Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

До Коломацького районного суду Харківської області на підставі ухвали, постановленої 24 травня 2023 року суддею Валківського районного суду Харківської області, надійшла позовна заява з додатками, в якій [PERSON] просила суд розірвати шлюб, що укладений 04 жовтня 2014 року між нею та [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 101. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка вказала, що під час перебування у шлюбі у неї із відповідачем народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Також, позивачка зазначила, що вона з відповідачем не зійшлися характерами, мають різні погляди на сімейне життя та взаємні обов`язки, внаслідок чого між подружжям виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність, що й послугувало причиною розпаду їхньої сім`ї. Крім того позивачка вказала, що спільне проживання з відповідачем припинено з січня 2023 року, спільне господарство ними не ведеться. Майнових спорів вони не мають. З огляду на це позивачка вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 26 червня 2023 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 34), позивачка у судове засідання не з`явилася, при цьому 25 липня 2023 року нею до суду подано заяву за вх. № 1148/01-51/23 (а.с. 31), в якій [PERSON] просила суд провести розгляд справи за її відсутності, а також повідомила про підтримання нею заявлених позовних вимог. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.35), у судове засідання також не з`явився, 16 серпня 2023 відповідною телефонограмою, що зареєстрована в канцелярії суду за вх. № 12573/01-51/23 (а.с. 36), в якій відповідач повідомив суд, що ним на адресу суду 08 серпня 2023 року за з використанням послуг національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта» направлено його письмову заяву про визнання заявленої позивачкою вимоги та не заперечення проти задоволення позову, а також про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи, викладені позивачем у позовній заяві, а також письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківській області, вбачається, що 04 жовтня 2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, прізвище дружини після одруження змінено на - « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис за № 101 (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26серпня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] (а.с.4). Із довідки, виданої Коломацькою селищною радою Богодухівського району Харківської області 23 травня 2023 року за №115/4-10.1-02, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , разом з її малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , мають статус внутрішньо переміщених осіб та фактично проживають у будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Сімейне життя у сторін не склалося, подружніх стосунків вони не підтримують, разом не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд керується вимогами чинного законодавства України стосовно добровільності шлюбу як однієї із основних його засад, розуміючи поняття шлюбу в контексті сімейного союзу, де слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу та його добровільний характер. При цьому суд зазначає, що шлюб припиняється шляхом його розірвання внаслідок стійкого розладу подружніх стосунків шляхом реалізації права одним із подружжя на пред`явлення відповідного позову. Повага до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потребує прояву іншим із подружжя власної гідності та самоповаги. З огляду на те, що позивачка, не маючи наміру зберегти шлюб із відповідачем, скористалася своїм гарантованим правом та звернулася до суду із відповідним позовом про розірвання шлюбу й наполягає на його задоволенні, взявши до уваги ту обставину, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їх інтересам, в зв`язку з чим існують визначені законом підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved