Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У травні 2023 року до Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 12.03.2022 близько 13 год. 20 хв. за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] виник словесний конфлікт на фоні раптово виниклих неприязних відносин, в результаті чого у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, [PERSON] діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс один удар кулаком в область обличчя [PERSON] , в результаті чого заподіяв потерпілому [PERSON] тілесне ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням уламків, закритий перелом верхньої щелепи справа, закритий перелом лівого кута нижньої щелепи. Вироком Березанського міського суду Київської області від 28.03.2023 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] було звільнено від відбуття покарання, встановивши йому іспитовий строк. Позивач стверджує, що злочинними діями відповідача йому заподіяна як матеріальна так і моральна шкода. Матеріальна шкода знайшла своє відображення в такому: придбання набору для остеосинтезу лицевого комплексу та придбанні значної кількості ліків. Загальна вартість витрат на лікування складає 28598,59 гривень, що підтверджується відповідними квитанцією та чеками. Згідно з висновком експерта № 72 від 01.11.2022 у позивача [PERSON] виявлені: розлитий синець та підшкірна гематома м`яких тканин правої половини обличчя, синець повік та субкон`юнктивний крововилив правого ока, контузія 1 ступеня правого ока; багатоуламковий перелом правого вилично - орбітального комплексу зі зміщенням уламків, закритий перелом верхньої щелепи справа, закритий перелом лівого кута нижньої щелепи. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, по строку можуть відповідати 12.03.2022 та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, оскільки для зрощення переломів кісток обличчя необхідний термін більше 21 доби. Щодо моральної шкоди, то внаслідок травм, отриманих 12.03.2022, що підтверджується висновком експерта № 72 від 01.11.2022, позивач страждає від порушення нормального ритму життя та порушень здоров`я, а саме таких як тривога, порушення сну, негативні переживання та спогади, постійні болі в області голови, виснаження організму дією ліків, неможливість жувати, насолоджуватися їжею (оскільки не може відчувати звичну текстуру страв), неможливість належним чином працювати, говорити, що виливається в психологічну невпевненість, постійні думки про жахливий зовнішній вигляд, внаслідок чого стали неможливими зустрічі з друзями в місцях для відпочинку і як результат - мінімальний контакт з соціумом. Таким чином, як стверджує позивач, внаслідок даної події він переніс значний психоемоційний стрес, в результаті чого отримує моральну шкоду, що змінює його теперішній звичний ритм життя та майбутнє в цілому. У зв`язку з цим розмір моральної шкоди позивач оцінює в 150 000,00 гривень, які повинні бути стягнуті з винної особи - [PERSON] . Відтак, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 28 598,59 гривень та моральну шкоду в розмірі 150 000,00 гривень. Ухвалою судді Березанського міського суду Київської області від 24.05.2023 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати суддею одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06.06.2023 Березанський міський суд Київської області виніс ухвалу про здійснення переходу з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Копія ухвали від 06.06.2023, судові повістки про виклик до суду, копія позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу надсилались судом в порядку ст. 128 ЦПК України на адресу місця проживання, вказану у позовній заяві, яка співпадає з адресою місця проживання [PERSON] , встановленою у вироку Березанського міського суду Київської області від 28.03.2023 (а.с 40;46;56). Однак, конверти повернулися до суду із відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, повістка про виклик до суду, копія ухвали від 06.06.2023 надсилались на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, разом з тим, 16.06.2023, 17.08.2023 АТ «Укрпошта» надано довідки про те, що у зв`язку з тимчасовою окупацією деяких регіонів України, АТ «Укрпошта» тимчасово не обслуговує ці регіони, а саме ВПЗ 84522, м. Сіверськ, Бахмутський район, Донецька область. Відправка ПВ на дане ВПЗ неможлива (а.с. 39; 53). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання (а.с. 34; 44; 52). Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. В силу приписів ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як визначено ч. 1 ст. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин такої неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність усіх умов для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України (ч. 2 ст. 281 ЦПК України). Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив, що [PERSON] під час судового розгляду кримінального провадження відмовився відшкодувати заподіяну вчиненим злочином матеріальну та моральну шкоду. Позивач додав, що у зв`язку із вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням, значно погіршився стан здоров`я, він має постійні головні болі, попри пройдене лікування йому постійно потрібно вживати ліки. Наразі у позивача відсутня можливість продовжувати роботу на будівництві, чим він займався до спричинення йому відповідачем тілесних ушкоджень. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що передбачено п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Так, в силу приписів ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що 12.03.2022 близько 13 год. 20 хв. за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] виник словесний конфлікт на фоні раптово виниклих неприязних відносин, в результаті чого у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, [PERSON] , діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс один удар кулаком в область обличчя [PERSON] , в результаті чого заподіяв потерпілому [PERSON] тілесне ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому правого вилично-орбітального комплексу зі зміщенням уламків, закритий перелом верхньої щелепи справа, закритий перелом лівого кута нижньої щелепи. Викладені вище обставини підтверджуються вироком Березанського міського суду Київської області від 28.03.2023, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого [PERSON] звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, на підставі ст. 76 КК України покладено на [PERSON] обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (а.с. 7-8). Вказаний вирок набрав законної сили 28.04.2023, що вбачається з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії вироку Березанського міського суду Київської області від 28.03.2023, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт спричинення позивачу відповідачем [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Як вбачається з виписки № 9002 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , останній 14.03.2022 був обстежений в медичному центрі «Мій зір» з приводу отриманої 12.03.2022 травми та йому поставлено діагноз: травматичний міоз, с/крововилив, розрив кон`юнктиви внаслідок тяжкої ОД , перелом орбіти ОД (а.с. 13-14). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] з КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради», [PERSON] перебував у стаціонарі лікувальної закладу з 29.03.2022 по 08.04.2022. Повний діагноз: травматичний злам правого вилицевого комплексу зі зміщенням, злам нижньої стінки правої орбіти. Травматичний злам лівого кута нижньої щелепи без зміщення. Правостороння параорбітальна гематома. Правосторонній субкон`юктивальний крововилив (а.с. 15). Зазначений вище діагноз [PERSON] підтверджується і копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4146 КНП «КСКЛ 1» від 28.03.2022 (а.с. 16). Позивач проходив обстеження в КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» у відділенні променевої діагностики 22.03.2022 після метало остеосинтезу багатоскалкових переломів правого вилично-орбітального комплексу, правої верхньощелепної кістки, нижньої щелепи, правобічного максилярного гемосинусу, що вбачається з копії висновку мультизрізової спіральної комп`ютерної томографії від 22.03.2022 (а.с. 18). На підтвердження спричинення відповідачем матеріальної шкоди позивач надав суду: копію рахунку № 51803/03 від 18.03.2022 та платіжної інструкції № 0.0.2491452542.1 від 18.03.2022, згідно з якими сплачено 26 310,00 грн за медичний виріб рахунок № 51803/03 від 18.03.2022 за придбання [PERSON] набору для остеосинтезу лицевого комплексу (а.с. 9; 10); копії фіскальних чеків з аптек ТОВ «ТАС-ФАРМА» від 01.04.2022 на суму 276,70 грн; ТЗОВ «Подорожник Київ» від 29.03.2022 на суму 74,95 грн; ТОВ «Перша фармація Київщини» від 14.03.2022 на суму 68,50 грн; ТОВ «Сіріус-95.Аптека № 36» від 02.04.2022 на суму 313,34 грн (а.с. 11); ТОВ «Фармастор» від 17.03.2022 на суму 162,40 грн; ТЗОВ «Подорожник Київ» від 24.03.2022 на суму 647,97 грн; ТЗОВ «Подорожник Київ» від 28.03.2022 на суму 322,98 грн; ТОВ «Фармація Києва» від 17.03.2022 на суму 401,10 грн (а.с. 12). Суд критично оцінює копію фіскального чека КП Яготинська ЦРА, що міститься в нижньому правому куті а.с. 12, з огляду на те, що якість копії вказаного документа не дає можливості достеменно встановити ані дату здійснення покупки, ані те, який саме товар було придбано, ані суму покупки. Відтак, судом з доданих до позовної заяви доказів встановлено такий розмір підтвердженої матеріальної шкоди: 26 310,00 гривень - покупка набору для остеосинтезу лицевого комплексу; 2267,94 гривень - кошти, витрачені на покупку ліків. Всього: 28577,94 грн. Зважаючи на те, що позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 28 598,59 гривень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем не доведено належними доказами спричинення відповідачем матеріальної шкоди саме в такому розмірі. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Завдання моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, що передбачено п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів, що передбачено п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4,5 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди до предмета доказування входять: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому, кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Судом встановлено, що позивачу завдано моральної шкоди за обставин, викладених у позовній заяві. Суд з`ясував, що факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру підтверджений належними, допустимими, достовірними доказами, з`ясовано, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінив заподіяну йому шкоду та мотиви, з яких він при цьому виходить. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у виді одноразової суми, заявленої до відшкодування, розмір якої є адекватним психотравмуючій ситуації та обставинам, за яких було завдано моральної шкоди позивачу. Відтак, суд вважає, що [PERSON] довів належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди суд вважає таким, що відповідає вимогам розумності і справедливості, відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подав відзиву на позов, не надав будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача, не навів обставин, які мають значення для справи і на які він би послався як на підставу своїх заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У позовній заяві [PERSON] навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він понесе і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме: 30 000, 00 гривень на професійну правничу допомогу, у тому числі участь адвоката у судовому засіданні. 29.08.2023 позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що адвокат не брав участі в судових засіданнях, від сплати судового збору він звільнений, доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу позивач не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, з огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1785,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial