Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24.07.2020 року [PERSON] підписав заяву-договір №2020/І_С/030-Z1813597-01 (Договір карткового рахунку) з програмою кредитування «Універсальна картка «Домовичок». На підставі зазначеної заяви між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №2020/ОВР/030-Z1813597-01. Однак, відповідач [PERSON] , всупереч Закону та умовам договору, своїх зобов`язань перед позивачем не виконав, внаслідок чого станом на 20.02.2023 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 3819 грн. 73 коп. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредит-ним договором, позивач просив суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.07.2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій позов підтримав повністю, просив справу розглянути в його відсутність, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно через поштове повідомлення, про поважні причини неявки суд не повідомив та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є об-ґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учас-ників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки пози-вачем надана письмова згода щодо такого порядку вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу поруше-ного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення забор-гованості за кредитним договором. Відповідно до ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК України та ін-ших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкоду-вати кредитору завдані цим збитки. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст.1050,1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернен-ня чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобо-в`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, вста-новлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити про-центи. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 24.07.2020 року [PERSON] підписав заяву-договір №20 20/І_С/030-Z1813597-01 (Договір карткового рахунку) з програмою кредитування «Уні-версальна картка «Домовичок». На підставі зазначеної заяви між банком та відпові-дачем було укладено кредитний договір №2020/ОВР/030-Z1813597-01 від 24.07.2020 року, внаслідок чого відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, а саме не здійснював ви-плату належних до сплати сум кредиту та не сплачував відсотки за користування кре-дитом. Таким чином, станом на 20.02.2023 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 3819 грн. 73 коп. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторо-ни досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне вико-нання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові на-слідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання вна-слідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зо-бов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо до-говором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін про-центи виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укла-деним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок за-боргованості [PERSON] , за вказаним договором, відповідачем по справі суду не на-дано. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову, які б спростували відсутність заборгованості по договору у розмірі 3819 грн. 73 коп., та до-казів у підтвердження цих заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підста-ві доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна до-вести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з роз-глядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2684 грн. 00 коп.

Outcome: approved