Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви представник позивача [PERSON] , зазначає, що 27 листопада 2012 року [PERSON] , та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір позики грошових коштів на суму 10000 грн., дане зобов`язання [PERSON] виконав. 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., був вчинений виконавчий напис, яким він звертає стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» за кредитним договором 011-25042-271112 від 27 листопада 2012 року. Згідно з даним виконавчим написом нотаріус звернув стягнення з [PERSON] , за невиплачені в строк грошові кошти за договором, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №144/К від 26 січня 2018 року. ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорамис11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року є ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД». 27 листопада 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» правонаступником якого є ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» та [PERSON] було укладено кредитний договір №011-25042-271112 від 27 листопада 2012 року на суму 10000 грн. зі строком повернення до 27 листопада 2013 року. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 04 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. на підставі виконавчого напису №32673, виданого 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Представниками ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» для вчинення виконавчого напису нотаріусом не було додано оригінал кредитного договору, а також разом з цим в матеріалах виконавчого провадження [NUMBER] відсутній кредитний договір про який йдеться у виконавчому написі. Будь-яких доказів на підтвердження того, що ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» не має, також [PERSON] ніхто не повідомляв про зміну кредитора. Нотаріус не пересвідчився в тому, що ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», а також, що боржнику було надіслано повідомлення-вимогу повернути заборгованість. Приватний нотаріус Горай О.С. не повідомляв [PERSON] про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і, відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача). Такого повідомлення стягувачем здійснено не було, що свідчить про спірність боргу. В даному виконавчому написі не вірно строк за який проводиться стягнення, також не вірно вказано місце народження [PERSON] . Виконавчий напис не може бути вчинений на кредитному договорі, який не є посвідченим нотаріально. Представником позивача адвокатом Соник В.В. було направлено адвокатський запит до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з метою надання копій документів, які стали підставою для винесення виконавчого напису, на підставі якого відкрито виконавче провадження [NUMBER], однак відповіді на адвокатський запит не отримано. З відкритих джерел ЗМІ та відомостей з Єдиного реєстру нотаріусів, встановлено, що діяльність приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., на момент подачі позовної заяви припинена. [PERSON] оскаржував наказ про припинення його нотаріальної діяльності і відповідно до рішення від 28 жовтня 2021 року справа №240/4296/21 Житомирським окружним адміністративним судом у позовних вимогах [PERSON] відмовлено. Відповідно до відповіді Міністерства юстиції України діяльність приватного нотаріуса Горай О.С. припинена з 25 лютого 2021 року. Посилаючись на вказане, представник позивача адвокат Соник В.В. просить постановити рішення, яким: визнати виконавчий напис, вчинений 08 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №32673 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] [INFO] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», юридична адреса: 01033, м.Київ, вул.Саксаганського,14, офіс 301, код ЄДРПОУ: 42642578, коштів в сумі 17495,90 грн. - таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» юридична адреса: 01033, м.Київ, вул.Саксаганського,14, офіс 301, код ЄДРПОУ: 42642578 на користь [PERSON] [INFO] витрати на професійну правову (правничу) допомогу в сумі 6000,00 грн.; стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» юридична адреса: 01033, м.Київ, вул.Саксаганського,14, офіс 301 на користь [PERSON] [INFO] судовий збір в сумі 1073,60 грн. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2023 року провадження у справі відкрито суддею Кацаренко І.О. Згідно розпорядження Хотинського районного суду Чернівецької області від 15.05.2023 року справу № 724/288/23 було призначено до повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку із смертю судді Кацаренко І.О. Так, відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.05.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Єфтеньєву О.Г. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17.05.2023 року справу прийнято до провадження судді Єфтеньєва О.Г. та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Соник В.В. у судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач ТОВ «ФК «АЛАНД» будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, тому суд вирішує справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Приватний нотаріус Горай О.С. будучи належним чином повідомлений про наявність спору в суді і про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснення на позов не надав, тому суд вирішує справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клитченко О.А., будучи належним чином повідомленою про наявність спору в суді і про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, пояснення на позов не надала, тому суд вирішує справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності учасників справи і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та його представником, відсутність заперечення проти задоволення позову з боку відповідача і відсутність заперечень проти задоволення позову з боку третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 32673 про стягнення з позивача [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором №011-25042-271112 від 27 листопада 2012 року за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року в загальній сумі 17495,90 грн.(а.с.13). За вказаним виконавчим написом, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. 04 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER].(а.с.16). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. Зокрема, за змістом ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України«Пронотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. За результатами аналізу вище наведених норм права можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною. Таким чином, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88ЗаконуУкраїни«Пронотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц з подібних правовідносин. Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 08 вересня 2020 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача. Також суду не було надано доказів, що нотаріус пересвідчився в тому, що боржник був повідомлений про вимогу повернути заборгованість. Окрім того, суд також враховує, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»; 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Провнесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Верховний суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18. Як було встановлено судом, серед документів наданих Товариством нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Проаналізувавши вище наведене, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису №32673 від 08 вересня 2020 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному випадку, суд вважає, що представник відповідача не надав суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого напису була безспірною. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість боржника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвідчився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, а отже надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Згідно пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до судового вирішення спору. За таких обставин суд приходить до висновку, що для вчинення нотаріальної дії та встановлення безспірності заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» не було надано всі необхідні документи, у тому числі підтверджуючі факт того, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором носила безспірний характер, а тому спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того суд звертау увагу, що приватного нотаріуса Горай О.С., у зв`язку із неодноразовми порушеням законодавства свідоцво про зайняття нотаріального № 8679 від 26.12.2011 року анульовано, зазначене підтверджується листом Міністерства юстиції України (а.с.21) Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження надання правової допомоги представником позивача адвокатом Соник В.В. було надано суду: договір про надання правової допомоги від 18 січня 2023 року; квитанцію №18/01/23 про сплату суми гонорару за надану правову допомогу в розмірі 6000 гривень. Згідно з частинами 4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, законом покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. Оскільки від відповідача не надходило заперечень щодо суми вират на правничу допомогу, суд не вбачає підстав зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача у розмірі 6000 грн. За правилами ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору, в розмірі 1073,60 грн. за подачу позову до суду, а також витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. Загальна сума судових витрат становить 7073,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved