Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивачка звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В позові зазначила, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2017 року придбала у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідач у квартирі був зареєстрований ще з 13.04.2011 року, Відповідач, який є сторонньою позивачці особою, зареєстрований в спірній квартирі ще до її придбання, в будинку не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачці житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану Розпорядженням Голови Верховного Суду від 10.05.2022 року № 29/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Оріхівського районного суду Запорізької області з визначенням територіальної підсудності їх справ за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя. В межах своєї компетенції, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя має повноваження на прийняття та розгляд судових справ за територіальною підсудністю Оріхівського районного суду Запорізької області, вирішувати питання, згідно з процесуальними нормами. У відповідності до системи автоматизованого розподілу справ передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка до суду не з`явилася, надавши письмове звернення про розгляд справи у її відсутності, задоволенні заявлених вимог, а також надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився з невідомих причин. Відзив проти позову не надав. У відповідності до ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, виданого 24.01.2017 року приватним нотаріусом м. Оріхова Студенцовим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 64, позивачка придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 5-7). Відповідач, який є сторонньою позивачці особою, зареєстрований в спірній квартирі з 13.04.2021 року (а.с. 18), однак в будинку не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, що підтверджується актом (а.с. 10). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачці будинком на користь позивачки, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Перебування відповідача на обліку в належному позивачці житлі створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв`язку з викладеним право позивачки, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний нею спосіб. Відповідно ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають і судові витрати, попередньо понесені нею.

Outcome: approved