Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що в лютому 2022 року вона дізналася, що на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження про примусове стягнення з неї на користь відповідача боргу в сумі 15104,63 грн. Виконавчим документом являється виконавчий напис № 126019 від 09.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Позивачка вважає зазначений виконавчий напис протиправним та таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який не посвідчений нотаріально. Окрім цього, позивачка зазначає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, так як йому не було надано первинних бухгалтерських документів, що свідчить про відсутність самого кредитного договору, чим порушив принцип безспірності при вчиненні виконавчого напису. Кредитних коштів від АТ "Альфа-Банк" вони ніколи не отримувала. З огляду на зазначене, позивачка просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] № 126019 від 09.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в сумі 15080,72грн таким, що не підлягає виконанню, сплачений судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 липня 2023 року провадження в справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 26 липня 2023 року від представника відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» надійшла заява про визнання позову, також представник відповідача просив повернути позивачці 50% сплаченого нею судового збору у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог. Окрім цього, представник відповідача надав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Т.В. на виконання ухвали суду від 12.07.2023 направила належним чином завірені копії матеріалів ВП [NUMBER]. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], як з`ясовано судом, відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.12.2021 № 1920/6, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] 16.07.2019 шляхом підписання Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501163029 уклала кредитний договір з АТ «Альфа Банк» (далі Договір) (а.с. 20). Вказаний Договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до Договору факторингу №1 від 22.02.2021 АТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «ФК ФОРТ» право вимоги за Договором № 501163029 від 16.07.2019, де боржником являється [PERSON] . В подальшому ТОВ «ФК ФОРТ», відповідно до Договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 відступило право вимоги за Договором № 501163029 від 16.07.2019 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС». Згідно копії виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 126019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 09.06.2021, нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 501163029 від 16.07.2019, укладеного з АТ «Альфа Банк» на загальну суму 15104,63 грн (а.с. 21). 24.12.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Голяник О. Ю. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 126019, виданого 09.06.2021 (а.с. 22). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т. В. від 19.09.2022 виконавчий напис № 126019, виданий 09.06.2021, на підставі договору про заміщення приватного виконавця від 23.03.2022, переданий на виконання від Голяник О. І. до Гуріної Т. В. (а.с. 45). Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. У частині першій статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року (справа № 757/24703/18-ц) зазначив, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно частини першої статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1. Зміни, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Зміни, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Із доказів, наявних у матеріалах справи вбачається, що кредитний договір № 501163029 від 16.07.2019, на підставі якого вчинений спірний виконавчий напис, не посвідчений нотаріально, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок зроблено ВП ВС у постанові від 21.09.2021 по справі №910/10374/17. За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Дослідивши та надавши оцінку поданим сторонами доказам, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, за відсутності посвідченого нотаріально кредитного договору та відсутності безспірності заборгованості. Так, відповідачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, так і доказів того, що кредитний договір посвідчувався нотаріально. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн.

Outcome: approved