Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просив суд визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8092, вчинений 12.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути понесені судові витрати. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки був вчинений без правових підстав, зокрема, не щодо посвідченого нотаріально кредитного договору, заборгованість за кредитним договором не є безспірною та виконавчий напис вчинено з пропуском строку, в межах якого могло бути вчинено вказаний виконавчий напис. Крім того, рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.03.2011 у справі №2-286/11 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 12.10.2007 вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 25775,80 грн., 257,76 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. У вказаному рішенні вказано, що заборгованість складає 25775,80 грн., що за курсом 7,91 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/430 від 05 листопада 2010 року дорівнює 3258,63 доларів США та складається з наступного 1415,48 доларів США - заборгованість за кредитом; 1377,78 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 250,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8,6 Умов та правил надання банківських послуг 63,21 доларів США - штраф (фіксована частина); 152,16 доларів США - штраф (процентна складова). Рішенням Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 28.10.2014\~по справі\~№127/9409/14-ц\~за позовом\~Публічного акціонерного\~товариства комерційного\~банку «ПриватБанк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором №\~б/н\~від 12.10.2007\~стягнуто із\~ [PERSON] \~на користь\~Публічного акціонерного\~товариства комерційного\~банку «ПриватБанк»\~заборгованість за\~договором №\~б/н\~від 12.10.2007\~в розмірі\~1683,29\~доларів США,\~що за\~курсом 12,96\~грн.\~за долар\~США відповідного\~до службового\~розпорядження НБУ\~від 07.10.2014\~складає 21815,43\~грн.\~та 218,15\~грн.\~в рахунок\~відшкодування понесених\~та документально\~підтверджених судових\~витрат. В мотивувальній частині вказаного вказано, що вказана сума є донарахованими процентами за користування кредитним коштами за період з 30.03.2011 по 31.03.2014 за кредитним договором №б/н від 12.10.2007. Таким чином, банк вчиненим виконавчим написом повторно притягає позивача до відповідальності шляхом стягнення з позивача тіла кредиту та штрафних санкцій. До судового засідання представник позивача - адвокат Сомова І.В. не з`явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., державний виконавець Другого ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степанюк А.В. в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено,\~що заочним\~рішенням Замостянського\~районного суду\~м.\~Вінниці від\~30.03.2011\~(справа\~№2-286/11)\~позов Публічного\~акціонерного товариства\~комерційного банку\~"ПриватБанк"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості -\~задоволено.\~Стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~Комерційний банк\~"ПриватБанк"\~заборгованість за\~кредитним договором\~у сумі\~25775,80\~грн.\~та 257,76\~грн.\~судового збору\~та 120,00\~грн.\~витрат на\~інформаційно-технічне\~забезпечення розгляду\~судового процесу.У вказаному рішенні суду зазначено, що заборгованість складає 25775,80 грн., що за курсом 7,91 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/430 від 05 листопада 2010 року дорівнює 3258,63 долари США та складається з наступного: 1415,48 доларів США - заборгованість за кредитом; 1377,78 доларів США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 250,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 8,6 Умов та правил надання банківських послуг 63,21 доларів США - штраф (фіксована частина); 152,16 доларів США - штраф (процентна складова). Рішенням Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 28.10.2014\~позов Публічного\~акціонерного товариства\~Комерційний банк\~"Приватбанк"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості -\~задоволено.\~Стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~комерційного банку\~"Приватбанк"\~заборгованість за\~договором №\~б/н\~від 12.10.2007\~в розмірі\~1683,29\~доларів США,\~що за\~курсом 12,96\~грн.\~за долар\~США відповідного\~до службового\~розпорядження НБУ\~від 07.10.2014\~складає 21815,43\~грн.\~та 218,15\~грн.\~в рахунок\~відшкодування понесених\~та документально\~підтверджених судових\~витрат.У вказаному рішенні зазначено, що стягнута сума коштів є донараховані проценти за користування кредитними коштами за період з 30.03.2011 по 31.03.2014 за кредитним договором б/н від 12.10.2007. 12.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис №8092, яким запропоновано стягнути заборгованість з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не сплачену в строк за кредитним договором №б/н від 12.10.2007. Строк, за який проводиться стягнення 3519 днів, а саме з 12.10.2007 по 31.05.2017. Сума, що підлягає стягненню складає 6897,89 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2017 складає 181759,67 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1415,48 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 4043,70 доларів США; заборгованість з пені та комісії у розмірі 1092,17 доларів США; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 18,97 доларів США; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 327,57 доларів США. Витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На зазначений пункт 2 переліку посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчиненні виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 12.07.2017 був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили. Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. У подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. При цьому, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання. Зокрема, пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до вказаної вище постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Оскаржуваний у даній справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.07.2017, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Крім того, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису рішенням Замостянського\~районного суду\~м.\~Вінниці від\~30.03.2011\~(справа\~№2-286/11)\~позов Публічного\~акціонерного товариства\~комерційного банку\~"ПриватБанк"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості -\~задоволено.\~Стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~Комерційний банк\~"ПриватБанк"\~заборгованість за\~кредитним договором\~у сумі\~25775,80\~грн.\~та 257,76\~грн.\~судового збору\~та 120,00\~грн.\~витрат на\~інформаційно-технічне\~забезпечення розгляду\~судового процесу. Також рішенням Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 28.10.2014\~позов Публічного\~акціонерного товариства\~Комерційний банк\~"Приватбанк"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості -\~задоволено.\~Стягнуто із\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~комерційного банку\~"Приватбанк"\~заборгованість за\~договором №\~б/н\~від 12.10.2007\~в розмірі\~1683,29\~доларів США,\~що за\~курсом 12,96\~грн.\~за долар\~США відповідного\~до службового\~розпорядження НБУ\~від 07.10.2014\~складає 21815,43\~грн.\~та 218,15\~грн.\~в рахунок\~відшкодування понесених\~та документально\~підтверджених судових\~витрат.Вказане рішення суду на момент вчинення виконавчого напису набуло чинності. Вказані вище обставини та надані докази свідчать про те, що заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.10.2007 не є безспірною, а також укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved