Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

18 лютого 2022 року позивач звернувся до суду с позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини, який уточнив до судового розгляду, а саме:10 травня 2022 року. В уточненій заяві (а. с. 42-44) зазначив, що на підставі наказу судді Шевченківського районного суду від 25.10.2021 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку позивача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення донькою повноліття. Окрім того, на підставі рішення суду від 02.12.2014 року з нього стягнуті аліменти на утримання іншої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, за виконавчими документами з нього стягується частина доходів на утримання двох дітей, тоді як за змістом положень сімейного законодавства та цивільного процесуального закону стягненню аліментів на утримання двох дітей на підставі наказу підлягає 1/3 частина заробітку платника аліментів. Він подав до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя заяву про скасування наказу судді від 25.10.2021 року, проте на підставі ухвали судді ця заява була повернута йому з посиланням на відсутність такого знаряддя захисту права боржника за судовим наказом, як подання заяви про скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Разом з цим ухвала про повернення його заяви містила роз`яснення про право позивача звернутися до суду із позовною заявою про зменшення аліментів або з заявою про перегляд наказу за нововиявленими обставинами. Статтею 192 СК України передбачено право платника або отримувача аліментів на зменшення або збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них або в інших випадках, передбачених сімейним законодавством. Позивач вважає, що означений випадок, коли при стягненні з нього аліментів на молодшу дитину не врахували наявність судового рішення про стягнення аліментів на утримання старшої доньки, дає йому підстави порушити питання про зменшення розміру аліментів на утримання кожної дитини до 1/6 частини його заробітку \~ \~ \~ \~У зв`язку з викладеним просить зменшити розмір аліментів, що стягнуті з нього на користь відповідачки рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2014 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також наказом судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2021 року на утримання [PERSON] , [INFO] , з частини заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2014 року в частині зменшення присуджених рішенням аліментів та з 19 жовтня 2021 року - в частині зменшення аліментів, присуджених наказом, - до досягнення дітьми повноліття. На підставі ухвали судді від 24.02.2022 року позов залишений без руху. Ухвалою судді від 11.03.2022 року заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів судом не вживались. В судовому засіданні представник позивача просить про задоволення позову. Окрім наведених в позові підстав для зменшення розміру аліментів, зазначає, що з моменту стягнення з нього аліментів на підставі судового наказу змінилися його майновий та сімейний стан. Суб`єкт господарювання, з яким він перебуває у трудових відносинах, з 1 лютого 2023 року встановив для працівників підприємства чотириденний робочий тиждень, з понеділка по четвер включно, що відбилося на розмірі заробітної плати, яка об`єктивно зменшилася. 18 лютого 2023 року він уклав шлюб з жінкою, яка має статус особи з інвалідністю третьої групи, є непрацевлаштованою та перебуває на утриманні позивача. Утримує він і двох дітей своєї дружини від першого шлюбу. Наведені ним обставини підпадають під встановлені статтею 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів. У зв`язку з викладеним представник позивача просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя. Відповідачка і її представник проти задоволення позову заперечують. В обґрунтування заперечень ними надані такі пояснення. Позивач проживає в квартирі на набуття якої він витратив 428000 грн., в січні 2022 року придбав автомобіль «Рено-Меган», що свідчить про наявність у нього достатнього доходу, щоб забезпечити собі гідну життєдіяльність за умови сплати аліментів у визначеному судовими рішеннями розмірі. Аліменти, що вираховуються з його заробітної плати, не перевищують рекомендований законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Разом з тим заробіток відповідачки після утримання податків обчислюється сумою в 7500-11000 грн. на місяць, яких не вистачає для задоволення усіх потреб матері та доньок, які часто хворіють та отримують позашкільну освіту з образотворчого мистецтва, витрати зі сплати якої несе виключно відповідачка. Сім`я проживає в орендованій квартирі, видатки з помешкання в якій становлять 4000-5000 грн. на місяць, що також негативно відбувається на бюджеті відповідачки. Представник також зауважила, що вимагаючи зменшення аліментів у відповідності до вимог статті 192 СК України, при первісному зверненні до суду позивач не посилається на жодну з обставин, що свідчила б про зміни в його майновому, сімейному стані, стані здоров`я і лише під час перебування справи в суді надає докази зміни свого сімейного та фінансового стану, що суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства. У зв`язку з викладеним відповідачка та її представник просять про залишення позову без задоволення. Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з таких міркувань. Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду від 02.12.2014 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку позивача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою повноліття (а. с. 4). Окрім того, на підставі наказу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2021 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку позивача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою повноліття Право того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу або з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини встановлено статтею 181 СК України. Підстави для збільшення або зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів внормовані статтею 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір\~аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~зв`язку\~зі зміною\~матеріального чи\~сімейного стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них. З наведних положень сімейного законодавства і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що підставою для зміни розміру аліментів може стати зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розв`язанні позову суд враховує надані позивачем фактичні дані про те, що після ухвалення судових рішень про стягнення з нього аліментів відбулися зміни в сімейному стані позивача, який уклав новий шлюб (а. с. 66), а також ту обставину, що дружина позивача має статус особи з інвалідністю, є матір`ю двох малолітніх дітей, чий дохід утворює лише пенсія з інвалідності, тому позивач має пов`язані з цими змінами додаткові видатки з утримання дружини, що не працевлаштована, та її дітей. Бере до уваги суд і зменшення доходів позивача через влаштування роботодавцем істотних змін в умовах праці, що полягають в скороченні робочого тижня та ,відповідно, - зниженні заробітної плати. Вказані обставини є самостійною підставою для зміни розміру аліментів в бік його зменшення. Разом з тим суд бере до уваги і рівність обов`язків батьків з утриманні дитини, що означає однакову участь батьків в утриманні сина, доньки, а не забезпечення цього утримання за рахунок одного з батьків шляхом ущемлення його майнових інтересів. Хоча суд\~і враховує,\~що встановлена\~рішеннями суду\~частка від\~доходів позивача\~як аліменти\~на утримання\~однієї дитини\~є тим\~розміром утримання,\~який може\~бути стягнутим\~з батька\~(матері)\~дитини у\~безспірному (наказному)\~порядку,\~проте погоджується\~і з\~твердженнями позову\~про те,\~що така\~частка на\~утримання двох\~дітей дорівнює\~одній третині\~заробітку,\~тоді як\~з нього\~стягується одна\~друга його\~частина. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що витрати позивача, який є молодою особою і вправі претендувати на гармонійний розвиток своєї особистості, створивши нову сім`ю та виховуючи і утримуючи в ній дітей, а також дружину, що має статус особи з інвалідністю третьої групи, є різноманітними, а покладення на нього обов`язку сплачувати половину заробітку лише на утримання двох дітей було б неспіврозмірним з обсягом його видатків, необхідних для забезпечення життєвих потреб. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). При визначенні розміру частки від заробітку позивача, на яку може бути зменшений розмір аліментів, суд керується і встановленим Основним Законом України правом кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України) і вважає, що з урахуванням важливих для розв`язання спору обставин, таких як майновий стан відповідачки, її невисокий заробіток, видатки зі сплати оренди житла, додаткові витрати на дітей, зумовлених їх хворобами та розвитком творчих здібностей, до яких (видатків) вона не залучає позивача, обмеження розміру стягуваних аліментів мінімальною часткою, що стягується у безспірному порядку, є недоцільним. При визначенні розміру аліментів у частці від заробітку платника аліментів суд в силу ст. 182 СК України враховує наведені в цій статті обставини і вважає, що домірним як потребі дітей в утриманні, так і майновому стану платника аліментів, буде стягнення аліментів в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання кожної з доньок. Дійшовши висновку про необхідність визначення такого розміру аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На наведені висновки суду про визначення вказаного розміру частки від заробітку відповідача не впливають доводи відзиву про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна та транспортного засобу, оскільки ця обставина не є визначальною, а лише враховується судом поряд з іншими, сукупність яких передбачена статтею 182 СК України обставин. Крім того, суд вважає, що вказаний фактор мав би враховуватися при визначенні аліментів в твердій грошовій сумі, а якщо в частці від доходу, - то за наявності доказів про інші джерела таких доходів, окрім заробітку особи, яких суду відповідачкою не надано. Так як стягнення аліментів є триваючим способом захисту права, вирішуючи питання про час, з якого належить присуджувати змінені аліменти, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 191 СК України, про застосування якої просить позивача (а. с. 93), аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вказана норма спрямована на захист права стягувача аліментів, які є запорукою забезпечення утримання дитини. На відміну від наведеного положення закону стаття 192 СК України такого припису не містить, що дає підстави зробити висновок про початок стягнення аліментів у зміненому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. Підтвердженням такого висновку суду є зміст роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в силу якого аліменти, у новому розмірі, визначеному у відповідності до ст. 192 СК України, сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене суд вважає на необхідне ухвалити про початок стягнення аліментів у зміненому розмірі з дня набрання рішенням законної сили. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що аліменти в розмірі 1/5 частини, що належить стягувати з усіх доходів позивача на утримання кожної дитини, будуть домірною сумою як майновому стану позивача з урахуванням здійснення ним необхідних витрат на утримання членів нової родини, так і потребі доньок сторін в утриманні. В силу положень статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд, визначаючи розмір змінених аліментів в частці від доходу позивача, вважає за необхідне обмежити мінімальний розмір аліментів, що будуть стягуватися, вказаною питомою вагою від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial