Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом-позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] (далі за текстом- відповідач) , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить визначити місце проживання сина [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , разом із позивачем. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те що, між ним та відповідачем 17 вересня 2016 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO] . Рішенням Дзержинським районним судом м. Харкова від 06 вересня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із позивачем. Позивач зазначає, що він має всі умови для проживання дитини. Має у спільній власності квартиру разом із батьками [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 квітня 1999 року, реєстраційний № [NUMBER] . Відповідно до довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад 327 комбінованого типу Харківської міської ради» позивач з 01.09.2020 по 23.02.2022 увесь період приводив та забирав син з дитячого садочка. Позивач має самостійний дохід відповідно до довідки №216/д-2023 від 31.01.2023 працює в ТОВ «Нова Пошта» на посаді Менеджер територіальний (поштомати PUDO). Не має шкідливих звичок, за місцем роботи характеризується позитивно. Позивач наголошує, що жодним чином не перешкоджає відповідачу бачитись з дитиною, але в найкращих інтересах дитини буде за доцільне визначити місце його проживання разом з ним. У зв`язку з викладеними, позивач просить визначити місце проживання дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 березня 2023 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився про дату та час повідомлявся. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся. До суду надав пояснення, просив провести розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Також до суду було надано письмовий висновок. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2022 року. Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про право власність на житло від 09 квітня 1999 року № [NUMBER] , [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на квартиру, квартира трьохкімнатна загальною площею - 65,4 кв. м, житлова площа - 44,4 кв. м. З довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №27 комбінованого типу Харківської міської ради» вбачається що неповнолітній [PERSON] , [INFO] відвідував заклад дошкільної освіти з 01.09.2020 по 23.02.2022. Увесь період, малолітнього [PERSON] приводив та забирав батько дитини [PERSON] . Відповідно до характеристики наданої з місця роботи [PERSON] ТОВ «Нова Пошта», останній за час роботи у компанії зарекомендував себе як старанний, дисциплінований та ініціативний працівник, успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. У спілкуванні з колегами доброзичливий і привітний, з партнерами та колегами по роботі - ввічливий і чемний, у проблемних ситуаціях завжди націлений на знаходження компромісних рішень. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР, як орган опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] від 30.06.2023 року, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком [PERSON] . При цьому зазначений орган виходив з того, що [PERSON] разом з сином, [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для проживання дитини. Батько дитини, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, має самостійний дохід. Відповідно до довідки КНП ХОР «обласний наркотичний диспансер» [PERSON] , на диспансерному обліку не перебуває. Згідно з довідкою КНП « Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР, останній впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД» №3 ХМР не звертався, на обліку не перебуває. Крім того, з вказаного висновку вбачається, що [PERSON] , надала свої письмові пояснення, в яких зазначала, що надає свою згоду і не заперечує щодо визначення проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] із батьком, так як перебуває за межами України. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно з положеннями частини першої 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України?27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2022 року (справа №358/37/19) Також, Верховний суд у постанові від 18 березня 2021 року по справі №288/39/20 дійшов висновку, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Враховуючи викладене, проаналізувавши обставини справи, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, матеріально-побутові умови проживання та достатній рівень комфорту обох з батьків, а також висновок органу опіки та піклування та інші обставини, суд дійшов висновку, що проживання малолітнього [PERSON] з батьком відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини». Між тим, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком за місцем реєстрації [PERSON] ( [ADDRESS] ), оскільки вказана вимога не передбачена СК України. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial