Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

26.05.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2019 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, з 25.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день їх син [PERSON] , досягнувши шестирічного віку, є вихованцем комунального закладу «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 21 комбінованого типу Луцької міської ради» м. Луцька й проходить відповідну підготовку до початку навчання у шкільному загальноосвітньому навчальному закладі. Крім того, їх син діагноз: «Мінімальна мозкова дисфункція з загальним недорозвитком мовлення, порушення темпів формування когнітивних функцій, дефіцит уваги, дифузний зоб 1 ст.», що у свою чергу потребує проходження вартісних курсів лікування. Вказує, що на момент присудження з відповідача по справі на її користь аліментів в розмірі 1 500 грн. щомісячно, вона також отримувала від держави грошові виплати на дитину, а на даний час, будучи безробітною, не отримує жодних доходів та виплат, внаслідок чого кардинально змінився її матеріальний стан як одержувача аліментів, що відповідно й потребує збільшення їх розміру.Крім того, відповідач має наявну заборгованість зі сплати аліментів з березня 2021 року по квітень 2023 року включно, яка становить 37500 грн., що також суттєво погіршує її матеріальний стан. Враховуючи наведене, просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання представником позивача було подано до суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причининеявки суду не повідомив. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2019 року в цивільній справі № 161/16183/19 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, з 25.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищевказаного рішення 03.04.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист, який стягувачем предявлено в орган ДВС. Як вбачається із довідки Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ №24964 від 15.05.2023 року [PERSON] має наявну заборгованість зі сплати аліментів з березня 2021 року по квітень 2023 року включно, яка становить 37500 грн Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] та перебувати на її утриманні. У свою чергу, як вбачається зі змісту консультативного висновку дитячого лікаря-невролога медичного центру "Благомед" від 06.03.2023 та висновку КП "Луцька міська дитяча поліклініка"№ 132 від 24.05.2023 року [PERSON] має діагноз мінімальна мозкова дисфункція з загальним недорозвитком мовлення, порушення темпів формування когнітивних функцій, дефіцит уваги, дифузний зоб 1 ст. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання дитини є недостатнім для його належного забезпечення. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває. Доказів іншого суду надано не було. Крім того, суд вважає доведеним, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам дитини. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити їх самостійно в повній мірі. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2019 року в цивільній справі № 161/16183/19, є недостатньою для належного забезпечення його потреб, тому заявлені позивачкою [PERSON] вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення, та вважає за необхідне їх розмір збільшити до 4000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, визначений вище розмір аліментів є достатнім та справедливим. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки, позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073, 60 грн.

Outcome: partial