Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 92-94) просить поділити в натурі житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , виділити [PERSON] в натурі 69/100 частин у спільному майні; припинити право спільної часткової власності на такий житловий будинок; встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0559 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування вимог вказано, що сторони є співвласниками спірного майна, однак не можуть самостійно дійти згоди щодо управління таким майном, а тому поділ спільного майна для здійснення ефективного використання та розпорядження спірним майном є обов`язковим, оскільки відповідач недбало ставиться до такого майна, не дбає про його цілісність, не утримує та тривалий час взагалі не проживає. Ухвалою від 22.10.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 63). Ухвалою від 06.07.2022 року прийнято уточнену позовну заяву та призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження на час проведення якої у справі зупинено (а.с. 99-100). Ухвалою від 24.02.2023 року провадження у справі поновлено після проведення будівельно-технічної експертизи (а.с. 175). В судове засідання, призначене на 23.08.2023 року, сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява, якою остання просила розгляд справи проводити без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити відповідно до варіанту фактичного користування №14 (варіант №2) додатку №23 висновку експертів №497/02-2023 судової будівельно-технічної експертизи від 17.02.2023 року. Від представника Житомирської міської ради неодноразово подавались заяви про розгляд справи без його участі, остання від 28.04.2023 року. Відповідач [PERSON] повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, судові повістки повернулись за сплином терміну зберігання. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному проваджені, за наявними у справі матеріалами, дослідивши які, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу №2-3846 від 29.07.1985 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №267905717 від 28.07.2021 року позивач на праві спільної часткової приватної власності є власником 69/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 7-9). Відповідачу, [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить 31/100 частина житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №А-7723 від 31.08.2010 року, виданою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради (а.с. 15). Зі змісту витягу з рішення №896 виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 16.08.1958 року вбачається, що вирішено відвести вказану земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку (а.с. 59). Разом з позовною заявою позивачем подано висновок експертного дослідження №497/21 за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 20.08.2021 року (а.с. 16-36). Згідно висновку експерта №497/02-2023 від 17.02.2023 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на виконання ухвали суду від 06.07.2022 року, поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , як передбачено п. 6 постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 (із змінами), вбачається технічно можливим, за умови відступу від ідеальних часток співвласників та вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. \~ \~ \~ \~Між сторонами існує спір щодо порядку володіння та користування спірним будинком і земельною ділянкою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Статтями 21, 41 Конституції України закріплено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1. ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частинами 1, 3, 4 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У пунктах 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» міститься розяснення про те, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи судом не встановлено та сторонами суду не було надано доказів щодо домовленості або наявності угоди між сторонами про порядок користування спірним майном. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що "у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників". \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що "виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно". \~ \~ \~ \~За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та враховується, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 "Про ідентифікаю об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Одним з можливих варіантів поділу житлового будинку з будівлями та спорудами, є варіант 2, (із урахуванням варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно висновку експертного дослідження від 20.08.2021 № 497/21, складеного судовим експертом Лазарчук В.В.). В запропонованому варіанті поділу, приміщеннь житлового будинку, який пропонується виділити співвласникам фактично є ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку та інженерні системи загального користування (а.с. 143-173). При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд виходить з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Згідно п.п. 21, 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при вирішення цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК (2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Для з`ясування технічної можливості поділу житлового будинку та варіантів поділу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , суд враховує висновок будівельно-технічної експертизи № 497/02-2023 від 17.02.2023 р. Вивчивши 2 варіант поділу житлового будинку з будівлями та спорудами, що зображено на схемі в додатку № 2, згідно висновку експерта №497/02-2023 від 17.02.2023 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на виконання ухвали суду від 06.07.2022 року (із урахуванням варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою висновку експертного дослідження від 20.08.2021 № 497/21, складеного судовим експертом Лазарчук В.В.), врахувавши позицію сторін, суд приймає до уваги вказаний варіант висновоку експерта відповідає якнайкращим інтересам сторін, забезпечує можливість користування житловим будинком та земельною ділянкою всіма співвласниками, тому саме за цим варіантом суд вважає доцільним поділити житловий будинок та встановити порядок користування земельною ділянкою. Так, згідно варіанту поділу житлового будинку з будівлями та спорудами, варіант 2, що зображено на схемі в додатку № 2 (із урахуванням варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою висновку експертного дослідження від 20.08.2021 № 497/21, складеного судовим експертом Лазарчук В.В.), розроблений із відхиленням від ідеальних часток співвласників по площі житлового будинку і запропоновано виділити: - [PERSON] - 69/100 частки: І веранда вартістю 98467 грн; 1-1 кухня площею 7,70 кв.м. вартістю 78978 грн; 1-2 кладова площею 1, 40 кв.м. вартістю 14360 грн; 1-3 коридор площею 4, 70 кв.м. вартістю 48208 грн; 1-4 житлова кімната площею 9,90 кв.м. вартістю 101544 грн; 1-5 житлова кімната площею 16, 20 кв.м. вартістю 166162 грн, всього 39, 90 кв.м. житлового будинку вартістю 507719 грн; а також господарських будівель та споруд: Б сарай вартістю 64553 грн; У уборна вартістю 6816 грн; Г гараж вартістю 127297 грн; В літня кухня вартістю 198021 грн; №1 38/100 - 38/100 частини огорожі вартістю 6842 грн; а всього по будівлям та спорудам вартістю 911248 грн; - [PERSON] - 31/100 частки: ІІ тамбур вартістю 16411 грн; 2-1 коридор площею 3,10 кв.м. вартістю 31796 грн; 2-2 кухня площею 7,40 кв.м. вартістю 75901 грн; 2-3 житлова кімната площею 10,10 кв.м. вартістю 103595 грн; 2-4 житлова кімната площею 10,40 кв.м. вартістю 106672 грн, всього по будинку 31, 00 кв.м. вартістю 334375 грн, а також господарських будівель та споруд: Д сарай вартістю 7713 грн; №1 62/100 - 62/100 частин огорожі вартістю 11164 грн, всього по будівлям та спорудам вартістю 353252 грн. Відступ від ідеальних часток становить: в одиницях площі житлового будинку: - для [PERSON] (69/100 частки) - на 9 кв.м менше; - для [PERSON] (31/100 частки) - на 9 кв.м більше. в одиницях ринкової вартості житлового будинку: - для [PERSON] (69/100 частки) - на 38 743 грн. більше; - для [PERSON] (31/100 частки) - на 38 743 грн. менше. У варіанті поділу житлового будинку, приміщення, які пропонується виділити співвласникам фактично є ізольованими квартирами та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку та інженерні системи загального користування, у зв`язку із чим, варіант поділу пропонується із відступом від вимог державних будівельних норм, а саме: ? квартира [ADDRESS] не відповідає пункту 5.19 ДБН В.2.2-15:2019, яким передбачено, що в двокімнатних або більш квартирах, кухня повинна бути площею не менше 8,0 м2; ? квартира [ADDRESS] не відповідає пункту 5.19 ДБН В.2.2-15:2019, яким передбачено, що в однокімнатній квартирі повинна бути житлова кімната площею не менше 14,0 м2, в інших квартирах не менше 16 м2; ? квартира [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідають пункту 5.20 ДБН В.2.2-15:2019, який передбачено, що кожна квартира має бути обладнана, як мінімум, одним суміщеним санвузлом площею не менше ніж 4,9 м2 з ванною (або душем), умивальником і унітазом. При проектуванні роздільних санвузлів площа ванної кімнати з ванною (або душем) та умивальником має бути не менше ніж 3,3 м2, туалету з унітазом і умивальником 1,5 м2; ? в квартирі [ADDRESS] , тамбур № ІІ (площею 1,6 кв.м) не відповідає пункту 5.9 ДБН В.2.2-15:2019, яким передбачено, що тамбури повинні бути глибиною не менше 1,5 м та за ширини не менше ніж 2,2 м (а.с. 143-173). Разом з тим, відповідно до висновку експертного дослідження №497/21 за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 20.08.2021 року варіантом фактичного користування (Додаток 1) є: лінії розподілу земельних ділянок співвласників на плані проходять по точках (вирахуваних по координатах фактичного користування), що в додатку № 1 позначені цифрами: [PERSON] пропонується\~надати в\~користування земельну ділянку площею 0,0386 га, - діл.№2+діл.№3(ділянка обмежена у використанні), тобто: 0,0380га+0,0006га=0,0386га, з урахуванням площі під будівлями, на плані позначено червоним кольором. Ділянку №2 - 0,0380га Лінія розподілу ділянки проходить по точках: 1-2-3-4-24-23-22-21-20-19-18-17-16-15а-15-14-8а-8-9-10-11-12-1= 0,0380 га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 4,84м-25,13м-6,99м-2,00м-по стіні будівлі (22-21-20-19-18-17-16-15а)-0,35м-4,65м-1,10м-6,79м-4,96м-3,97м-5,07м-8,06м-6,06м. Ділянку № 3- 0,0006га (ділянка обмежена у використанні (обслуговування стіни будівлі)) Лінія розподілу ділянки проходить по точках: 7-8-8а-14-13-7 = 0,0006га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 0,85м-6,79м-1,10м-0,85м-по стіні будівлі - (13-7). \~ \~ \~ \~ [PERSON] пропонується надати в користування земельну ділянку площею 0,0173 га, - діл.№1, тобто: 0,0173га, з урахуванням площі під будівлями, на плані позначено синім кольором. Ділянку №1 - 0,0173га Лінія розподілу ділянки проходить по точках: 4-5-6-7-13-14-15-15а-16-17-18-19-20-21-22-23-24-4= 0,0173га і на плані ділянку позначено синім кольором зі сторонами: 11,58м-16,20м-по стіні будівлі -(6-7-13)-0,85м-4,65м-0,35м- по стіні будівлі -(15а-16-17-18-19-20-21-22)-1,00м-2,59м-2,00м. Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, враховуючи також те, з урахуванням балансу інтересів сторін, встановивши варіант поділу житлового будинку та порядок користування земельною ділянкою відповідно до 2 варіанту, запропонованого експертом у висновку від 17.02.2023 року №497/02-2023, із урахуванням варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою висновку експертного дослідження від 20.08.2021 № 497/21, оскільки вважає його найбільш прийнятним, враховуючи майнові права та інтереси сторін та сприяючи кожному з них користуватися житловим будинком та земельною ділянкою за призначенням, що відповідає інтересам сторін та надає можливість нормального користування, суд дійшов висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд дійшов наступного висновку. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2640, 40 грн (а.с. 1). За проведення експертного земельно-технічного дослідження позивачем сплачено 6006, 35 грн (а.с. 43). За отримання правової допомоги позивачем сплачено 5000, 00 грн (а.с. 43). За проведення будівельно-технічної експертизи позивачем сплачено 6984, 50 грн 9а.с. 114). Заявою від 05.05.2023 року представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у загальному розмірі 21631, 24 грн. До такої заяви долучено, серед іншого, довідку №60 про те, що позивач у відповідності до п. 5.1 договору про надання правової допомоги №60 від 25.08.2021 року сплатив гонорар у сумі 1000, 00 грн 06.07.2022 року готівкою. Крім цього, до заяви про надання правової допомоги №60 від 25.08.2021 року, представником позивача долучено акт здачі-прийняття виконаних робіт від 03.05.2023 року, де викладено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Подібні за змістом правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 12.01.2021 року у справі № 280/2635/20; від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16; від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18; від 01.09.2021 у справі №178/1522/18; від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19; від 10.11.2021 року у справі № 329/766/18; від 23.12.2021 року у справі № 923/560/17. Судова практика з зазначеного питання є сталою і змін не зазнавала. Відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Такий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 01.11.2022 року у справі № 757/24445/21. Крім того, у справі "Бєлоусова проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно з договірними зобов`язаннями, а тому витрати за цим гонораром є фактично понесеними. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, суд вважає розмір витрат на оплату адвоката в розмірі 6000, 00 грн співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт, а також підтвердженим відповідними доказами. Таким чином, загальна сума понесених позивачем судових витрат, що підтверджені документально, становить 21631, 25 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 21631, 25 грн.

Outcome: approved