Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] 21.07.2023 звернулася у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про визнання [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису народження, яка народилася [INFO] , а саме: у графі «Відомості про батька» виключити відомості про батька - [PERSON] , записати батьком в графі «Відомості про батька», вказавши « [PERSON] », [INFO] , уродженець с. Нагуєвичі, Дрогобицького району, Львівської області. В графі «Відомості про дитину» прізвище дитини залишити без змін « [PERSON] » та видати свідоцтво про народження із внесеними змінами. Позов обґрунтовано тим, що вона [PERSON] , дівоче прізвище - [PERSON] , народилася [INFO] у м. Дрогобич Львівської області, про що відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області складено відповідний актовий запис за №222 та видано Свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Згідно даного Свідоцтва про народження, батьком вказаний - [PERSON] , українець, а матір`ю - [PERSON] , українка. Після реєстрації шлюбу 11 серпня 2015 року з [PERSON] , її прізвище стало - [PERSON] . До її народження мати мала близькі відносини з [PERSON] , але ще не перебувала з ним у шлюбі, тому прізвище і ім`я батька у моєму свідоцтві про народження було записано за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 17.06.2023. Після її народження, 03 грудня 1987 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Будинком урочистих подій м. Дрогобич Львівської області. З дитинства вона пам`ятає відповідача, як свого батька, вони проживали разом, він проявляв до неї справжню батьківську турботу - проводив з нею час, відводив до школи, на різні заняття, допомагав з уроками, відвідував шкільні збори, позашкільні заходи тощо. Разом з матір`ю обговорював її майбутнє, допомагав їй у всьому. Наші родичі та друзі завжди сприймали її як дочку [PERSON] зважаючи на його ставлення до неї та їх схожість у зовнішності. Згодом відповідач став пропонувати матері оформити своє батьківство у відповідності до законодавства, але через постійні конфлікти не могли дійти згоди щодо цього. За деякий час батьки посварившись, взагалі стали проживати окремо і вже ніколи не обговорювали питання визнання батьківства батьком. Вона залишилась з матір`ю, завжди підтримувала зв`язок із відповідачем, який також продовжував цікавитись її життям, допомагати їй у всьому. Батько був з нею на всіх важливих для неї подіях і в дорослому житті - отриманні диплому, реєстрації шлюбу, ювілеях. На даний час батькові вже 76 років, він часто хворіє, потребує допомоги, але не вона не може звернутися до відповідних органів соціального захисту щодо оформлення догляду за ним як дочка, так як відповідно до документів є чужою особою. Вона з батьком зверталась до відділу ДРАЦС у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області ЗМУ МЮ, але їй було роз`яснено, що процедур встановлення батьківства щодо повнолітньої особи можлива лише в судовому порядку. За таких обставин вона змушена звернутись до суду з даним, який просить задоволити. Відповідач у запропонований судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] не подав, та в судове засідання не з`явився. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у судове засідання не з`явився. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Заяви та клопотання учасників справи. На адресу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшли заяви від позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , третіх осіб - представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Гайгель М.Г.про розгляд справи по суті за їх відсутності, позивач просила позов задовольнити, відповідач та третя особа [PERSON] не заперечили проти задоволення позовних вимог позивача [PERSON] , представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при вирішенні позову поклався на думку суду. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 26.07.2023, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Підготовче судове засідання щодо розгляду справи призначено на 10.08.2023 о 13 год.. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , дівоче прізвище - [PERSON] , народилася [INFO] у м. Дрогобич Львівської області, про що відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області складено відповідний актовий запис за №222 та видано Свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Згідно даного Свідоцтва про народження, батьком вказаний - [PERSON] , українець, а матір`ю - [PERSON] , українка. Після реєстрації шлюбу 11 серпня 2015 року з [PERSON] , прізвище позивача стало - [PERSON] . До народження мати позивача [PERSON] мала близькі відносини з [PERSON] , але ще не перебувала з ним у шлюбі, тому прізвище і ім`я батька у її свідоцтві про народження було записано за вказівкою матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 17.06.2023. Після народження позивачки, 03 грудня 1987 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Будинком урочистих подій м. Дрогобич Львівської області. Відповідач проти визнання батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей, у поданій ним заяві, не заперечував. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Статтею 7 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.89р., яку ратифіковано постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.91 р., визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-я відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений саме дитиною, яка досягла повноліття. Він приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст.. 135 СК України, тобто за прізвищем та громадянством матері, яка не перебуває шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішенні суду, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за вказівкою матері. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства у справах про визнання або оспорювання батьківства, материнства та стягнення аліментів прийнято постанову Пленуму Верховного Суду України в 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягненні аліментів». Пунктом 3 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням су: зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити дати народження дитини. Оскільки позивач [PERSON] народилася в 1984 році, то спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України. Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народжені дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до пп. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виконуючи вищенаведені приписи, питання щодо походження дітей суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved