Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку у розмірі 27/100, кадастровий номер 4610136800:02:002:0055, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0213 га. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що є власницею 27/100 частини житлового будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , а також співвласницею земельної ділянки площею 0,0213 га, на якій знаходиться вищевказаний будинок. Іншим співвласником земельної ділянки є [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2019 визначено ідеальну частку, що належала [PERSON] , у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку у розмірі 73/100, та визнано за [PERSON] право власності на частку в порядку спадкування за законом після смерті останньої. Для реєстрації права власності на відповідну частку 27/100 спільної земельної ділянки позивач звернулась до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, однак 08.05.2023 отримала рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали, надала пояснення, аналогічні змісту такого та відповіді на відзив (а.с. 62-64). Зокрема, сторони могли б укласти договір про поділ (визначення часток) майна у випадку, якщо б їх частки не були визначені. Натомість рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2023 визнано за відповідачем [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку у розмірі 73/100. Оскільки позивачка зверталась до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та відповідно отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, єдиним належним способом захисту невизнаного права позивачки є звернення до суду з позовом. Вважають рішення Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради необґрунтованим, оскільки позивачем було надано пакет документів з яких випливає, що остання не лише є співвласником земельної ділянки, а й те, що її частка становить 27/100. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки співвласниками земельної ділянки, кадастровий номер 4610136800:02:002:0055, площею 0,0213 га, є [PERSON] частка якої не визначена, та [PERSON] , розмір частки 73/100. Відповідальна службова особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, маючи доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, могла дійти висновку, що позивачці належить 27/100 спірної земельної ділянки. Факт відмовити відповідача у реєстрації за позивачем права власності на відповідну частку земельної ділянки свідчить про невизнання вказаним органом її суб`єктивного права, а відтак вважають, що Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради є належним відповідачем. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 43-45). Зокрема, зазначив, що житловий будинок на [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належав [PERSON] у розмірі 73/100 та [PERSON] у розмірі 27/100. Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №461107, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала зальна ділянка площею 0,213 г, розташована на [ADDRESS] , надана для обслуговування житлового будинку. Після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом [PERSON] набула право власності на 73/100 частин вищевказаного житлового будинку. Рішенням Сихівського районного суду м. Львові від 26.11.2019 визнано за останньою право власності на ідеальну частку в розмірі 73/100 (площею 0,0155 га) земельної ділянки на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Таким чином, співвласниками такої земельної ділянки є [PERSON] , якій належить 73/100, а решта частини належить [PERSON] , яка пропорційна частці 27/100 права власності на будинок, розташований на цій земельній ділянці. Відповідач не заперечує, що позивач має право на ідеальну частку в розмірі 27/100 земельної ділянки на [ADDRESS] . Співвласники земельної ділянки не були позбавлені можливості укласти договір про визнання права [PERSON] на 27/100 земельної ділянки, однак остання не зверталася до відповідача з пропозицією в договірному порядку вирішити таке питання. Представник відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Паращич В.П. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 29-31). Зазначив, що 03.05.2023 [PERSON] звернулась із заявою за реєстраційним номером 55175773 про державну реєстрацію права щодо зміни права спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4610136800:02:002:0055. Серед документів заявником надано рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2019, відповідно до якого визнано за [PERSON] ідеальну частку, у праві спільної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,213 га, за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 73/100, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За наслідками розгляду поданої заяви 08.05.2023 державним реєстратором прийнято рішення №67500265 про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документів не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме у вищевказаному рішенні не визначено частку [PERSON] на земельну ділянку, права на яку заявлено. Державним реєстратором виконано лише прямі вимоги чинного законодавства щодо належного розгляду заяви про державну реєстрацію і не порушено жодних прав позивача. Крім цього, позивачем не зазначено норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», яку порушив державний реєстратор приймаючи рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії. Просив суд у задоволенні вимог до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 27/100 частин житлового будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 255,4 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 08.02.2011. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №461107 від 14.05.2008, позивач [PERSON] та [PERSON] зазначені співвласниками земельної ділянки, площею 0,0213 га, розташованої у [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.11.2019, визнано за [PERSON] право власності на ідеальну частку в розмірі 73/100 (площею 0,01555 га) земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 0,0213 га), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Право власності відповідача [PERSON] на частку вищевказаної земельної ділянки у розмірі 73/100 також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №344532711 від 29.08.2023, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №216436568 від 15.07.2020. Натомість, як видно з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №344532711 від 29.08.2023 [PERSON] є співвласником земельної ділянки загальною площею 0,0213 га, кадастровий номер 4610136800:02:002:0055, частка останньої на таку ділянку не визначена. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Мельник О.І. від 08.05.2023 №67500265, позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, в поданому рішенні Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/3578/19 від 26.11.2019 не визначена частка [PERSON] на земельну ділянку, права на яку заявлено. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що розмір частки позивача [PERSON] у праві власності на будинок за адресою: [ADDRESS] становить 27/100 частини, суд дійшов висновку про існування достатніх підстав для задоволення позову та визначення, що позивачу [PERSON] на права власності належить 27/100 земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0213 га. Окрім цього, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 853, 53 грн., судовий збір в частині, що припадає на відповідача [PERSON] , яка є особою з інвалідністю другої групи, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved