Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 24 березня 2014 року він уклав із ПАТ «Банк «Київська Русь» правонаступником якого в результаті договорів факторингу є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», формальний кредитний договір №451592-ВUD/2014. При влаштуванні на роботу йому було відкрито рахунок у ПАТ «Банк «Київська Русь» та надано картку для отримання заробітної плати. Як стало відомо згодом, при використанні власних коштів банк автоматично надавав кредитні кошти, які використовувалися для безготівкового розрахунку. Разом з цим, стандартний договір кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії на споживчі цілі підписано не було. Таким чином, банк на власний розсуд надавав кредитні кошти, які автоматично списувалися при надходженні зарплати. Зважаючи на те, що неможливо було відслідкувати заборгованість перед банком, утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6465,97 грн. 09 серпня 2018 року ПАТ «Банк «Київська Русь» відступило право вимоги за кредитним договором №451592-ВUD/2014 ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». 15 жовтня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія управління активами». 18 жовтня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінпром маркет». 25 травня 2021 року ТОВ «Фінпром маркет» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». 10 червня 2021 року з метою примусового стягнення заборгованості з позивача на підставі кредитного договору №451592-ВUD/2014 від 24.03.2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №136018, про стягнення з [PERSON] грошових коштів у загальному розмірі 9515,97 грн. У лютому 2022 року Позивач отримав засобами поштового зв`язку копію виконавчого напису, який було пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатіву О.Л. Вважає, що під час вчинення виконавчого напису за №136018 приватний нотаріус Остапенко Є. М. не врахував, що норма законодавства, яка передбачала можливість стягнення заборгованості за кредитним договором, не посвідченого в нотаріальному порядку (пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172), була визнана незаконною та нечинною в судовому порядку, а тому виконавчий напис, вчинений на підставі нечинної правової норми, повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з?явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, від директора товариства електронною поштою поступила заява, в якій відповідач позов визнав та просив розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника, не заперечував щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Третя особа в судове засідання не з"явилася, причини неявки суду не відомі. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, згідно ч.1 та ч.2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено в судовому засіданні, 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, було вчинено виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 136018 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» грошових коштів у розмірі 9515,97 грн.(а.с.12), з яких 6465,97 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3000 грн. - заборгованість за штрафними санкціями та 50 грн. плата за вчинення виконавчого напису. І як зазначено у вказаному виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року. Дата набрання виконавчим написом законної сили з дня його вчинення, має бути пред?ялений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. У оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса стягнення заборгованості за кредитним договором №451592-ВUD/2014 від 24.03.2014 року укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] - передбачено з позивача [PERSON] на користь правонаступника усіх прав та обов?язків кредитора на підставі Договору про відступлення прав вимоги, відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Відповідач же, не подав до суду жодних доказів на підтвердження факту відступлення прав вимоги за вказаним договором, але натомість подав заяву про визнання позову. Так само, третя особа приватний нотаріус, не надала суду будь-яких доказів на заперечення позовних вимог і підтвердження дотримання нею вимог чинного законодавства при винесенні виконавчого напису. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В свою чергу, пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі-Перелік), затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 (зі змінами внесеними Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року), якими було передбачено, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, - визнаний у цій частині, незаконним і нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. А тому, правомірним та правозастосовним є положення п.1 вищенаведеного Переліку, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за наявності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. З приводу вищезазначених спірних правовідносин існує і судова практика, яка підтверджує той факт, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подається, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 23 грудня 2021 року у справі №189/115/19 (провадження №61-11773св19) дійшов висновку, що «З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису». Також, Верховний Суд у своїй постанові від 15 квітня 2020 року по справі №158/2157/17 провадження № 61-14105 св 18, та постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) підтвердив той факт, що відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Окрім того, з вищевказаних висновків Верховного Суду слідує, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса повинен бути вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, проаналізувавши надані суду докази, норми, що регулюють порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів та врахувавши судову практику, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса від 10.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню, у зв?язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Окрім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1073,60грн. судового збору, оскільки позивач звільнений від такої сплати згідно п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі наведеного ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 ЗУ "Про нотаріат" та

Outcome: approved