Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова 15 лютого 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в Московському районі м. Харкова Харківської області, про відшкодування моральної шкоди завданої громадянинові незаконним рішенням (діями) державних органів. Позивачка посилається на те, що відносно неї винесена Постанова інспектором 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Шумської Тетяни Валентинівни серія EAM № 3108273 від 09 вересня 2020 року, за якою її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Не погоджуючись із вказаною постановою, вона звернулася до суду з позовом про скасування цієї постанови. Рішенням Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/14545/20 від 30.11.2020 року позов задоволено, скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії EAM № 3108273 від 09 вересня 2020 року, оскільки інспектором прийнято рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Крім того в Рішенні зазначено, що інспектор 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області ДП Шумська Т.В. не вказала в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, в матеріалах справи містився диск з відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, на якому відображений саме розгляд справи про адміністративне правопорушення, але сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення на відео відсутній. Також працівниками поліції відмовлено [PERSON] ?євій ГЛ. у клопотанні щодо розгляду справи про притягнення останньої до адміністративної відповідальності у присутності її захисника, чим допущено порушення право на захист і вказане підтверджується відеозаписами з боді камер співробітників поліції. Отже, через недотримання чинного законодавства України працівниками Управління патрульної служби в Харківській області, зокрема інспектором Шумською T.B., було порушено право позивача на професійну правничу допомогу, що закріплено у ст. 59 Конституції України, хоча відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України. Вказане порушення прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення призвело до відчуття в [PERSON] відсутності можливості захистити себе, свої інтереси та отримати професійну правничу допомогу. Тобто, позивач опинилася в стресовій ситуації, оскільки не має юридичної освіти та не володіє достатніми знаннями аби захистити свої права самостійно. Вказаним незаконним рішенням Постановою про адміністративне правопорушення від 09.09.2020 року їй було завдано моральної шкоди. Моральна шкода полягає у тому, що інспектор Шумська Т.В. безпідставно звинуватила її [PERSON] , у вчинені адміністративного правопорушення та поширила таким чином неправдиву інформацію. У зв`язку з винесенням незаконної постанови, вона відчувала стрес та подавлений настрій досить тривалий час. Для доведення своєї невинуватості зверталася до адвоката для надання правової допомоги, витрачала свій час та кошти. Через розповсюдження інспектором Шумською Т.В неправдивої інформації постраждала ділова репутація [PERSON] .. Крім того, в день складання відносно неї постанови про притягнення до адміністративної відповідальності EAM № 3108273 від 09 вересня 2020 року у неї, як особи невинуватої, з`явилося відчуття тривоги, хвилювання, безсоння, суттєво погіршився стан здоров`я, а саме підвищився артеріальний тиск, тому вона самостійно приймала ліки для пониження тиску. А також в неї погіршувався стан здоров`я в цілому при підготовці матеріалів для оскарження та в процесі оскарження постанови, через хвилювання, викликаного поширенням відносно неї неправдивої інформації. При складанні постанови EAM № 3108273 від 09 вересня 2020 року були присутні члени екіпажу, які бачили дану постанову та неправдиву інформацію, яка у ній містилась. В подальшому вказана постанова була передана до інших посадових осіб, тим самим була поширена неправдива інформація. Також, такі незаконні дії принизили честь, гідність її - [PERSON] через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника. Внаслідок неправомірних дій інспектора Артем?єва Г.П. була змушена витрачати час на збирання доказів, складання процесуальних документів, звернення до суду, участі у судових засіданнях, пошуку кваліфікованої юридичної допомоги, через що у неї зірвалися життєві плани, відбулися погіршення стосунків із оточуючими людьми. Уся ситуація (починаючи з винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, участі у судових засіданнях, підготовка даної позовної заяви для подання до суду) є для неї стресовою, збільшує віру у безкарність посадових осіб Національної поліції України та підриває авторитет органів державної влади. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, характер та тривалості немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди та з врахуванням вимог розумності і справедливості вважаю необхідним визначити розмір морального відшкодування з відповідача в сумі 50 000 грн. на користь позивача. Ураховуючи викладене, позивачка просить стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням (діями) службової особи органу державної влади - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, про дату та час засідання повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач Департамент патрульної поліції у судове засідання не з`явився, надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що отримав право на компенсацію моральної шкоди внаслідок незаконних дій посадової особи управління патрульної поліції в Харківській області, але позивачем не надано доказів на підтвердження наявності моральної шкоди. Крім того, зазначив, що патрульна поліція і Департамент патрульної поліції не входить до складу кримінальної та спеціальної поліції, як зазначено в п.1 ч.5 ст.13 Закону України «Про національну поліцію». Підстави відшкодування моральної шкоди передбачені ст.1176 ЦК України і носять вичерпний перелік, серед яких відсутня підстава для відшкодування державою шкоди зазначеною позивачкою. Вони зауважують, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між винесенням оскарженої постанови та підвищенням артеріального тиску, який позивач приводить як наслідок винесення постанови та моральної шкоди. Крім того, зазначають, що суд в своєму рішенні не визнав дії інспектора протиправними або незаконними, а сам факт скасування постанови не свідчить про протиправність дій з боку інспектора. Вважають, що відсутні докази моральної шкоди, тому відсутні підстави для застосування норм статей 1173,1174 ЦК України. А також зазначають, що позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, саме на позивача покладено обов`язок доказування в виниклих правовідносинах, тому просили в позові відмовити у повному обсязі. Відповідач представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, з матеріалами справи ознайомлений 20 червня 2023 року. Відповідач представник Управління Державної казначейської служби України в Московському районі м. Харкова Харківської області в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В частинах 4,5 та 6 ст.82 ЦПК України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст.82 ЦПК України, судом встановлено, що Постановою інспектора 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядового поліції Шумської Тетяни Валентинівни серія EAM № 3108273 від 09 вересня 2020 року позивачку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказану постанову скасовано Рішенням Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/14545/20 від 30.11.2020 року. Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України в п.4.1 рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачкою надано Рішення Московського районного суду м. Харкова по справі №643/14545/20 від 30.11.2020 року, яким позов задоволено, скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії EAM № 3108273 від 09 вересня 2020 року. За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Департамент патрульної поліції та службові особи Департаменту, входить до органу державної виконавчої влади, відповідно - несуть відповідальність, передбачену статтями 1173,1174 ЦК України. Враховуючи, що Постанова про адміністративне правопорушення серії EAM № 3108273 від 09 вересня 2020 року була скасована, суд вважає, що позивачка має право на відшкодування моральної шкоди. В мотивувальній частині Рішення Московського районного суду м. Харкова по справі №643/14545/20 від 30.11.2020 року, зазначено про відмову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора Шумської Т.В., які полягають у притягнені позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а також в визнанні дій інспекторів Шумської Т.В., Луніна А.О, Мельника В.О., які полягають у порушенні права на захист [PERSON] при притягнення до адміністративної відповідальності, пославшись на безпідставність: «..оскільки нормами адміністративного судочинства за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в повноваження місцевого загального суду не входить визнання дій протиправними». Згідно з ч.7 ст.82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Суд вважає, що позивачкою доведений факт порушення права на захист інспектором, оскільки це підтверджено СD-диском з боді-камери самого інспектору, а також про це зазначено в Рішенні Московського районного суду м. Харкова по справі №643/14545/20 від 30.11.2020 року: «Також, працівниками поліції відмовлено [PERSON] у клопотанні щодо розгляду справи про притягнення останньої до адміністративної відповідальності у присутності її захисника». Тобто, суд дійшов висновку, що підставами для відшкодування моральної шкоди є скасування рішення прийняте суб`єктом владних повноважень та порушення права на захист. Інші, зазначені позивачкою підстави поширення неправдивої інформації, приниження ділової репутації, честі та гідності через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника, суд розцінює як наслідки притягнення до адміністративної відповідальності, які передбачені порядком притягнення особи до відповідальності, тому не вважає їх підставами для відшкодування шкоди. Також суд зазначає, що позивачка не довела глибину фізичних страждань, суттєвого погіршення стану здоров`я, підвищення артеріального тиску. Суд вважає, що правовідносини які склалися між позивачкою та інспектором патрульної служби 09 вересня 2020 року та саме притягнення позивачки до адміністративної відповідальності є дійсно стресовою ситуацією, позивачці довелося витрачати час на звернення за правовою допомогою, докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права способом звернення до суду. Позивачкою доведена необґрунтованість та незаконність рішення прийнятого суб`єктом владних повноважень, безпідставне притягнення її до адміністративної відповідальності, що спричинило моральну шкоду, а також доведений причинний зв`язок між діями відповідача інспектора патрульної служби та заподіяною шкодою. Враховуючи глибину душевних страждань, їх характер та тривалість, суд дійшов висновку, що з врахуванням вимог розумності та справедливості необхідним й достатнім буде розмір морального відшкодування в сумі 5 000 гривень. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача - Департаменту патрульної поліції на користь держави суму судового збору у сумі 2 481,00 гривень. На підставі статей 55,56 Конституції України, ст.1174 ЦК України,

Outcome: partial