Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання в Національному університеті фізичного виховання і спорту України, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідної категорії громадян, починаючи стягнення з 15.03.2023 до закінчення навчання - 30.06.2026 року. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач за рішенням суду сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в тому числі на утримання неповнолітнього [PERSON] . Після досягнення повноліття [PERSON] та продовження ним навчання відповідач за рішенням суду продовжив сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 1/6 частки від доходів. З 15 вересня 2022 року [PERSON] навчається у вищезазначеному навчальному закладі, вартість навчання складає 30700 грн на рік, а термін навчання завершується 30.06.2026. На даний час повне матеріальне забезпечення позивача здійснює його мати, яка здійснює оплату за навчання та надає йому додаткові кошти. Відповідач працює та має можливість сплачувати аліменти на навчання своєї дитини, яка продовжує навчання, проте такої допомоги не надає, тому позивач звернувся до суду із даним позовом. Представник відповідача - адвокат Москаленко Ю.В. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення аліментів у розмірі 1/7 частини від його заробітку, оскільки відповідач не має матеріальної можливості надавати відповідачу матеріальну допомогу у виді аліментів у розмірі 1/4 частини доходу. Така неможливість пояснюється матеріальним становищем відповідача, на утриманні якого перебуває малолітня дитина та дружина. Розмір заробітної плати відповідача становить 5876,50 грн, а його дружина [PERSON] отримає державну допомогу у розмірі 860 грн. Додаткових доходів відповідач не має. Представник відповідача також просив врахувати можливість позивачем отримувати дохід за вже отриманою спеціальністю у вільний від навчання час. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених у позові, просила його задовольнити повністю та пояснила, що сім`ї позивача та відповідача мають однаковий рівень доходу. Відповідач визнає свій обов`язок по сплаті аліменти та може сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач. Представник відповідача позов визнав частково та просив суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1/7 частини доходів останнього, оскільки матеріальний та сімейний стан відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти в більшому розмірі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд установив, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 138 від 28.01.2022 [PERSON] з 13.07.2006 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно з рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2013 по справі № 390/1910/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення 07.08.2013 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.11-12). Відповідно до рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.01.2022 по справі № 390/1515/21 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідної категорії громадян. Стягнення проводити починаючи з 09.11.2021 до закінчення навчання [PERSON] , тобто до 30 червня 2022 року (а.с.13-14). З договору про надання платної освітньої послуги для здобувача ступеня бакалавра на основі повної загальної середньої освіти № 427-БД від 14.09.2022 вбачається, що [PERSON] уклала зазначений договір з Національним університетом фізичного виховання і спорту України з метою здобуття [PERSON] вищої освіти з денною формою навчання на платній онові. Згідно п.3.1, п.3.2 договору загальна вартість навчання становить 122800 грн, за кожен рік - 30700 грн. Термін навчання відповідно до п.1.3 договору становить з 15 вересня 2022 року до 30 червня 2026 року (а.с.15-16). Згідно з довідкою 23354 від 23.01.2023 [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Національного університету фізичного виховання і спорту України, термін навчання з 15.09.2022 по 30.06.2026 (а.с.17). З квитанцій, наданих стороною позивача, прослідковується здійснення платежів за навчання отримувачу Національного університету фізичного виховання і спорту України на загальну суму 26990 грн (а.с.68, 65). З довідки ОР 602841 ЦК/ПБ 50046/10 від 06.07.2023, наданої Управлінням соціального захисту населення Кропивницької РДА, [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Кропивницької РДА і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, розмір якої у щомісячному розмірі у 2022 році становив: з січня по червень - 5026,740 грн, з липня по листопад - 2452,64 грн, у грудні - 2721,64 грн, у 2023: з січня по червень 4105,35 грн (а.с.53). З довідки Управління соціального захисту населення Кропивницької РДА № 01-17/392 від 23.02.2023 сім`я [PERSON] складається з 4 осіб: [PERSON] , троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Розмір допомоги в період з 01.01.2023 по 30.06.2023 становив 4105,35 грн (а.с.66). Відповідно до відомостей про джерела та суми доходів, наданих ГУ ДПС у Кіровоградській області за № 3748/511-28-12-01-07 від 05.07.2023, сукупний розмір доходу [PERSON] становить 180785,22 грн, яка включає в себе: заробітну плату 110315,04 грн та соціальні виплати - 70470,18 грн (а.с.56-59). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.42). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.43). З повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання вбачається, що виконавчий лист № 2/390/182/22, виданий 22.08.2022 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області, повернуто стягувачу через пропуск строку пред`явлення до виконання (а.с.67). Відповідно до довідки №0000-000005 від 12.06.2023, наданої директором ТОВ «РІЧ ТРАК», [PERSON] працює на зазначеному підприємстві, сукупний його дохід з 01.12.2022 по 31.05.2023 склав 43185,05 грн (а.с.41). Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Верховним Судом у справі № 208/3075/16 зазначено, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як батько, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину [PERSON] на період навчання до досягнення останнім 23 років, оскільки [PERSON] є повнолітнім та продовжив навчання, а відповідач є працевлаштованою особою і має офіційне джерело доходу. Обов`язок по сплаті аліментів визнає і сам відповідач. Твердження сторони відповідача щодо можливості [PERSON] працевлаштуватися на підставі отриманої раніше спеціальності суд відхиляє, оскільки відповідно до договору № 427-БД від 14.09.2022 останній отримує вищу освіту на денній формі навчання, а поєднання зазначеної форми навчання з працевлаштуванням хоч і не виключається, проте несе високу ймовірність негативного впливу, як на навчання, так і на стан виконуваної роботи. Також суд відхиляє доводи сторони відповідача про можливість оплачувати навчання [PERSON] його матір`ю, оскільки її сім`я визнана малозабезпеченою та отримує відповідну державну допомогу, розмір якої становить 38 % від загального доходу сім`ї. Покладання всіх витрат на навчання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на матір, на утриманні якої перебуває щє двоє дітей (малолітня та неповнолітня), суперечить вимогам справедливості та розумності. В той же час, визначаючи розмір аліментів, необхідних для забезпечення навчання повнолітнього [PERSON] , суд враховує встановлені обставини даної справи, а саме, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача іншої дитини, яка є малолітньої, яку він також зобов`язаний утримувати, відсутність у нього інших джерел доходу, а також рівність дітей на допомогу батька та недопущення факту обділення батьківською підтримкою порівняно з іншою дитиною, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходів) на час навчання [PERSON] в Національному університеті фізичного виховання і спорту України, з дня пред`явлення позову та по 30.06.2026 року - дня закінчення навчання. В позовних вимогах позивач просить стягувати аліменти не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідної категорії громадян. Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів», передбачена главою 15 СК України і відноситься до аліментів на утримання дитини. Така величина встановлена законодавцем, виходячи з наявності у батьків безумовного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати сина, дочку, які повинні доводити наявність обставин необхідності матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, обґрунтовувати необхідну суму матеріальної допомоги. При розрахунках може бути встановлено, що їх розмір є меншим 50% прожиткового мінімуму. Таким чином, поширення категорії «мінімальний гарантований розмір аліментів» на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, дочку, є безпідставним. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, СК України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років, від 6 років до 18 років та на працездатних осіб. Прожитковий мінімум на повнолітніх дочку, сина законом не передбачено, а відтак розрахувати розмір такої величини неможливо. Враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трирічного віку законодавством України, чинним на момент подання позовної заяви, не передбачено встановлення для неї мінімального гарантованого розміру аліментів, відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст.182, 198, 199, 200, 201 СК України.

Outcome: partial