Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

23.06.2021 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкода, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 42849,12 грн., збитки у вигляді витрат на вимушену оренду транспортного засобу в сумі 21000,00 грн., моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15000,00 грн., а також судові витрати. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 28.03.2021 р. о 13 год. 36 хв. на вул.Дегтярівській в м.Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «Renault», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу марки «Volvo V90 CC», номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивачки, яка є його власником, що застрахований згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 156897а0к3, укладеного 18.12.2020 р. між СК «ARX» та позивачкою. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача, внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 286/04-21, складеного 21.04.2021 р. ФОП [PERSON] на замовлення позивачки, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу марки «Volvo V90 CC», номерний знак [NUMBER] , становить 194214,64 грн., а величина втрати товарної вартості складає 42849,12 грн. За таких обставин, оскільки згідно умов договору добровільного страхування не передбачено відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, позивачка вважає, що для повного відшкодування завданої шкоди на її користь з відповідача, як завдавача шкоди, необхідно стягнути шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу в сумі 42849,12 грн., збитки у вигляді витрат на вимушену оренду транспортного засобу в сумі 21000,00 грн., моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 15000,00 грн., а також судові витрати. Заочним рішення від 18.01.2023 р. позов задоволено частково. Ухвалою від 19.05.2023 р. задоволено заяву [PERSON] , скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, з підстав викладених в позові. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили, вважають безпідставними заявлені позивачкою вимоги про стягнення збитків у вигляді витрат на оренду транспортного засобу, при цьому зауважили, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеними. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 28.03.2021 р. о 13 год. 36 хв. на вул.Дегтярівській в м.Києві мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «Renault», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу марки «Volvo V90 CC», номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивачки, яка є його власником, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 16.04.2021 р. у справі № 761/12304/21. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно положень ч.6 ст. 82 ЦПК України, вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачці транспортний засіб, та обставини даного ДТП не потребують доказування. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. 18.12.2020 р. між СК «ARX» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником та вигодонабувачем) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №156897а0к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Volvo V90 CC», номерний знак [NUMBER] . Згідно з п.29.4.12 вказаного договору страховик не відшкодовує та не включає до розрахунку суми страхового відшкодування втрату товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 286/04-21, складеного 21.04.2021 р. ФОП [PERSON] на замовлення позивачки, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу марки «Volvo V90 CC», номерний знак [NUMBER] , становить 194214,64 грн., а величина втрати товарної вартості складає 42849,12 грн. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Тобто, за змістом вказаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Таким чином, економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що умовами договору добровільного страхування не передбачено відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, а тому вважає, що вказана шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, тобто відповідачем. Звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 286/04-21 від 21.04.2021 р. підтверджується, що величина втрати товарної вартості транспортного засобу становить 42849,12 грн. Враховуючи, що позивачка, як власник пошкодженого у ДТП транспортного засобу, яка відбулась з вини відповідача, має право на відшкодування у повному обсязі завданої їй шкоди, при цьому відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу, яка у томі числі є складовою завданої позивачці шкоди, страховиком не здійснюється, а тому відповідно вона підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, тобто відповідачем, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду у вигляді втрати товарної вартості її транспортного засобу в сумі 42849,12 грн. Щодо вимог про стягнення збитків у вигляді витрат на вимушену оренду транспортного засобу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Як зазначає позивачка, внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу, вона на час його ремонту була вимушена взяти в оренду в період з 15.04.2021 р. по 16.05.2021 р. інший транспортний засіб тієї ж самої марки та класу, за яку сплатила 21000,00 грн., що підтверджується копією договору оренди транспортного засобу «Volvo XC40» № 150421/3 від 15.04.2021 р., дорученням на право користування вказаним транспортним засобом від 15.04.2021 р., рахунком на оплату № 340 від 15.04.2021 р., фіскальним чеком № 8079 від 15.04.2021 р., актом наданих послуг № 503 від 16.05.2021 р., актом прийому-передачі підмінного авто № 2 від 16.05.2021 р., квитанцією № 29XK-4AH9-HK2A-C1E4 від 17.05.2021 р. Разом з тим, відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається з договору № 150421/3 від 15.04.2021 р., укладеному між позивачкою та ТОВ «Віннер Автомотів», за яким, як зазначає позивачка, вона орендувала в період з 15.04.2021 р. по 16.05.2021 р. інший транспортний засіб у зв`язку з пошкодженням з вини відповідача її власного транспортного засобу, сплативши за оренду 21000,00 грн., цей договір укладений в простій письмовій формі без посвідчення нотаріусом. Відповідно до статті 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно з ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Отже, оскільки договір за яким позивачка орендувала транспортний засіб, та на підставі якого вона просить стягнути з відповідача витрати на оренду транспортного засобу, не посвідчений нотаріально, а відповідно до вимог закону недотримання нотаріальної форми посвідчення правочину щодо якого в законі зазначено обов`язкову умову його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку про нікчемність цього правочину (ч.1 ст. 209, ст. 215, ч.1 ст. 220 ЦК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу положень ст. 77 ЦПК України, договір оренди транспортного засобу, на який посилається сторона позивачки, не є належним та допустимим доказом у справі, а доводи позивачки у цій частині є неспроможними. Враховуючи вказане, вимога позивачки про стягнення збитків у вигляді витрат на вимушену оренду транспортного засобу задоволенню не підлягає. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Таким чином, оскільки внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, було пошкоджено власність позивачки, засіб пересування, який використовувався щоденно в її інтересах, у зв`язку з чим позивачка була тривалий час позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, були суттєво порушені її життєві плани, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту транспортного засобу вимагало значних додаткових зусиль та часу, суд,

Outcome: partial