Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Заявник [PERSON] , 1984 року народження, жителька [ADDRESS] подала до суду заяву, в якій просить винести рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем - батьком [PERSON] в [ADDRESS] на час відкриття спадщини [INFO] . Заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , який до смерті постійно проживав у [ADDRESS] , про що свідчить запис у свідоцтві про смерть, а тому місцем відкриття спадщини є Тростянецький нотаріальний округ. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] , що належала його батькам і він отримав її по спадщині, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, яке на даний час втрачено. Спадкоємцем до майна померлого за законом є його дочка [PERSON] , що підтверджується записом у свідоцтві про народження заявниці та свідоцтвом про шлюб заявниці про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] своєчасно прийняла спадщину, тому, що до смерті батька [PERSON] , постійно проживала разом з ним за адресою [ADDRESS] , що на підставі ст. 1268 ЦК України є фактом прийняття спадщини. Поскільки на день своєї смерті батько був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто у квартирі своїх батьків (де у період з 2010 по 2016 приписався з метою отримання спадщини та періодично проживав, бо батьки захворіли і злягли), заявниця не може довести факт спільного проживання разом з ним на день його смерті, тобто факт своєчасного прийняття спадщини. Заявник [PERSON] , її мати [PERSON] , та її батько [PERSON] , спільно проживали разом за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом про встановлення факту проживання громадянина [PERSON] по [ADDRESS] з липня 2016 року по день своєї смерті, який складено за участю депутата Тростянецької селищної ради Науменко Т. І. та показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] , на момент відкриття спадщини (смерті) із [PERSON] та [PERSON] , має значення для належного оформлення права на спадщину заявника та одержання свідоцтва про право на спадщину, тобто виникнення майнових прав. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 25 липня 2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено судове засідання та задоволено клопотання заявника про витребування доказів. 17 серпня 2023 року на виконання ухвали суду від Другої Тростянецької державної нотаріальної колнтори надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] №67/2011. Учасники справи в судове засідання 18 серпня 2023року не з`явилися. Представник заявника - адвокат Шуляк В. М. до суду подала заяву, в якій просить розгляд цивільної справи проводити у відсутності заявника та її представника. Заінтересована особа [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та задовольнити заяву. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Ч.2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [PERSON] помер [INFO] у віці 61 року в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області, відповідний актовий запис № 98 від 29.10.2020, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.10.2020 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Після його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Приписами ч 3 ст. 1268 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживав разом з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а зареєстрований був за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про встановлення факту фактичного проживання [PERSON] по [ADDRESS] з липня 2016 року від 06.07.2023 (а.с. 10), довідкою Тростянецької селищної ради №02-17/1285 від 06.07.2023 та письмовими поясненнями свідків [PERSON] [INFO] від 11.07.2023 та [PERSON] , [INFO] від 11.07.2023. Згідно з копією свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 06.07.2023 Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , відповідний актовий запис № 81 від 16.08.1984, (а.с. 12). [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу 28 січня 2014 року (запис № 125 від 28.01.2014) з [PERSON] , присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 04.07.2023 Відділоми державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 13). Пунктом 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) встановлено, що нотаріус заводить спадкову справу на підставі поданої першої заяви. При цьому відповідно до вимог п. 2.2 глави 10 розділу ІІ Порядку при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження (п. 2.4 глави 10 розділу ІІ Порядку). Оскільки на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто у квартирі своїх батьків, заявниця не може довести факт спільного проживання разом з ним на день його смерті, тобто факт своєчасного прийняття спадщини. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] , який помер [INFO] на день відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати їй права спадкоємця. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved