Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 30.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 3584. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 30.12.2015 сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. В силу різних поглядів на сімейне життя, взаємні права і обов`язки, ведення домашнього господарства, сім`я сторін фактично розпалась. В 2016 році відповідач покинув територію України та більше не повертався, з 2018 року сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають в різних країнах, примирення між ними неможливе і наміру зберегти сім`ю немає. Ухвалою суду від 16.05.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлення відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, ухвалою суду від 16.05.2023 провадження у цивільній справі № 373/812/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги або надходження заяви відповідача по суті спору, залежно від події, яка станеться раніше. 28.08.2023 до суду позивач подала нотаріально засвідчену заяву з перекладом від відповідача [PERSON] про розгляд справи про розірвання шлюбу без його участі. Проти розірвання шлюбу відповідач не заперечує. 28.08.2023 ухвалою суду провадження у справі відновлено та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до\~ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 30.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, зареєстровано шлюб між громадянином Федеративної Республіки Бразилія [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 3584. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~"Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Відповідно до ч.1 ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно п.7 ч.1\~ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Відповідно\~ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~(надалі Закон) форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Згідно\~ст. 63 Закону \~припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків. Згідно\~із ст.60 Закону \~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої\~статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Отже, хоча відповідач і є громадянином іншої держави, в даному випадку Федеративної Республіки Бразилія, шлюб між сторонами зареєстрований на території України, позивач є громадянкою України та проживає на території України, а відтак до даних правовідносин слід застосувати законодавство України. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1\~ст.112 СК України\~при розгляді справи суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. З матеріалів справи вбачається, що сторони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємної допомоги, що є морально-правовою основою шлюбу за наявності бажання обох сторін, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за позивачем. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 12, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved