Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

представник позивача звернулася до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її біологічної дитини [PERSON] , [INFO] , а також про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до досягнення повноліття дитиною. Позовні вимоги мотивує тим, що колишня дружина [PERSON] жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує всебічного харчування, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання ним освіти. Таким чином, можна стверджувати, що існують умови, які шкодять інтересам дитини. Окрім того, відповідач, не бере участі в житті дитини, що на думку позивача становить небезпеку для життя та здоров`я дитини, маючи батьківської права, адже систематично вживає спиртні напої.А відтак позивач змушений звернутись до суду для захисту прав [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 11 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просили позов задоволити. Зазначили, що 11.06.2022 року сестра позивача - [PERSON] ( [INFO] ) разом з своїм чоловіком на прохання Позивача прибули у с. Тучин, Рівненської обл. , де чомусь перебувала [PERSON] з сином [PERSON] , забрати [PERSON] до бабусі - [PERSON] ( [INFO] ) про що була домовленість з [PERSON] . Де Відповідач знаходилась на той момент не було відомо, бо телефон Відповідачки був відключений, а дізнатись про місце перебування вдалось тільки від продавчині з місцевого магазину. Звісно ж, Відповідачки там не було, але була її подруга, яка заявила, що вони випивали і де зараз [PERSON] їй невідомо. Син Позивача, з свідчень сестри, був весь брудний, як і його одяг. Прочекавши півтори години [PERSON] , котра так і не з?явилась, сестра вирішила їхати звідти, усі речі та свідоцтво про народження передала подруга Відповідачки. Відійшовши від будинку, [PERSON] таки вирішила повернутись до будинку і повідомити подругу, що звернеться в поліцію через халатне ставлення матері до дитини. За декілька хвилин після цього [PERSON] , з ознаками алкогольного сп`яніння, з`явилася до будинку і у них виник конфлікт після чого сестра з сином Позивача вирушили до їх матері- [PERSON] ( [INFO] ) [PERSON] своїми свідченнями також підтвердила, що одягу було тхнув, а деякі речі взагалі не підходили за розміром. 3 того моменту, а саме з 11.06.2022 року неповнолітній син Позивача- [PERSON] ( [INFO] ), фактично проживає на території Врублівського старостинського округу біля його бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Що підтверджують від 13.06.22 року, № 654 від 13.07.2022 року та від №693 15.08.2022 року, видані селищною радою, а також Акт № 13 виданий в тій же раді. Щодо проживання неповнолітнього сина Позивача з бабусею він не заперечував і надав свою вільну і безумовну згоду, що підтверджує заява № 488 засвідчена нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області - Толочко А.Г. від 22.08.22 року до усіх компетентних установ та організацій та усім кого не стосується. За весь час, що син Позивача проживає з [PERSON] . [PERSON] не приїздила до свого сина взагалі, а лише кілька разів зателефонувала і більше життям [PERSON] не цікавилась і до сих пір. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом оголошення про виклик на офіційному веб - сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Третя особа в судове засідання не з`явилась,на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав. У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , у батьків: [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Відповідно до рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24 квітня 2019 року, позов між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судовим наказом Личаківського районного суду м.Львова від 14 березня 2019 року було наказано стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання однієї дитини [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Водночас, Висновком за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачення аліментів на дитину від 22 вересня 2021 року було встановлено, що [PERSON] не забезпечувала потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину [PERSON] . Представлені на час інспектування кількість і різноманітність продовольчих товарів та приготована їжа не свідчила про забезпечення повноцінного харчування дитини. Для дитини не облаштоване окреме спальне місце. Немає умов для належної гігієни дитини. Одяг в наявності на базовому рівні, проте зберігається неналежним чином. Не було придбаних речей, необхідних для розвитку та виховання дитини, а саме: іграшок, книг, розвиваючих ігор згідно віку. [PERSON] , учень 1 класу Станимирського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, не відвідує навчальних та творчих гуртків, секцій, індивідуальних занять, необхідних для виявлення та реалізації його здібностей. Внаслідок чого, 28.09.2021 року Перемишлянським районним судом Львівської області [PERSON] була притягнута до відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов?язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, що підтверджується Постановою суду №100132219 у справі №449/1056/21. Відповідно до довідки, виданої Врублівським старостинським округом Житомирського району Житомирської області від 13.06.2022 року №611, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає на території Врублівського старостинського округу біля своєї бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 11.06.2022 року, що також підтверджується актом №13 від 13.06.2022 року, складеного депутатом Романівської селищної ради Чернецьким Є.О. при свідках [PERSON] та [PERSON] . Крім того, відповідно до заяви [PERSON] від 22.08.2022 року, засвідченого приватним нотаріусом Толочко А.Г., [PERSON] , усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього будь-якого примусу з боку інших осіб, за його справжньою волею, цією заявою дав вільну і безумовну згоду та не заперечує, що його малолітній син [PERSON] , [INFO] проживав разом з бабусею - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Більш того, відповідно до висновків психологічних досліджень №87 від 24.10.2022 року встановлено, що [PERSON] [INFO] навчається у ліцеї, перший рік проживає з бабусею та дідусем. Учень добре володіє елементарними навичками самообслуговування. На уроках [PERSON] гарно працює, ставить запитання про нове, не зрозуміле, виявляє старанність у навчанні. Працює зосереджено, проявляє самостійність. Хлопчик добре співпрацює в групі, дуже товариський, має друзів серед одноліток, не конфліктує з ними, знаходить завжди спільну мову. Має в класі позитивний статус. Хлопчик рухливий, любить уроки фізкультури. [PERSON] завжди має охайний вигляд, приходить в чистому одязі. Хлопчик забезпечений всім необхідним шкільним приладдям, та речами які необхідні в школі. Бабуся приділяє належну увагу вихованню внука. Вона систематично відвідує школу, цікавиться успіхами школяра. Психологічний розвиток дитини відповідає віковим особливостям. В повну міру володіє навчальним матеріалом. Розвиток пізнавальних процесів відбувається на високому рівні. За результатами психодіагностичних досліджень виявлене наступне: за рівнем шкільної мотивації й адаптації спостерігається високий рівень адаптації. Тест на визначення рівня розвитку уваги молодших школярів показав, що у [PERSON] високий рівень розвиток уваги, зорове сприймання також на високому рівні, чітко називає предмет і його значення. Розвиток мислення теоретик або мислитель, легко вирішує усні завдання. За сімейною соціограмою дитина вважає за потрібним вписати матір в коло своєї сім?ї. Позитивного відношення дитини до матері не спостерігалось в процесі розмови з [PERSON] . Матір не проявляє цікавість до дитини, належним чином не виконувала батьківських обов?язків, жодних контактів з дитиною не відбулося з вересня місяця. За результатами розмови можна вважати, що відношення матері не впливає на фізичний чи психологічний стан. Дитина чудово лагодить з новим шкільним колективом, до вчителя ставиться з повагою. Не проявляє агресію чи апатію. Факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків підтверджується також показаннями свідка [PERSON] , яка зазначила, що відповідач постійно вживає алкоголь, дитина була недоглянута, другу дитину, яку відповідач народила була записана на мого брата, який не є біологічним батьком дитини. Крім того, пояснила, що забирала дитину в Рівненській області в село Тучин у червні 2022 року, з відповідачем домовилися, що забере хлопчика в село до бабці на канікули. Відповідач гостювала там у подруги. По приїзду не могли додзвонитися до неї, дітей знайшли в квартирі подруги, у якої вона гостювала, діти були під наглядом друзів відповідача, але ніхто не знав, де відповідач знаходиться. Вона пішла з дому ще ввечері попереднього дня, її подруга дала свідоцтво про народження дитини та саму дитину. Але ми не дочекалися саму відповідачку, тому хотіли викликати поліцію, але відповідач сама знайшлася, прийшла додому подруги. В розмові з [PERSON] ми зрозуміли, що вона була нетверезою, казала, що не віддасть дитину, але потім згодилася. Дитина була брудна, голодна, брат в цей час був на фронті, воював, зараз хлопчик закінчив другий клас в школі, за ним бабуся наглядає (моя мати). (Відповідач) з червня по грудень дзвонила раз-два на місяць, зараз з нею нема зв`язку. Таким чином, судом встановлено, [PERSON] , [INFO] , є малолітньою дитиною, з 11.06.2022 року проживає з бабусею [PERSON] та дідусем, навчається у ліцеї. Матір дитини не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, фінансово не забезпечує. Наведені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і відповідачем не спростовані. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. Більш того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 Верховний Суд зауважив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чиінших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З врахуванням наведеного, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , оскільки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, не цікавиться його життям та тим, як він проводить дозвілля, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Крім того,відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч.1 ст.141 СК України). З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є підставними. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з Роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує,що відповідач є особою працездатного віку, відповідно має можливість працювати та сплачувати аліменти в запропонованому розмірі, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, є необхідними та достатніми для забезпечення належного утримання дитини. Окрім цього, у відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відтак, аліменти слід присудити з дня пред`явлення даного позову, тобто з 03 березня 2023 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 073,60 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved