Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Представник приватного акціонерного товариства «Електроград» (далі ПАТ «Електроград») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позовна заява мотивована тим, що у провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Потерпілим у вказаній справі визнано ПАТ «Електроград», якому неправомірними діями відповідача було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 47984,62 грн. Так, [PERSON] заходився у трудових відносинах з ПАТ «Електроград» з 10.03.2017, прийнятий на роботу слюсарем механоскладальних робіт 2 розряду бригади № 3 цеху металоконструкцій. Під час замаху на вчинення кримінального правопорушення, 10 лютого 2018 року [PERSON] проник у приміщення цеху № 2 металоконструкцій (ЦМУ), у кімнату бригади № [NUMBER] зі зборки РВЗ та ВНА цеху ЦМК, розташованих за адресою: [ADDRESS] , в результаті чого пошкодив двоє вхідних металопластикових дверей, зламав один замок, після чого [PERSON] перекинув через паркан мідні шини, та під вагою цих виробів колючий дріт, який був натягнутий по периметру паркану довжиною 800 м, був пошкоджений та став непридатним до експлуатації через неможливість виконання ним його функцій. ПАТ «Електроград» було закуплено двоє метапластикових дверей на суму 35005 грн, один дверний замок 679,62 грн, та колючий дріт довжиною 800 м на суму 12300 грн, всього на загальну суму 47984,62 грн. 07 серпня 2019 року відповідач написав заяву, відповідно до якої просив кошти належні йому до виплати за 9 днів невикористаної відпустки в розмірі 1604,91 грн, спрямувати на відшкодування шкоди, завданої внаслідок крадіжки 31 січня 2018 року. Із врахуванням вищевикладених обставин, представник ПАТ «Електроград» просив суд стягнути з відповідача 46379,71 грн. 21 серпня 2019 року відповідач звернувся до суду з відзивом на позов. Відповідач позов не визнав, вважав його необґрунтованим та безпідставним. Під час крадіжки виведено з ладу лише врізаний двірний замок, самі двері залишилися неушкодженими, також не ушкодженим було будь-яке інше майно. Вартість двірного замка була відшкодована 12.08.2019 шляхом підписання заяви про направлення на погашення завданої шкоди належної відповідачу при звільненні грошової компенсації за не використану відпустку. Просив суд відмовити в позові, у зв`язку з відсутністю доказів завдання позивачу шкоди на заявлену суму. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено,\~що вироком\~Центрально-Міського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 25.11.2020\~у справі\~№ 216/1220/18,\~засуджено [PERSON] \~за ч.\~2\~ст.\~15\~ч.\~3\~ст.\~185\~КК України\~до 3\~років позбавлення\~волі,\~на підставі\~ст.\~75\~КК України\~звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків визначених ч.ч. 1. 3, ст. 76 КК України. Стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Електроград» матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення злочину у розмірі 46379,71 грн. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 31.01.2018 близько 18:30 год, діючи умисно, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переліз через паркан, тим самим проник на територію ПАТ «Електроград», що розташоване по вул. Прорізній, буд. 93 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, діючи з прямим умислом шляхом зламу замка вхідних дверей проник до приміщення цеху № 2, звідки таємно намагався викрасти майно, що належить ПАТ «Електроград», а саме: мідні шини розмірами 10х40 в кількості 7 штук загальною вартістю 18504,97 грн; мідні шини розмірами 12,50х30 в кількості 11 штук загальною вартістю 27188,01 грн, та мідні шини розмірами 5х50 ШМТ в кількості 6 штук загальною вартістю 10697,76 грн. Всього на суму 56390,74 грн, які він поклав біля паркану вказаного підприємства. Виконавши всі дії, які [PERSON] вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак не досяг бажаного результату з причин, що не залежали від його волі, так як був викритий охоронцями ПАТ «Електроград» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник (а.с.39-41, 45-47). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2021, вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2019 щодо [PERSON] скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства (45-47). Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно відомостей довідки ПАТ «Електроград» від 12.02.2018 № 1140, у зв`язку з крадіжкою підприємству було завдано шкоди, а саме: пошкоджено дверну раму, замок та дріт ОК, у зв`язку з неможливістю їх подальшого використання було закуплено товарно-матеріальних цінностей на сумі 47984,62 грн. Дверні рами дві штуки на суму 35005 грн, дверний замок 1 штука на суму 679,62 грн, в тому числі ПДВ 113,27 грн, дріт ОК ф4,0 ММ-0,800 М на суму 12300 грн, в тому числі ПДВ 2050 грн (а.с.8). 07.08.2019 [PERSON] звернувся до ПАТ «Електроград» з заявою про направлення на відшкодування шкоди завданої внаслідок крадіжки 31.01.2018, грошові кошти за 9 днів невикористаної відпустки, розмір яких складає 1604,91 грн, що підтверджено розрахунковим листом за серпень 2019 року (а.с.35, 37). Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З протоколу огляду місця події від 31.08.2018, покладеного в основу вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2019, встановлено, що під час огляду території заводу ПАТ «Електроград», зокрема цеху металевих конструкцій встановлено, що вікно до приміщення дільниці по збірці РВЗ відчинене, решітка також відчинена. Замок у зачиненому стані знаходиться поруч. На відстані приблизно 10-15 м від вікна металопластикові двері, через які здійснюється вхід до приміщення будівлі. В ході огляду дверей встановлено, що видимих слідів віджиму немає, петлі у відчиненому стані, замок не пошкоджений (а.с.39 зворот). В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Враховуючи встановленні судом обставини, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено реальної вартості пошкодженого майна на заявлену суму 46379,71 грн, оскільки з дослідженої судом довідки від 12.02.2018 № 1140 вбачається, що ПАТ «Електроград» у зв`язку з замахом на крадіжку вчиненого [PERSON] були куплені товарно-матеріальні цінності на загальну суму 47984,62 грн, що підтверджується не засвідченими копіями рахунків. Інших належних та допустимих доказів завданої ПАТ «Електроград» відповідачем шкоди внаслідок вчинення замаху на крадіжку, позивачем не надано, та судом в ході слухання справи не встановлено. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, серія A № 303-A, параграф 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), рішення від 27 вересня 2001 року, № 49684/99, параграф 32). Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому враховуючи відмову у позові, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed