Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Заступник керівника Уманської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до Жашківської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області. Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що вивченням Уманською окружною прокуратурою стану додержання вимог земельного законодавства при розпорядженні землями комунальної власності на території Жашківської об`єднаної територіальної громади Черкаської області встановлено порушення вимог закону, що потребує вжиття заходів представницького характеру. Рішенням Жашківської міської ради від 27.04.2021 № 8-71/VІІІ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,9900 га в оренду для городництва [PERSON] » надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,9900 га в оренду із зміною цільового призначення із земель запасу ( земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування) на землі для городництва ( код КВЦПЗ 01.07) за межами населеного пункту на території Жашківської міської ради (с. Скибин) Уманського району Черкаської області. У подальшому на підставі заяви [PERSON] від 25.05.2021 Жашківською міською радою прийнято рішення від 09.07.2021 № 12-33/VІІ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,9900 га для городництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Жашківської міської ради ( за межами населеного пункту (округ с. Скибин) Уманського району Черкаської області ( з метою укладення договору оренди земельної ділянки з [PERSON] ) та надано останній в оренду земельну ділянку площею 1,9900 га кадастровий номер 7120987000:02:001:0377 строком на 7 (сім) років для ведення городництва, встановивши річну орендну плату за її використання у розмірі 8 % її нормативно грошової оцінки. На підставі вказаного рішення 27.07.2022 року укладено договір оренди землі між Жашківською міською радою та [PERSON] строком на 7 років. Право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано 18.08.2021 року за № 43683692, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Між тим, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 №1423-ІХ (чинний з 27.05.2021) частину 1 статті 36 Земельного кодексу України доповнено абз. 2 такого змісту: Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара. Таким чином, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 №1423-ІХ внесено зміни до ст. 36 Земельного кодексу України, в якій законодавцем визначено обмеження для городництва щодо площі земельної ділянки, а саме площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара. Тобто, у органу місцевого самоврядування наявні лише повноваження щодо передачі земельної ділянки в оренду для городництва, площа якої не перевищує 0,6 гектара. Таким чином, орган місцевого самоврядування не мав права надавати в оренду для городництва земельну ділянку площею 1,9900 га, кадастровий номер 7120987000:02:001:0377. Отже, Жашківська міська рада при реалізації владних управлінських функцій зобов`язана застосовувати норму права, яка є чинною на момент прийняття рішення, що не було нею дотримано в межах цих правовідносин. Також прокурор вважає, що договір оренди такої земельної ділянки також підлягає визнанню судом недійсним. Ухвалою суду від 10.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 25.01.2023 року до суду від відповідача Жашківської міської ради Черкаської області надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив суд в задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що дії Жашківської міської ради Черкаської області відповідають вимогам діючого законодавства. Ухвалою суду від 05.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~06.02.2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила суд в задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що закон не має зворотної дії у часі і обставину відповідності проекту землеустрою всім нормативним вимогам, прийняття Жашківською міською радою Черкаської області рішення від 09.07.2021 року № 12-33/VІІ про затвердження проекту землеустрою та надання їй в оренду земельної ділянки площею 1,9900 га з кадастровим номером 7120987000:02:001:0377 для городництва повністю відповідає вимогам чинного законодавства на той час законодавства України. \~ \~ \~ \~20.04.2023 року від заступника керівника Уманської окружної прокуратури надійшла до суду відповідь на відзив Жашківської міської ради, у якій він просив суд в задоволенні позову відмовити. 25.04.2023 року від заступника керівника Уманської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив [PERSON] , у якій він просив суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 29.058.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні начальник Жашківського відділу Уманської окружної прокуратури Гришко Б.В. позов підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. У судовому засіданні представник відповідача Жашківської міської ради Черкаської області Сулима Р.А. просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з мотивів викладеним у відзиві. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, при цьому у відзиві просила розглядати справу у її відсутності. У задоволенні позову просила відмовити повністю. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши сторони, вивчивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. 27.04.2021 року рішенням Жашківської міської ради Черкаської області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власноcті площею 1,9900 га в оренду для городництва [PERSON] » № 8-71/VІІ надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,9900 га в оренду із зміною цільового призначення із земельні запасу ( земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування) на землі для городництва ( код КВЦПЗ 01.07) за межами населеного пункту на території Жашківської міської ради (с. Скиби) Уманського району Черкаської області( а. с. 27). 09.07.2021 року рішенням Жашківської міської ради Черкаської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,9900 га в адмінмежах Жашківської міської ради ( за межами населеного пункту (округ с. Скибин) для городництва ( з метою укладення договору оренди) та надання її в оренду [PERSON] № 12-33/VІІІ, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,9+900 га для городництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Жашківської міської ради ( за межами населеного пункту (округ с. Скибин) Уманського району Черкаської області ( з метою укладення договору оренди земельної ділянки з [PERSON] ). Надано [PERSON] в оренду земельну ділянку площею 1,9900 га кадастровий номер 7120987000:02:001:0377 терміном 7 (сім) років для ведення городництва, встановлено річну орендну плату за її використання у розмірі 8 % її нормативно грошової оцінки ( а.с.28-29). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2022 № 316604830 на земельну ділянку з кадастровим номером 7120987000:02:001:0377 площею 1,99 га зареєстровано речове право оренди земельної ділянки за [PERSON] , номер запису про інше речове право: 43683692 ( а.с. 31-32). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Щодо представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Жашківська міська рада Черкаської області є відповідачем у справі. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно зі ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно правовими актами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Згідно ст. 36 Закону України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України (з відповідними змінами), площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно зі ст. 122 Земельного кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіций, емфітевзис) окремими лотами га конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1, 12 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог ш,одо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Згідно з п. 15 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як встановлено, в ході розгляду справи, на момент звернення [PERSON] із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, діяла норми ст. 36 Земельного кодексу України у редакції, яка не передбачала обмеження розміру земельної ділянки. Між тим, на момент ухвалення Жашківською міською радою Черкаської області рішення щодо затвердження проекту землеустрою, Законом № 1423-IX від 28.04.2021 року, набрав чинності 27.05.2021 року, були внесені зміни до ст. 36 Закону України, якими передбачено, що площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара. Таким чином, рішення Жашківської міської ради Черкаської області №12-33 VІІІ від 09.07.2021 року «Про затвердження проекту землеустрою гр. [PERSON] » ухвалено з порушенням вимог, передбачених ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню. Щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1, ч. 3ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про оренду землі», об`єктами оренди с земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. За змістом ст. ст.13,15,16 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону. Вказаний договір оренди складений в письмовій формі, має усі суттєві умови, як передбачено Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно підпункту в частини 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. Оскільки, наявність рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки є обов`язковою передумовою укладення договору оренди землі, що перебуває у державній і комунальній власності, враховуючи, що рішення про передачу земельної ділянки в оренду [PERSON] , є незаконним і підлягає скасуванню, то, відповідно, і договір оренди землі, в силу вимог ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, також підлягає визнанню недійсними. Щодо позовної вимоги про повернення вищезазначеної земельної ділянки Жашківській міській територіальні громаді в особі Жашківської міської ради, суд приходить до такого. Враховуючи, що дана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, яка була визнана судом обґрунтованою та задоволена, суд дійшов висновку про необхідність повернення земельної ділянки Жашківській міській територіальні громаді в особі Жашківської міської ради. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що посилання сторони відповідачів на те, що оформлення передачі у користування спірних земельних ділянок почалось за процедури, яка була законодавчо унормованою по іншому, а ніж на час прийняття рішень про передачу таких земельних ділянок та оформлення на них орендних відносин, не може вказувати на наявність у такої сторони законних сподівань на можливість отримання у користування таких земельних ділянок за спрощеною процедурою без проведення земельних торгів. Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16 визначено, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом. Отже, правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17жовтня 2018 року у справі №380/624/16-ц та від 30.05.2018 року по справі № 826/5737/16. Суд зазначає, що рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом. Відповідний висновок ґрунтується на положеннях статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд визнає, що відповідачу міській раді при реалізації владних управлінських функцій необхідно було застосовувати ту норму права, яка була чинною на момент прийняття спірних рішень, чого не було дотримано міською радою в межах цих правовідносин. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2021 року у справі №1940/1505/18, від 15 травня 2019 року у справі №825/1496/17. Зрештою, у постанові від 31 березня 2021 року у справі №803/1541/16, Верховний Суд, зазначав, якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками. У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - "переживаючої" (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм. Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018). Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд таким чином вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Заступником керівника Уманської окружної прокуратури при поданні позовної заяви сплачений судовий збір у сумі 9924 грн. 40 коп. за квитанцією від 07.12.2023 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою підприємцем 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. \~ \~ \~ \~Оскільки позовна заява містить три вимоги немайнового характеру то судовий збір становить (2481 х 3= 7443,00) У зв`язку з тим, що заступником керівника Уманської окружної прокуратури надлишково сплачений судовий збір при поданні позовної заяви, суд вважає за необхідне повернути з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у сумі 2481 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved