ухвалено\~справу про\~притягнення [PERSON] ,\~ [INFO] \~до адміністративної\~відповідальності передбаченої ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постановою Залізничного районного суду м. Львова № 462/302/23 від 17.02.2023 року ухвалено справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Із змісту вказаної постанови вбачається, що [PERSON] , [INFO] о 18 год. 00 хв. перебуваючи у квартирі [ADDRESS] вчинив домашнє насильство відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] та онуки [PERSON] , [INFO] , що проявилось у тому, що [PERSON] , виражався нецензурною лайкою, та спричинив їм фізичний біль, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Застосоване судом законодавство та мотиви прийняття рішення. Згідно з п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти), дід (баба) та онук (онука). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Із Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 367/8247/19 (провадження № 61-2795св20) від 14.04.2021 року вбачається, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Схожі висновки містяться і у Постановах Верховного Суду № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19) від 17.04.2019 року , № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19) від 26.09.2019 року, № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19) від 17.06.2020 року, № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19) від 23.12.2020 року, № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20) від 24.02.2021 року. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Висновки суду. Суд приймає до уваги, що у справі, яка є предметом розгляду, встановлено факт психологічного та фізичного насильства на заявницю з боку її батька. При розгляді даної справи суд виходить із наявності встановлених фактів систематичного вчинення психологічного та фізичного насильства з боку [PERSON] відносно заявника, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Проаналізувавши наявні докази, дослідивши матеріали справи загалом суд вважає, що у даній справі наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно заявника. Так, з метою застосування превентивного заходу, стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони [PERSON] , суд вважає, що до останнього необхідно застосувати обмежувальний припис на строк шість місяців, яким визначити наступне тимчасове обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (в частині кімнати, котру займає [PERSON] та її донька [PERSON] ); - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявника, стимулюватиме [PERSON] до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян. Окремо суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку із зазначеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання його профілактичного обліку на визначений судом строк. Судові витрати по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved