Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Саламандик А.І. звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в новій редакції. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 25 вересня 2022 року о 18 год. 39 хв. [PERSON] , знаходячись в м. Чернівці по вул. Татарбунарській, б. № 42д і вул. Воробкевича, керуючи транспортним засобом марки Hyundai 110, не вибрала у встановлених межах безпечної швидкості руху та не дотрималася безпечної дистанції, у зв`язку з чим вчинила зіткнення з транспортним засобом марки Jeep, який був припаркований та який в свою чергу проїхав вперед від удару та зіткнувся з транспортним засобом марки Citroen СІ, водієм якого була [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.10.2022 р. було визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті чого позивачці було завдано шкоду в розмірі 126039,25 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП, а саме на 25 вересня 2022 року, була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-210865490 від 02.09.2022 р. Стороною позивача здійснювалося досудове врегулювання спору шляхом звернення до ПАТ «СК «Українська страхова група»» із заявою про страхове відшкодування, однак задоволено було до виплати тільки 41375,87 грн. Таким чином, просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 84713,38 грн. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 17 січня 2023 року провадження у справі відкрито і вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Саламандик А.І., до суду скерував заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача від ПАТ «СК «Українська страхова група» в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. 09.03.2023 року представником позивача на адресу суду було надіслано заперечення проти доводів і міркувань позивача. Зазначаючи, що 02.09.2022 р. між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/210865490, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль Hyundai 110. 28.09.2022 р. позивач звернулася до ПАТ «СК «УСГ» з повідомленням про ДТП, а тому 04.10.2022 р. транспортний засіб позивачки був оглянутий. Відповідно до Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу № 120585 від 22.10.2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Сіtrоеn С1, д.р.н. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 47 788,30 грн. 16.11.2022 р. ПАТ «СК «УСГ» склало Страховий акт № ДКЦВ00000000026587 та розрахунок суми страхового відшкодування щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 41 375,87 грн. Дане страхове відшкодування було виплачено позивачці. Таким чином, ПАТ «СК «Українська страхова група» вважає, що пред`явлення позивачкою вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним, а тому просять відмовити повністю за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог, в той час як ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої обов`язки в повному обсязі згідно з нормами діючого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та сформованою практикою Верховного Суду. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Суд, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом належними доказами встановлено, що 25.09.2022 р. о 18 год. 39 хв. [PERSON] , знаходячись в м. Чернівці по вул. Татарбунарській, б. № 42д і вул. Воробкевича, керуючи транспортним засобом марки Hyundai 110, не вибрала у встановлених межах безпечної швидкості руху та не дотрималася безпечної дистанції, у зв`язку з чим вчинила зіткнення з транспортним засобом марки Jeep, який був припаркований та який в свою чергу проїхав вперед від удару та зіткнувся з транспортним засобом марки Citroen СІ, водієм якого була [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.10.2022 р. було визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 02.09.2022 р. між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/210865490, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль Hyundai 110. Відповідно до Висновку експерта №66-09-22 від 06.10.2022 р. матеріальний збиток складає 126039,25 грн. Позивач зверталася до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про страхове відшкодування, однак відповідач не задовольнив заяву в повному обсязі, виплативши тільки 41375,87 грн. Згідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 2 ч. 1 ст. 1187 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є Фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір ПІДРЯДУ, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до вимог абзацу першого пункту 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За вимогами статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІУ) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17) послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. В Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV). Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. \~ \~ \~ \~; Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити у такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, який викладено у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6- 725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16. Велика Палата Верховного Суду також в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Виходячи з аналізу вищенаведеного, суд вважає, що слід стягнути з відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» страхове відшкодування у сумі 84 713,38 грн. Позивачем сплачено при поданні даного позову судовий збір у розмірі 992,40 грн. судового збору. Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної становить в розмірі 992,40 грн., який підлягає стягненню на користь позивача.

Outcome: approved