Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи в тому числі і витрати із надання юридичної допомоги в розмірі 20 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем являються батьками - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , починаючи з липня 2018 проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не цікавиться життям дитини, його здоров`ям, освітою, культурним, спортивним та духовним розвитком. Жодного разу за вказаний період часу [PERSON] не бачився зі своїм сином, з 2018 року постійно проживає за межами України, у Німеччині. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному її утриманні, та у відповідача є значна заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина. З урахуванням викладеного, позивач звернулася з наведеним позовом до суду. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється сином сторін у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 6) На підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2019р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище було змінено на дошлюбне « [PERSON] ».(а.с. 7-9) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. 01.05.2023р. складено висновок № 01-05-3/188вх органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . (а.с. 58-60) Органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради під час складання висновку встановлено, що відповідно до характеристики від 14.02.2023 малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в Одеському ліцеї № 13 Одеської міської ради з першого класу, є учнем 2-Т класу. За час навчання зарекомендував себе як старанний та уважним учень, до уроків готується систематично. Навчається у повну міру своїх сил. Відповідно до характеристики Комунального закладу початкової спеціалізованої освіти «Мистецька школа № 13 м.Одеси» від 13.02.2023 № 2323, малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в ІІ класі Мистецької школи № 13 на відділі народних інструментів по класу домри. Проявив себе як дисциплінований і здібний учень. Відвідує заняття з сольфеджіо та хору. Відчувається велика підтримка та допомога матері, щодо організації роботи як в школі так і над домашніми завданнями учня. Навчання в школі є оплатним. [PERSON] с фізичною особою - підприємцем та надала до Служби у справах дітей Одеської міської ради Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 07.03.2023 спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради обстежено умови проживання родини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , складено відповідний акт та з`ясовано, що матір`ю створені необхідні умови для проживання дитини, в квартирі чисто, прибрано. Квартира складається з 1 кімнати. У хлопчика є місце для сну, занять. Відповідно до судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2018р. справа № 522/12996/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частин від усіх видів заробітку (доходів) але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення заяви, а саме з 24.07.2018р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] .. Але батько дитини, [PERSON] , судовий наказ не виконує, аліменти не сплачує. Станом на 21.03.2023 року заборгованість по сплаті аліментів становить 59890,50 грн. (довідка про наявність заборгованості Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.03.2023 № B-18/146). В своїй заяві від 17.03.2023 [PERSON] зазначив, що не надає своєї згоди на позбавлення його батьківських праві, не збирається відмовлятися від своєї дитини. Усі додаткові факти та докази щодо його позиції будуть надані його батьками. Відповідно до пояснення [PERSON] , який є дідусем [PERSON] , [INFO] , він щомісячно, починаючи з 2019 року перераховував [PERSON] на картку приват банку кошти, які йому надавав його син [PERSON] . Згідно із поясненнями [PERSON] вона та її чоловік, [PERSON] приймали активну участь в вихованні свого онука [PERSON] з самого народження. Відносини з [PERSON] зіпсувалися в 2022 році. Зі слів [PERSON] її колишня невістка, [PERSON] має намір позбавити [PERSON] батькивських прав, щоб у подальшому самостійно вирішувати питання щодо змінити громадянства малолітньому [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. Слід також зазначити, що відповідач знаючи про відповідний позов, жодного разу не цікавився розглядом справи, будь-яких клопотань або заперечень суду не надавав. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 20.06.2023р. вбачається, що [PERSON] 04.08.2021р. здійснив виїзд з території України на прикордонному пропуску Яготин, та інформації про його повернення на території України немає. (а.с. 90) За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, повністю ухилився від виховання своєї дитини, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, визнання ним позовних вимог, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При ухваленні рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи інтереси [PERSON] представляв адвокат Кобильник Денис Олегович на підставі договору № 05-07/21 від 27.07.2021р. та ордеру від 02.09.2022р. (а.с. 21) Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Проте до суду не надано будь-яких з перелічених документів, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а. с. 19). На підставі викладеного та

Outcome: partial