Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом в інтересах [PERSON] , в обґрунтування якого посилався на те, що [PERSON] працював на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі за текстом рішення - ПАТ «АрселорМіттал»), у шкідливих умовах праці 22 роки на посадах: прибиральника гарячого металу СПЦ-1 КДГМК «Криворіжсталь» з 31.07.2001 р. по 03.09.2003 р.; вальцювальника стану гарячого прокату СПЦ-1 ПАТ «АрселорМіттал» з 03.09.2003 р. по теперішній час. На підставі медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 10.01.2023 р. № 28 позивачу встановлено професійне захворювання: «Радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, на фоні протрузії С4-С5, С5-С6, С6-С7, L3-L4, L4-L5, відносного стенозу хребтового каналу на рівні С5-С7, стійким больовим і м`язово-топічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періортрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу, у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня); а також хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху)». За актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.02.2023 р. [PERSON] внаслідок особливостей умов праці підпадав під дію шкідливих чинників, що призвели до розвитку профзахворювання, таких як важкість праці та шум, тому встановлено, що внаслідок тривалої праці в шкідливих умовах на ПАТ «АрселорМіттал» [PERSON] набув професійне захворювання. Отже ПАТ «АрселорМіттал» не створило безпечних і нешкідливих умов праці, що призвело до спричинення [PERSON] моральної шкоди. Так за довідками МСЕК від 15.0б.2023 р. позивачу первинно була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% та ІІІ група інвалідності та рекомендовано медикаментозне й санаторно-курортне лікування. Таким чином через професійне захворювання позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, бо змушений постійно лікуватись. Крім того позивач відчуває біль в шийному і попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових та колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, кашель, хрипи у грудях та головний біль. Все це є свідченням настання для позивача негативних змін у житті та істотного погіршення психологічного стану позивача. На підставі переліченого позивач оцінює розмір завданої йому моральної шкоди у розмірі 301500 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] за спричинену йому моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві з відповідача грошові кошти в сумі 301500 грн. без утримання з цієї суми податку та доходи фізичних осіб. Не погоджуючись\~із поданим\~позовом від\~представника ПАТ\~«АрселорМіттал» надійшов\~відзив,\~у якому,\~не визнаючи\~вимоги [PERSON] , адвокат Ботвінко О. А. вказував, що позивач не довів порушення його прав з боку відповідача, бо при укладенні трудового договору з позивачем останньому було роз`яснено умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів впливу на здоров`я, а також права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах, тому позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці. Відповідач також технологію виробництва не порушував. Таким чином не підтверджено порушення прав позивача з боку ПАТ «АрселорМіттал». Натомість, саме тривалий стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів став причиною виникнення у нього профзахворювання, внаслідок чого підстав для відшкодування з боку відповідача позивачу моральної шкоди, розмір якої необґрунтовано завищений, немає. На підставі викладеного просив суд у задоволені позову [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 19 липня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року представнику ПАТ «АрселорМіттал» було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Ані позивач, [PERSON] , ані його представник, адвокат Толстих О. Ю., не подали суду заперечень проти розгляду справи без виклику сторін за наявними матеріалами. Представник ПАТ «АрселорМіттал» також не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що [PERSON] працював з 31.07.2001 р. по 03.09.2003 р. прибиральником гарячого металу СПЦ-1 КДГМК «Криворіжсталь» (правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал»), а з 03.09.2003 р. по теперішній час вальцювальником стану гарячого прокату СПЦ-1 ВАТ «КГМК», правонаступником якого став ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», а потім правонаступником якого став ВАТ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а потім - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що підтверджується копією трудової книжки позивача. Відповідно до\~Акту розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання від\~16\~лютого 2023\~року,\~складеного відносно\~ПАТ «АрселорМіттал»\~було встановлено\~наявність у\~ [PERSON] професійного\~захворювання:\~радикулопатія попереково-крижова\~L4,\~L5,\~S1\~і шийна\~С6,\~С7\~з вираженими\~порушеннями біомеханіки\~хребта на\~фоні протрузії\~С4-С5,\~С5-С6,\~С6-С7,\~L3-L4,\~L4-L5,\~відносного стенозу\~хребтового каналу\~на рівні\~С5-С7,\~стійким больовим\~і м`язово-топічним\~синдромами,\~часто рецидивуючий\~перебіг з\~нейродистрофічними проявами\~у вигляді\~двобічного плечолопаткового\~періортрозу (ПФ\~другого ступеня),\~остеоартрозу,\~у поєднанні\~з періартрозом\~ліктьових та\~колінних суглобів\~(ПФ\~другого ступеня);\~а також\~хронічна двобічна\~сенсоневральна (нейросенсорна)\~приглухуватість другого\~ступеня (з\~легким зниженням\~слуху),\~що підтверджується\~медичним висновком\~від 10\~січня 2023\~року ДУ\~«Український науково-дослідний\~інститут промислової\~медицини»,\~а також\~зазначено виникнення\~його причини,\~оскільки він\~під час\~роботи підпадав\~під дію\~таких шкідливих\~чинників,\~як важкість\~праці та\~шуму,\~що перевищували\~нормативні показники, що підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від 1 лютого 2023 року, стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становив 20 років 4 місяці, всі з яких він пропрацював на підприємстві відповідача, ПАТ «АрселорМіттал», що також підтверджується копією трудової книжки позивача. Згідно із довідками МСЕК\~№ 129556\~та №\~187017\~від 15.06.2023\~р.\~ [PERSON] було встановлено з 8 травня 2023 року первинно 65% стійкої втрати працездатності через професійні захворювання: радикулопатію (60%) та глухуватість (5%), а також 3-ю групу інвалідності з рекомендацією санаторно-курортного лікування, а також у сімейного лікаря та невролога, із визначенням йому індивідуальної програми реабілітації інваліда у зв`язку із професійним захворюванням [PERSON] . Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону праці»\~(на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала через професійне захворювання, спричинене негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, то моральну шкоду йому безумовно було заподіяно внаслідок ушкодження здоров`я під час роботи на ПАТ «АрселорМіттал», оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування [PERSON] моральної шкоди за рахунок відповідача. На підставі переліченого обґрунтування, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що ПАТ «АрселорМіттал» не винен в отриманні [PERSON] профзахворювання. Також суд відкидає посилання представника відповідача на те, що ПАТ «АрселорМіттал» не винен у спричиненні позивачу встановленого судом професійного захворювання, підтвердженого актом від 16 лютого 2023 року, оскільки судом враховано по даній справі безпосередній стаж роботи [PERSON] у шкідливих умовах протягом 20 років 4 місяців був на КДГМК «Криворіжсталь», ВАТ «КГМК», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником яких наразі є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зважаючи на вказаний у такому акті від 16 лютого 2023 року профмаршрут позивача, що було підставою для виникнення у нього вказаного профзахворювання. Суд при цьому виходив з того, що в зв`язку із отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності [PERSON] у розмірі 65% первинно та здобуттям 3-ї групи інвалідності позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у нього змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок професійного захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, отриману ним інвалідність внаслідок такого захворювання, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також провину підприємства відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу, яка лежить на ПАТ «АрселорМіттал». Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача 20 років 4 місяці у шкідливих умовах, отримавши внаслідок недосконалості виробництва з вини відповідача 65% стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання та інвалідність при роботі у таких шкідливих умовах на підприємстві відповідача, зважаючи на розмір на 1 січня 2023 року мінімальної заробітної плати в сумі 6700 грн., то на переконання суду розмір відшкодування завданої [PERSON] ушкодженням здоров`я моральної шкоди з боку ПАТ «АрселорМіттал» повинен дорівнювати 200000 грн., що відповідатиме завданій позивачу моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті. Суд при цьому зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц. Таким чином суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю. На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 2000 грн.

Outcome: partial