Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який було між ними зареєстровано 02 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Борислава Львівської області, актовий запис № 234. В обґрунтування своїх вимог, позивачка вказала, що у їхньому шлюбі народилася одна дитина, яка на даний час вже є повнолітня. Зазначає, що шість років тому позивачка з відповідачем принили будь-які подружні стосунки, ведення спільного господарства та сімейного бюджету. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у них ріхні погляди на спільне подружнє життя, сімейні обов`язки та стосунки з приводучого у них часто виникали непорозуміння, конфлікти та сварки. При таких обставинах вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем є лише формальним, сім`я розпалася остаточно і безповоротно, примиренняміж ними вже неможливе, а збереження цього формального шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді від 28 червня 2023 року було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Під час судового розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Згідно з трекінгом відправки рекомендованого листа з офіційного сайту "Укрпошта" вбачається, що "відправлення не вручене під час доставки". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідно до положень ст.ст.280-283 ЦПК України, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 02 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Борислава Львівської області, актовий запис № 234, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Борислава, Львівської області (а.с.3). Сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, прмирення між ними неможливе, а збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved