Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Позов мотивовано тим, що 13 травня 2016 року Підлузькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис № 1. За час перебування в шлюбі народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтувала тим, що у сторін різні погляди на сімейне життя, втрачено почуття любові один до одного. Сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому примирення між ними неможливе. Син [PERSON] , [INFO] залишається на її утриманні та вихованні. Вказує, що відповідач не надає коштів на утримання дитини. Відповідач працює офіційно на території України в ТОВ «23 РЕСТОРАНИ» в закладі громадського харчування «Урбан спейс 100», його дохід в місяць 15 000-20\~000 грн., на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має. За наведених обставин просить шлюб розірвати, малолітнього сина залишити на проживанні з нею, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 4600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Не заперечує проти розірвання шлюбу, залишення сина проживати з матір`ю та стягнення з нього аліментів в сумі 4600 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 13 травня 2016 року (а.с.9) сторони зареєстрували шлюб 13 травня 2016 року у Підлузькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №1. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 липня 2019 року (а.с.10). Статтею 3 СК України\~передбачено, що\~\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства.\~\~Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.\~\~ Стаття 55 СК України\~передбачає, що\~\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~\~ Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно частин 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалась повністю, сторони шлюбні відносини не підтримують і підтримувати не збираються, їх спільне життя суперечить інтересам позивача та відповідача, а збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно зі\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За приписами ч. 2\~ст. 182 цього кодексу\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Враховуючи ненадання сторонами інформації про доходи сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, та те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, відзив чи заперечень на позов не подавав, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4600 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, позивач подала позов 24 липня 2023 року, про що свідчить відмітка суду, суд дійшов висновку, що аліменти підлягають стягненню з 24 липня 2023 року. На підставі пункту 1 частини першої\~статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.3,\~55,\~56,\~104, 110, 112, 180, 181-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved