Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 14.04.2023 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, встановлених судовим наказом Бериславського районного суду Херсонської області від 23.01.2018 у справі №647/73/18 з частки до 1/6 частки всіх видів заробітку [PERSON] , але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Позовні вимоги вмотивовані тим, що після розірвання шлюб у 2012 році з відповідачем, позивач прожив однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , з якою 28.10.2017 уклали шлюб. Від цього шлюбу у позивача та [PERSON] двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які теж перебувають на утриманні позивача. У зв`язку з перебуванням на утриманні позивача трьох дітей, аліменти стягнуті на утримання [PERSON] підлягають зменшенню. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 01.06.2023. У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією всіх співробітників і відвідувачів з приміщення суду, судове засідання 01.06.2023 не відбулося, наступне засідання призначено на 06.07.2023. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 06.07.2023 розгляд справи було відкладено на 22.08.2023. У судове засідання 22.08.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача Дарморіс О.М. 30.05.2023 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 25 серпня 2023 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Бериславським районним судом Херсонської області 23 січня 2018 року у справі №647/73/18 виданий судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.01.2018 та до повноліття дитини. Постановою старшого державного виконавця Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Кісільовим О.Ю. від 03.04.2018 у виконавчому провадженні №55624377 з приводу виконання судового наказу №647/73/18, звернуто стягнення на заробітну платі [PERSON] , який працює в Херсонському прикордонному загоні Азово-Чорноморського регіонального управління Державної Прикордонної служби України (а.с.10-11). [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження видане повторного 24.02.2018 серії [NUMBER] (а.с.13). Позивач [PERSON] 28.10.2017 уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). [INFO] в батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Дружина позивача та дві доньки [PERSON] та [PERSON] взятті на облік як внутрішньо переміщені особи та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). З довідки Військової частини [NUMBER] вбачається, що з заробітної плати [PERSON] щомісячно стягується аліменти (а.с.19). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки має двох дочок від іншого шлюбу, які також перебувають на утриманні позивача. Отже, у [PERSON] на утриманні перебуває троє дітей, зокрема дочка [PERSON] , на користь якою стягуються аліменти та дочка [PERSON] та [PERSON] . Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При стягненні аліментів Бериславським районним судом Херсонської області [PERSON] мав дві дитини, однак з тексту судового наказу не можливо встановити чи було відомо суду про існування на утриманні позивача доньки [PERSON] , вже після винесення судового наказу у позивача народилася донька [PERSON] . На підставі положень статті 192 СК України встановлення судом обставини про перебування на утриманні позивача трьох дітей є підставою для зміни розміру аліментів. Однак, на переконання суду, враховуючи встановлені обставини справи, зокрема розмір аліментів, що стягується та розмір заробітної плати, суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] з частини всіх доходів позивача до 1/5 частини всіх доходів позивача, адже зменшення аліментів до 1/6 частки доходів позивача не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки ним не доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/6 частки від його доходів. Відтак, враховуючи інтереси всіх дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] , підлягають частковому задоволенню, а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів позивача до 1/5 частки його доходів. На підставі викладеного та

Outcome: partial