Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

У липні 2023 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначено, що між заявниками 14.07.2007 року було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що було зроблено актовий запис № 1510. В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя між заявниками не склалося, вони втратили почуття любові, спільне господарство не ведуть та вони прийшли до спільного рішення про розірвання шлюбу. Шлюб носить формальний характер, його збереження є неможливим, що суперечить їх інтересам. Між ними досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні дитини. Посилаючись на викладене, заявники вимушені звернутись до суду із даною заявою та просять вимоги заяви задовольнити та шлюб розірвати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2023 року, у справі було відкрито провадження. Заявники в судове засідання не з`явились. Суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, просили вимоги заяви задовольнити, та шлюб розірвати. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між заявниками 14.07.2007 року було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що було зроблено актовий запис № 1510, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 05.07.2023 року між заявниками [PERSON] та [PERSON] було укладено договір між батьками про сплату аліментів на дітей, місця проживання дітей, участі у вихованні та утриманні дітей. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, спільне домогосподарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені, та примирення між ними неможливе. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена і в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що причини, які спонукали заявників наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам заявників, що має істотне значення, та те, що судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved