Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] особі представника - адвоката Браніцького О.М. звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 25.09.2015 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві. В обґрунтування позову зазначив, що тривалий час подружні стосунки у них не складаються, у зв`язку з чим вони разом не проживають та подружніх відносин не підтримують. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 головуючим суддею у справі обрано суддю Якимець О.І. Ухвалою суду від 18.01.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 22.03.2023 матеріали справи передано до Верховного Суду для вирішення питання визначення підсудності. Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2023 підсудність справи визначено Подільському районному суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 головуючим суддею у справі обрано суддю Головчака М.М. Ухвалою суду від 11.05.2023 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.06.2023 частково задоволено клопотання представника відповідача про зупинення провадження та надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю два місяці, а саме до 20.08.2023. Ухвалою суду від 21.08.2023 провадження у справі відновлено та призначено судове засідання. Представник позивача Браніцький О.М. у судовому засіданні повідомив суд, що зі сторони [PERSON] не вчинялося жодних дій для збереження шлюбу, у зв`язку з чим позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомила, жодних клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, 25.09.2015 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2807. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказавши, що примирення неможливе, шлюб припинився остаточно, а також суд враховує те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Разом з цим, згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вжиті судом заходи по збереженню шлюбу подружжя позитивного результату не надали, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та суперечить його інтересам, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, а тому примирення між ними неможливе, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, збереження, продовження або відновлення сімейних відносин, оскільки це порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна вимога [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved