Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 84 217,10 грн заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11 жовтня 2010 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] підписав заяву № б/н від 11 жовтня 2010 року з метою отримання банківських послуг. Позивачем було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 75 000,00 грн. Відповідачу надано у користування кредитну картку. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 28 травня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 84 217,10 грн, з яких: 74 611,00 грн заборгованість за кредитом, 9 606,10 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою від 26 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19 липня 2023 року. Ухвалою від 19 липня 2023 року розгляд справи відкладено на 11 серпня 2023 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У заяві зазначено, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, у визначеному ЦПК України порядку повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи наведене, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків. 11 жовтня 2010 року відповідач підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Бажаний кредитний ліміт у анкеті-заяві не зазначений. Згідно довідки, наданої позивачем, відповідачу було надано кредитну картку: № [NUMBER] (дата відкриття 30 грудня 2005 року, термін дії 01/13); № [NUMBER] (дата відкриття 13 лютого 2013 року, термін дії 07/16), № [NUMBER] (дата відкриття 15 січня 2013 року, термін дії 08/16), № [NUMBER] (дата відкриття 22 червня 2016 року, термін дії 01/18), № [NUMBER] (дата відкриття 05 квітня 2017 року, термін дії 11/20), № [NUMBER] (дата відкриття 25 липня 2017 року, термін дії 11/20), № [NUMBER] (дата відкриття 05 листопада 2020 року, термін дії 09/24). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, протягом дії кредитного договору розмір кредитного ліміту [PERSON] змінювався: станом на 13 лютого 2013 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 16 000,00 грн; 19 квітня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 18 000,00 грн; 03 жовтня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 29 000,00 грн; 24 січня 2019 року кредитний ліміт збільшено до 50 000,00 грн; 18 грудня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 57 000,00 грн; 18 листопада 2021 року кредитний ліміт збільшено до 75 000,00 грн; 03 січня 2023 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. Надана позивачем банківська виписка за договором № б/н за період 30 грудня 2005 -30 травня 2023 року підтверджує, що відповідач користувався наданими йому картками. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11 жовтня 2010 року станом на 28 травня 2023 року заборгованість відповідача становить 84 217,10 грн, з яких: 74 611,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 9 606,10 грн заборгованість за простроченими відсотками. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини 1та 2 ст.207 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). У ч.1 ст.1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.130 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві, яку підписав 11 жовтня 2010 року [PERSON] ставка за користування кредитом не зазначена. Позивач, обгрунтовуючи вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, крім розрахунку заборгованості, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11 жовтня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. 05 листопада 2020 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту. Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво - і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво - або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом. Матеріали справи не містять доказів спростування наданого позивачем розміру заборгованості за кредитом та доказів виконання зобов`язань за договором щодо сплати коштів. З огляду на викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] 74 611,00 грн заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 377,85 грн.

Outcome: partial