Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, який зареєстровано 29.08.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №407. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , актовий запис №317. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати зацікавленості до життя та проблем кожного, фактичне роздільне проживання. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе, суперечить її інтересам, а також інтересам їх дитини, у зв`язку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу. Також, позивач зазначила вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн., щомісячно, оскільки добровільно відповідач ухиляється від свого обов`язку з утримання дитини. ІІ. Заяви, клопотання у справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Шлюб між сторонами по справі зареєстрований 29.08.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №407, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у подружжя народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , актовий запис №317. На даний час подружжя не підтримує шлюбних відносин через відсутність взаєморозуміння втрати зацікавленості до життя та проблем кожного, фактичне роздільне проживання. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що подружжя не підтримує шлюбних відносин через відсутність взаєморозуміння, втрати зацікавленості до життя та проблем кожного, фактичне роздільне проживання. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із частиною другої статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Частиною третьою 3 статті 115 СК України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.180СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи інтереси\~дитини,\~забезпечуючи надійний\~захист інтересів\~дитини та\~отримання нею\~надійного стабільного\~матеріального утримання,\~суд приходить\~до висновку\~що позовна\~вимога щодо\~стягнення аліментів\~підлягає задоволенню,\~шляхом стягнення\~з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 23.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивачка сплатила судовий збір за пред`явлену вимогу щодо розірвання шлюбу, а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: approved