Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 листопада 2022 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюбу. Від шлюбу спільних дітей не мають. З січня 2023 року шлюбні відносини були припинені з причини різних поглядів на життя та ведення спільного господарства, різних життєвих цінностей, в результаті чого зрозуміли, що спільне проживання є неможливим. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2023 року головуючою - суддею було обрано [PERSON] (а.с.9). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року суддею Багрову А.Г. дану справу було прийнято до розгляду (а.с.15-16). Згідно рішення Вищої Ради правосуддя № 527/0/15-3 від 25 травня 2023 року, суддю Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області [PERSON] було звільнено з посади (а.с.20). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 серпня 2023 року головуючою - суддею було обрано Кобеляцьку - Шаховал І.О. (а.с.21). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року суддею дану справу було прийнято до розгляду (а.с.22). Як вбачається з матеріалів справи, сторони про розгляд справи були повідомлені належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім цього, від відповідачки на адресу суду також надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.105, 110 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливим. Відповідно до ч.2 та ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 09 листопада 2022 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). З січня 2023 року шлюбні відносини були припинені з причини різних поглядів на життя та ведення спільного господарства, різних життєвих цінностей, в результаті чого зрозуміли, що спільне проживання є неможливим. Оскільки позивач не виявив бажання примиритись, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved