Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Стислий виклад позиції. 06 червня 2023 представник [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської селищної ради, Білопільської міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина на все належне спадкодавцю майно. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Товстянської сільської ради Сумського (Білопільського) району Сумської області своїм донькам - [PERSON] , яка у свою чергу відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, та [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] . Між спадкоємцями за законом був укладений договір про поділ спадщини та видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Серед спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] є недоотримане майно, зокрема: земельна ділянка загальною площею 3,4182 га, з кадастровим номером 5920688900:02:006:0185 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Товстянської сільської ради Білопільського (Сумського) району Сумської області, право на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серія CM №102634 від 30.03.2004. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на законом на земельну ділянку загальною площею 3,4182 га, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на земельну ділянку площею 3,4182 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Товстянської сільської ради Сумського (до об`єднання Білопільського) району Сумської області, надану [PERSON] , в Державному реєстрі речових прав відкрито два розділи. Вважає, що реєстрація двох розділів на один об`єкт нерухомого майна, позбавляє позивача, як спадкоємця, у здійсненні права щодо розпорядження та користування своїм спадковим майном. Посилаючись на вище викладені обставини, представник позивача просить: - закрити розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: земельна ділянка загальною площею 3,4182 га, кадастровий номер 5920688900:01:003:0661, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Товстянської сільської ради Сумського (Білопільського) району Сумської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2001202459206, номер запису про право власності 34921530; - визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на земельну ділянку загальною площею 3,4182 га, кадастровий номер 5920688900:02:006:0185, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Товстянської сільської ради Сумського (Білопільського) району Сумської області в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 09 червня 2023 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого судового розгляду у порядку загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 20-21). 28 червня 2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а. с. 95). Позиція сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] направила письмову заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача (а. с. 98). Представник відповідача - Миколаївської селищної\~ради Сумського\~району Сумської\~області у судове засідання не з`явився, направивши заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують (а. с. 27). Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином на електронну адресу про день, час та місце розгляду справи (а. с. 92). Третя особа\~ приватний нотаріус\~Сумського районного\~нотаріального округу Хоменко Оксана Володимирівна у судове засідання також не з`явилась, направила витребувану судом спадкову справу та письмові пояснення з приводу позовних вимог, просила розгляд справи проводити без її участі (а. с. 96). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Миколаївською селищною радою Сумського району Сумської області, актовий запис №137 (а. с. 7). Зі спадкової справи № 331/2021 вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Товстянської сільської ради Сумського (Білопільського) району Сумської області своїм донькам: [PERSON] , яка у свою чергу відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, та [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] - позивача по справі. Також між спадкоємцями за законом був укладений договір про поділ спадщини та видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (а. с. 33-85). Серед спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] зокрема залишилась недоотримана земельна ділянка загальною площею 3,4182 га, кадастровий номер 5920688900:02:006:0185, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Товстянської сільської ради Білопільського (Сумського) району Сумської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія CM №102634 від 30.03.2004 (а. с. 8). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельній ділянці загальною площею 3,4182 га з кадастровий номером 5920688900:02:006:0185 замінено на кадастровий номер 5920688900:01:003:0661 (а. с. 63). \~ \~ \~ \~ З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на земельну ділянку загальною площею 3,4182 га кадастровий номер 5920688900:02:006:0185 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Товстянської сільської ради Білопільського (Сумського) району Сумської області проведено державну реєстрацію права власності в ДРРП 13.01.2017 з присвоєнням номеру запису про право власності 18554375, реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна 1146629759206, а також проведено державну реєстрацію права власності в ДРРП 24.12.2019 на ту ж саму земельну ділянку загальною площею 3,4182га, з кадастровим номером 5920688900:01:003:0661 з присвоєнням номеру запису про право власності 34921530, реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна 2001202459206 (а. с. 9-10). Позивач звернувся приватного нотаріуса Сумського районного\~нотаріального округу\~ Хоменко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на законом на земельну ділянку загальною площею 3,4182 га, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на одну і ту ж земельну ділянку площею 3,4182 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Товстянської сільської ради Сумського (до об`єднання Білопільського) району Сумської області, надану [PERSON] , в Державному реєстрі речових прав відкрито два розділи (а. с. 11-12). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. За змістом статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п.4 ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, у разі наявності в Державному реєстрі прав двох більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті раніше. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ. На підставі п.6 ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості внаслідок допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі рішення суду. Відповідно до п.7 ст.14 вказаного вище Закону у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 у разі відмови нотаріуса в оформленні права н4 спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим із способів захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Висновки суду. Відповідно до ч.1 ст.13 діючого ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суду належить постановити рішення у справі на користь протилежної сторони, розтлумачивши на її користь усі припущення, що не були доведені позивачем під час розгляду справи. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: проте, доведення підстав позову покладається на позивача, якщо правило про протилежне не міститься у певному законодавчому приписі. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України позивачем надані всі належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, що є достатніми для задоволення позовних вимог. При розгляді даної справи встановлено, що при реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному реєстрі прав відкрито два розділи та присвоєно два різні реєстраційні номери стосовно одного об`єкту нерухомого майна, а відтак один розділ підлягає закриттю, як помилково відкритий. Таким чином, позивач позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування у зв`язку з наявністю суперечностей між зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, що не відповідає вимогам законодавства, а відтак таке право підлягає захисту в судовому порядку. Згідно зі ст.ст.\~1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Суду, як джерело права. Такий висновок ґрунтується на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Враховуючи встановлені судом обставини та їх правове регулювання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved