Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

18.07.2023\~ [PERSON] ,\~в особі\~свого представника\~ адвоката\~Григоришиної В.В.\~звернулася до\~суду з позовом, у якому просить змінити спосіб\~стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн та стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.10.2014 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Коштів, які стягуються з відповідача на її користь за рішенням суду від 28.10.2014 на утримання сина не вистачає, розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостатнім, щоб забезпечити дитину, оскільки син у силу свого віку потребує більше витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, що потягло відповідну зміну матеріального становища дитини. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання , інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 07.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки адвокат Григоришина В.В. на адресу суду спрямувала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Релевантні норми права Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, з наступними змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття ( стаття 180 СК України ). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України установлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника алі-ментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної осо-би, якщо платником аліментів не доведене джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку ( доходу ) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток ( дохід ), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ( частина перша статті 12 ЦПК України ). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина шоста статті 81 ЦПК України ). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України ). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( частина перша статті 77 ЦПК України ). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ( стаття 79 ЦПК України ). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( частина перша статті 80 ЦПК України ). Встановлені судом фактичні обставини, аналіз доводів сторін, висновки суду Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с. 7). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 28.10.2014 шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. З [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в твердій сумі у розмірі 500 гривень, щомісячно починаючи з 25.07.2014 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Відповідно до постанови від 19.09.2018 державним виконавцем Бердичівського міського ВДВС відкрито виконавче провадження ВП № 57250416 на підставі виконавчого листа № 274/4239/14-ц виданого 26.11.2014 Бердичівським місткрайонним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів (а.с. 9). Зміст ст. 192 СК Украхни вказує, що зміна розміру аліментів у бік збільшення можлива, якщо відбулася зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення їх здоров`я, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом та вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені\~ст.182 СК України\~щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів. Відповідно до правового висновку, сформованого у Постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №486/466/18, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Звертаючись до суду з позовом про зміну способу аліментів, позивачка вказує, що відповідач не надає будь-якої іншої матеріальної допомоги синові, окрім аліментів, участі у вихованні сина не приймає, розмір аліментів є недостатнім, оскільки в силу віку дитина потребує більших витрат на утримання, розвитку, освіти. Разом із тим, позивачка, в порушення ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надала суду доказів на підтвердження розміру витрат на сина, з тим, щоб суд міг переконатися, що обставини, які існували на час ухвалення рішення змінилися. Позивачка у позові вказує, що із відповідача стягуються аліменти в розмірі 500 гривень. Проте, очевидно, що це не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути нижчим 50% прожиткового мімінуму для дитини відповідного віку. Більше того, відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦПК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Тобто, визначені ще у 2014 році аліменти на користь позивачки не становлять 500 гривень, так як їх розмір підлягає індексації. Тому, оскільки позивачкою не доведено доказами обставини, якими вона обґрунтовує свій позов, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, з огляду на те, що розмір аліментів на дитину сторін не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи, що аліменти, визначені у твердій грошовій сумі підлягають щорічно індексації, суд не вбачає підстав для зміни способу стягнення аліментів. Отже, у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрати Відповідно до\~ \~ч.\~1\~та ч.\~2\~ ст.\~141\~ЦПК України\~ судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки в задоволенні позову відмолено, про свої витрати стороною відповідача не заявлено, відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: dismissed