Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Адвокат Мендрик Д.О. 28.08.2023 р. звернувся в інтересах [PERSON] з заявою до суду, в якій просить суд встановити факт смерті - громадянина України [PERSON] , який помер [INFO] у м. Донецьк, Донецька область, Україна, з метою подальшої реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану з отриманням відповідного свідоцтва, оскільки, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Отримані офіційні документи на підтвердження факту смерті [PERSON] є недійсними на території України, оскільки видані незаконно створеними органами на тимчасово окупованій території України, а відомості про смерть особи не внесенні до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки довідка про причину смерті, яка видана незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Ухвалою суду від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі. В судове засідання адвокат Мендрик Д.О. та заявник не з`явилися, в заяві поданої до суду просять розглянути дану заяву за їх відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до наданих документів заявник [PERSON] є донькою померлого [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, помер [INFO] у м. Донецьк, Донецька область, Україна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, відповідно до ст. 273 ЦПК України, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Тобто факт смерті може бути встановлений в порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved