Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на момент смерті постійно проживала в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304 від 11.11.1997, виданого Вінницькою райдержадміністрацією Вінницької області на підставі рішення від 27.06.1997 № 328, зареєстрованого 13.11.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] зі змінами, які вносяться до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Каблучко Ю.В. , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 30.12.2008, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2121. Оскільки оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304 від 11.11.1997, в якому наявна відмітка про перехід права на земельну частку (пай) [PERSON] , втрачений, він не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . 08.11.2012 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, сину [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений 08.11.2012 секретарем виконавчого комітету Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області Колосовською В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 83. Таким чином, він є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] і прийняли спадщину, відсутні. Спадщину після смерті матері він прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини і на дві земельні ділянки отримав два свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Право на земельну частку (пай) його мати [PERSON] успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , так як належним чином оформила свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.12.2008. Проте за життя його мати [PERSON] почала процедуру виділення права на земельну частку (пай) в натурі, отримала розпорядження Вінницької райдержадміністрації № 951 від 29.05.2009 «Про надання дозволу на виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради», але не встигла її завершити при житті так і не отримала Державний акт на право власності на землю саме на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0448304 від 11.11.1997, який раніше належав її матері [PERSON] . До теперішнього часу ця земельна частка (пай) рахується за померлою [PERSON] . Його мати [PERSON] мала за життя у власності інші дві земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 1,6168 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520684000:01:002:0079, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 774541, виданого на ім`я [PERSON] [INFO] , а також земельну ділянку площею 1,6166 гa, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520684000:01:002:0080, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 774542, виданого на ім`я [PERSON] [INFO] . Однак ці земельні ділянки, відповідно до дати видачі державних актів, належали матері [PERSON] до того часу, як вона успадкувала земельну частку (пай) після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , оскільки Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.12.2008 було видано [PERSON] вже пізніше, а сам оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0448304 від 11.11.1997 був втрачений, через що в даний час неможливо оформити спадкові права на це майно в нотаріальній конторі. Тому просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] , відповідно до змін, внесених до сертифікату серії ВН № 0448304, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого за № 1-2121 від 30.12.2008, Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області Мізяківсько-Хутірській сільській раді, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) за № [NUMBER] від 13.11.1997, первинно був зареєстрований за [PERSON] . Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 10.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання; витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 1036/2008, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , та копію спадкової справи № 224/2017, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 17.04.2023 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 10.04.2023 надійшла копія спадкової справи № 1036/2008, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , та копія спадкової справи № 224/2017, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. В судове засідання 10.08.2023 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати без їхньої участі, без технічної фіксації, позовні вимоги підтримують. Представник Стрижавської селищної ради в особі селищного голови Демченко М. попередньо через електронну пошту суду подав письмове клопотання, в якому просить розглянути дану справу за відсутності представника Стрижавської селищної ради, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 10.08.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позиції учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [INFO] в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.03.2017 (а.с. 8). 08.11.2012 на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті, вона заповідає своєму синові [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області Колосовською В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 83 (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.03.1976, батьками [PERSON] є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с. 10). Згідно з копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304, 11.11.1997 сертифікат на право на земельну частку (пай) видано громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області [PERSON] на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 27.06.1997 № 326 у тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); 25.03.1999 право на земельну частку (пай) передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого за № 1-2121 від 13.12.2008, розмір земельної частки (паю) 1,51 в умовних кадастрових гектарах (відповідно до змін, які вносяться до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай)) (а.с. 13). З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.2008 № 1-2121 убачається, що державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. посвідчила, що спадкоємицею майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] ; спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з: земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, що заходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, належної спадкодавиці на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 11.11.1997, на підставі рішення від 27.06.1997 № 328, зареєстрованого 13.11.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER]; майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, реорганізованого в СТОВ «Мізяківські Хутори», що знаходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, в розмірі 775 грн, який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифіката) серії ВІ III № 007344, виданого Мізяківсько-Хутірською сільською радою, Вінницького району Вінницької області 14 вересня 2001 року (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.02.1997, яке міститься в матеріалах спадкової справи № 1036/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] , матір`ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 53). Після реєстрації одруження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах спадкової справи № 1036/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] (з.а.с. 53). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.02.1997, яке міститься в матеріалах спадкової справи № 1036/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] , убачається, що [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 54). Згідно з копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2018 № 1-1182, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. посвідчила, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області Колосовською В.О. 08 листопада 2012 року, зареєстрованого у реєстрі за № 83, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1945 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 1,6168 га, кадастровий номер 0520684000:01:002:0079, розташованої на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 774541, виданого Вінницькою районною державною адміністрацію Вінницької області 24 листопада 2008 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 08.09.2008 № 1765, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010884000432 (а.с. 15). Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2018 № 1-1182, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. посвідчила, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області Колосовською В.О. 08 листопада 2012 року, зареєстрованого у реєстрі за № 83, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1945 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 1,6166 га, кадастровий номер 0520684000:01:002:0080, розташованої на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 774542, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 24 листопада 2008 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 08.09.2008 № 1765, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010884000431 (а.с. 16). З копії розпорядження «Про надання дозволу на виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради громадянці [PERSON] » від 29.05.2009 № 951 убачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вирішено надати дозвіл на виготовлення Державного акта на право власності на земельну ділянку земельної частки (паю) в розмірі 1,51 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради, за межами населеного пункту (а.с. 17). Згідно з довідкою-випискою від 01.02.2023 № 18, із списку членів КСП с. Мізяківські Хутори, правонаступником якого є ТОВ «Мізяківські Хутори», діючого на підставі Статуту, зареєстрованого Вінницькою райдержадміністрацією 20.05.1993 за № 173 та перереєстрованого Вінницькою райдержадміністрацією 08.02.2000 за № 04050975 Ю 0010440, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області серії ВН від 29.05.1996, згідно зі списком колгоспних пенсіонерів КСП с. Мізяківські Хутори, станом на 01.07.1997 під порядковим номером 337 [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] , належить право на земельну частку (пай) розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (а.с. 19). З копії списку померлих власників сертифікатів, спадкоємцям яких державні акти на право власності на земельні ділянки будуть видані після оформлення спадщини, по Мізяківсько-Хутірській сільській раді від 08.09.2008 убачається, що під номером 125 Списку зазначена [PERSON] (а.с. 22-23). Відповідно до копії списку колгоспних пенсіонерів в КСГП с. Мізяківські Хутори станом на 01.07.1997, під номером 337 зазначена [PERSON] (а.с. 24-26). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, від 20.05.2021 № 500, [PERSON] , 1945 року народження, на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). З довідки, виданої виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, від 20.05.2021 № 500 убачається, що на момент смерті матері [PERSON] , 1945 року народження, яка сталась [INFO] , [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та проживав з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). З копії заяви [PERSON] , яка міститься в матеріалах спадкової справи № 1036/2008 до майна померлої [INFO] [PERSON] , убачається, що [PERSON] просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, що знаходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області; на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, реорганізованого в СТОВ «Мізяківські Хутори», що знаходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області (а.с. 51). Згідно з копією заяви [PERSON] , яка міститься в матеріалах спадкової справи № 224/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , на день смерті [PERSON] залишилось майно, яке [PERSON] приймає; крім нього, інших спадкоємців передбачених заповітом, осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, особи, з якою спадкодавиця проживала однією сім`єю, не уклавши шлюб та пережилого подружжя, немає (а.с. 63). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.03.2023 № 279/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] в зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 11 листопада 1997 року на ім`я [PERSON] зі змінами, які вносяться до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом другим Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 27.03.2019 (справа № 2-1625/1997, провадження № 61-6331св18). Як вбачається зі змісту статей 1220, 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до вимог статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 ЦК України). Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. На підставі наданих позивачем доказів судом установлено, що [PERSON] - матері [PERSON] згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 11.11.1997 на підставі рішення від 27.06.1997 № 328, зареєстрованого 13.11.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER], належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, що заходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Згодом, у зв`язку зі смертю [PERSON] , [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.12.2008 на спадкове майно, зокрема, земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, що заходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. На підставі вказаного свідоцтва 25.03.2009 було внесено зміни до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304 та передано [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, що заходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Державний акт на право власності на земельну частку (пай) в розмірі 1,51 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває в колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, що заходиться в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, [PERSON] не встигла отримати, а оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304, у якому наявна відмітка про перехід права на земельну частку (пай) [PERSON] , було втрачено. Вказана обставина жодним чином не залежала від позивача, внаслідок чого останній має труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідачем дана обставина не оспорюється. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) [PERSON] не має можливості через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказане спадкове майно. Судом достовірно установлено, що позивач [PERSON] , являючись єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , зокрема: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0448304, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 11 листопада 1997 року на ім`я [PERSON] зі змінами, які вносяться до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] . Крім того, з матеріалів справи убачається, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав з [PERSON] , що також свідчить про прийняття ним спадщини. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: approved