Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на автомобіль PEUGEOT, модель 508 SW, 2016 року випуску, оскільки відповідно до копії посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] , виданому Дніпровською митницею Державної митної служби України, Дніпровська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, зазначеного в цьому Посвідченні ТЗ, на ім`я [PERSON] . Крім того, під час митного оформлення автомобіля, [PERSON] було оформлено митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA 110140/2021/012144 від 28.09.2021. Однак за життя [PERSON] не встиг зареєструвати в Україні автомобіль на своє ім`я. Позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , а за такого відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Крім позивачки спадкоємицями першої черги за законом є відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . В липні 2022 року позивачка та відповідачі звернулись до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Бондар Н. В. із заявою про прийняття спадщини. За результатами вказаного звернення приватним нотаріусом було заведено, спадкову справу після смерті [PERSON] що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69404262 від 07.07.2022. 09 лютого 2023 року між позивачкою [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір про поділ спадщини, згідно якого сторони за взаємною згодою вирішили, що в результаті укладення цього договору, зокрема, автомобіль марки PEUGEOT, модель 508 SW, 2016 року випуску переходить у власність [PERSON] . Однак згідно роз`яснення приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Бондар Н. В. від 09.02.2023 за №16/02-14 видати свідоцтво про право на спадщину на автомобіль марки PEUGEOT, модель 508 SW, 2016 року випуску немає можливості, оскільки за життя [PERSON] не зареєстрував у відповідних органах реєстрації МВС вказаний автомобіль на своє ім`я. Отже, позивачка, будучи спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв`язку із смертю її батька [PERSON] . Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 10.03.2023 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Бондар Наталії Володимирівни належним чином завірену копію спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 10.05.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, згідно якої просять справу розглядати за їх відсутності, позов підтримують, просять його задовольнити. Відповідачки в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, згідно яких просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять їх задовольнити. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження, батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.12). 06.06.2014 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на автомобіль PEUGEOT, модель 508 SW, 2016 року випуску, оскільки відповідно до копії посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] , виданому Дніпровською митницею Державної митної служби України, Дніпровська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, зазначеного в цьому Посвідченні ТЗ, на ім`я [PERSON] (а.с.33). Під час митного оформлення автомобіля, [PERSON] було оформлено митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA110140/2021/012144 від 28.09.2021. Однак за життя [PERSON] не встиг зареєструвати в Україні автомобіль на своє ім`я (а.с.27-32). В липні 2022 року позивачка та відповідачі звернулись до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Бондар Н. В. із заявою про прийняття спадщини (а.с.68, 71-71зв). За результатами вказаного звернення приватним нотаріусом було заведено, спадкову справу після смерті [PERSON] що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69404262 від 07.07.2022 (а.с.15). 09 лютого 2023 року між позивачкою [PERSON] та відповідачками [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір про поділ спадщини, згідно якого сторони за взаємною згодою вирішили, що в результаті укладення цього договору, зокрема, автомобіль марки PEUGEOT, модель 508 SW, 2016 року випуску переходить у власність [PERSON] (а.с.16-17). Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Бондар Н. В. від 09.02.2023 за №16/02-14 видати свідоцтво про право на спадщину на автомобіль марки PEUGEOT, модель 508 SW, 2016 року випуску немає можливості, оскільки за життя [PERSON] не зареєстрував у відповідних органах реєстрації МВС вказаний автомобіль на своє ім`я (а.с.18). Відповідно до копії посвідчення про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] , автомобіль марки PEUGEOT, модель 508 SW, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] було ввезено на територію України [PERSON] (а.с.33). Вказане також підтверджується копією митної декларації. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Пунктом 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.8 постанови Кабінету міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, серед іншого, є оформлені в установленому порядку: митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Тобто, посвідчення про реєстрацію ТЗ та митна декларація, є підставою для реєстрації права власності на автомобіль на території України. Наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що [PERSON] з урахуванням договору про поділ спадщини є єдиною спадкоємицею на автомобіль марки PEUGEOT, модель 508 SW, 2016 року випуску, після смерті [PERSON] , який він набув у власність законним шляхом, однак не виконав процедуру його оформлення на території України до кінця у зв`язку із смертю, що не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права на спадкування такого майна. Згідно з приписами матеріального права та враховуючи висновок колегії суддів ВС викладений у постанові від 18.12.2019 в справі № 265/6868/16-ц, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивачка, приймаючи до уваги, що позивачка позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як у судовому порядку, визнання відповідачами позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved