Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовною заявою 17 травня 2023 року, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 березня 2006 року станом на 20 лютого 2023 року в загальному розмірі 62\~224 грн. 89 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 49\~377 грн. 90 коп., заборгованість за простроченими процентами 12\~846 грн. 99 коп.; стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2 684 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 15 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н, згідно з якою позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який кінцево було збільшено до 41 000 грн. 00 коп. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та ним кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується зі ст.642 ч.2 ЦК України. Виконання [PERSON] кредитного договору також підтверджується випискою по рахунку, в якій зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, повернення коштів зі сплатою процентів за користування ними, що в сукупності є свідченням виникнення між сторонами фінансово-кредитних відносин та укладення кредитного договору загалом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. У результаті цього станом на 20 лютого 2023 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 62\~224 грн. 89 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 49\~377 грн. 90 коп., заборгованість за простроченими процентами 12\~846 грн. 99 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 18 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.70). У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача, поданим одночасно з позовом, останній просив розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, тим самим не заявив про свою участь в судовому засіданні (а.с.3). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, викликався неодноразово у встановленому законом порядку усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України, протягом визначеного судом строку відзив не подав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 15 березня 2006 року [PERSON] підписав заяву, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.47). Умовами заяви передбачено, що банк надає [PERSON] кредит в національній валюті (гривня) у початково визначеному розмірі ліміту 2000 грн. зі встановленням базової процентної ставки за користування ним 3% на місяць, шляхом зарахування кредитних коштів на емітовану банком кредитну картку «Універсальна» зі строком дії до 03/15. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної картки. Погашення заборгованості здійснюється як шляхом внесення коштів на картку, так і шляхом списання з дебетової картки. Крім того, 12 січня 2021 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту (а.с.48-49). Активно користуватись кредитними картками відповідач почав з 26 березня 2006 року, що слідує з виписки по рахунку позичальника (а.с.44-зворот). Так, 15 березня 2006 року [PERSON] отримав емітовану банком кредитну картку № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом 2000 грн., яку активував 24 березня 2006 року та активно користувався шляхом зняття готівки та погашав кредит шляхом поповнення картки через термінами самообслуговування, готівкою у відділенні, переведенням коштів між рахунками. Кредитні кошти відповідач використовував як при безготівковому розрахунку у споживчих цілях (придбання товарів, оплата послуг), так і шляхом зняття готівки. У рамках дії кредитного договору №б/н від 15 березня 2006 року кредитну картку банк неодноразово перевипускав, а саме 01 лютого 2012 року за № [NUMBER] зі строком дії до 10/15, 06 вересня 2015 року за № [NUMBER] зі строком дії до 09/19, 18 квітня 2017 року за № [NUMBER] зі строком дії до 09/20, 15 вересня 2020 року за № [NUMBER] зі строком дії до 04/24 та востаннє 12 січня 2021 року за № [NUMBER] зі строком дії до 11/24. Усі випущені картки були за типом «Універсальна» (а.с.46). Таким чином, станом на момент звернення до суду з даним позовом укладений між сторонами договір є діючим. Як слідує з довідки про зміну умов кредитування (а.с.45), за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: встановлено на рівні 2000 грн., збільшено до 4000 грн. з 12 квітня 2007 року, збільшено до 6000 грн. з 26 грудня 2007 року, зменшено до 1000 грн. з 24 жовтня 2008 року, збільшено до 2000 грн. з 28 квітня 2010 року, збільшено до 3000 грн. з 14 вересня 2010 року, збільшено до 3600 грн. з 20 січня 2011 року, збільшено до 4200 грн. з 22 лютого 2011 року, збільшено до 5000 грн. з 18 березня 2011 року, збільшено до 6000 грн. з 20 червня 2011 року, збільшено до 8000 грн. з 19 серпня 2011 року, збільшено до 10\~200 грн. з 11 лютого 2016 року, збільшено до 20\~000 грн. з 21 листопада 2019 року, збільшено до 30\~000 грн. з 06 грудня 2019 року, збільшено до 32\~000 грн. з 06 березня 2020 року, збільшено до 41\~000 грн. з 15 вересня 2020 року, та встановлено на рівні 0 грн. з 01 листопада 2021 року. З 21 травня 2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи, а також тип банку на «Приватне» з «Публічне». Відповідні зміни зафіксовано у статуті товариства (а.с.64-65). До заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15 березня 2006 року позивачем долучено Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщених на офіційному веб-сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.50-59). Згідно з наданими банком розрахунками (а.с.7-26), заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 15 березня 2006 року станом на 20 лютого 2023 року складає в загальному розмірі 62\~224 грн. 89 коп. та включає: заборгованість за тілом кредиту 49\~377 грн. 90 коп., заборгованість за простроченими процентами 12\~846 грн. 99 коп. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 та ч.2\~ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Умови не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву позичальника. Так, надані позивачем Умови та правила не містять підтверджень, що саме їх в наданій суду редакції розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Однак, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій вказані узгоджені сторонами процентна ставка за користування кредитом, строк дії виданої банком кредитної картки, розмір початкового визначеного ліміту, активне користування кредитною карткою, неодноразове її імітування та зміна кредитного ліміту за запитом самого ж позичальника, в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника (а.с.27-44) містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання державної операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Таким чином, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 49\~377 грн. 90 коп. (з урахуванням допущеного овердрафту) та за простроченими процентами 12\~846 грн. 99 коп., яку суд вважає доведеною. Слід також зауважити, що станом на момент пред`явлення позову кредитний договір між сторонами був діючим, що надавало позивачеві право нараховувати проценти за ставкою, визначеною умовами договору. Приходячи до такого висновку суд зауважує, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті в межах погодженого сторонами строку кредитування, що свідчить про порушення його прав, а тому погоджується із тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування ними. З огляду на встановлені судом обставини, обсяг наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованості за кредитним договором №б/н від 15 березня 2006 року станом на 20 лютого 2023 року в загальному розмірі 62\~224 грн. 89 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 49\~377 грн. 90 коп., заборгованість за простроченими процентами 12\~846 грн. 99 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн. (а.с.67).

Outcome: approved