Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 478874783, укладеним 18 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , в розмірі 28802,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 478874783, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», право вимоги до [PERSON] за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон плюс». Далі, на підставі договору факторингу № 20102022 та реєстру прав вимоги від 21 жовтня 2022 року № 1, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ», таке право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». З огляду на те, що [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено позов про стягнення з нього заборгованості в сумі 28802,20 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 8500 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 20308,20 грн. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився. До суду від представника позивача Дяченко А.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. У цій же заяві [PERSON] зазначив про повне визнання позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК). Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому т.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З копії договору № 478874783 вбачається, що 18 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 4600 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Відповідно по п. 1.2. договору кредит надається строком на 27 днів від дати отримання кредиту позичальником. Строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного п. 1.2 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених пунктами 1.3, 1.7 договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій договору діють до повного їх виконання. (п. 4.2 договору). Пунктами 1.4, 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 договору визначено розміри та порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Окрім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано копію Графіку розрахунків, де визначено орієнтовну вартість кредиту, орієнтовну реальну процентну ставку та термін платежу - 14 квітня 2021 року, який містить інформацію про їх підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, а також копії Паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт», копії додаткових угод про збільшення сум кредиту від 30, 31 березня, 1, 2, 3, 6 квітня 2023 року. Кредитний договір, додатки до нього, а також додаткові угоди до кредитного договору містять достатньо інформації щодо особи [PERSON] , зокрема індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону. Згідно з поданим позивачем розрахунком станом на 30 червня 2023 року існує заборгованість [PERSON] по кредитному договору від 18 березня 2021 року в розмірі 28808,20 грн., а саме: 8500 грн. - тіла кредиту; 20308,20 грн. - відсотків. З копій договору факторингу № 28/1118-01 та додаткової угоди № 26 до цього договору, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт), вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 18 березня 2021 року № 478874783. Далі, з копії договору факторингу № 20102022 та витягу з Реєстру прав вимоги від 20 жовтня 2022 року № 1 до цього договору, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор), вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 18 березня 2021 року № 478874783. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору від 18 березня 2021 року № 478874783, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі вказаних договорів факторингу, а тому, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача 8500 грн. тіла кредиту та 20308,20 грн. відсотків. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тому згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 1342 грн. Із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в частині, за винятком повернутої із державного бюджету суми судового збору, - в розмірі 1342 грн.

Outcome: approved