Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] , в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернулась до Орджонікідзевського районного суду з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба (управління) у справах з дітей Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та [PERSON] , 28.06.2022 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від цивільного шлюбу у її чоловіка [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Син постійно проживав в родині. Проте [INFO] він помер приймаючи участь у бойових діях, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Малолітній [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з позивачем. За зверненням позивача до Служби (управління) у справах дітей, наказом від 22.11.2022 року за вих. № 1274, [PERSON] , [INFO] , був тимчасово влаштований до родини [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, його мати [PERSON] не піклується про сина та не займається його вихованням, навіть не приходить його навідувати. [PERSON] вказує, що планує усиновити дитину, але для цього їй потрібно позбавити батьківських прав [PERSON] . Наразі лише вона займається вихованням малолітнього [PERSON] , [INFO] , піклується його розвитком та матеріальним забезпеченням. Відповідач, в свою чергу, не тільки не надає матеріальної допомоги на утримання сина, з ним не спілкується, не проявляє до сина материнської турботи, не бажає займатися вихованням дитини. Вважає, що встановлені судом обставини свідчать, що відповідач не виконує своїх обов`язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умов для отримання дитиною освіти. Фактично між дитиною та матір`ю не виникло родинних стосунків, притаманних сім`ї, між ними немає почуттів любові, емоційного зв`язку. Таким чином, на думку позивача, відповідач дитиною не цікавиться, проживає окремо від неї, намірів в подальшому змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не висловлює, що в сукупності вказує на самоусунення [PERSON] від участі у житті сина. Тому посилаючись на тривалість часу, протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина, її небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про неї, [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Ухвалою суду від 14.02.2023 року, позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору. 16.02.2023 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з оригіналом квитанції про сплату судового збору. Ухвалою суду від 23.02.203 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Зобов`язано Службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 15.03.2023 року на електронну адресу суду від начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Сиворакша Н. надійшли письмові пояснення від 13.03.2023 року, відповідно до яких начальник просила, замість служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування, представлений належною юридичною особою: районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган піки та піклування. Прийняти рішення, направлене на захист прав та інтересів дитини. Ухвалою суду від 15.03.2023 року, задоволено клопотання позивача. Замінено у цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба (управління) у справах з дітей Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу (управління )у справах з дітей Запорізької міської ради, на орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Відкладено підготовче судове засідання, зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надати письмовий висновок, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 31.03.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що перебувала у цивільному шлюбі із [PERSON] , [INFO] , під час якого у них народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини, [PERSON] (батько дитини) почав поводити себе агресивно та застосовував силу до цивільної дружини. З березня 2021 року, відповідач з батьком дитини почали проживати окремо. Дитину [PERSON] забрав. Спочатку дозволяв бачитися, проводити час, спілкувати матері з дитиною, а згодом повідомив, що забороняє відповідачу бачитись з дитиною й обірвав всі зв`язки з [PERSON] . Також погрожував відповідачу фізичною розправою, у зв`язку з чим, [PERSON] звернулась до Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя та отримала відповідь за № 14119/45/01/04-2021 від 03.12.2021 року. Також зверталась з зверненням до Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя вх. № 6641-21 від 07.12.2021 року, проте відповіді так і не отримала. Таким чином, будь-які спроби побачитись та поспілкуватись з дитиною викорінювались [PERSON] , та все закінчувалося погрозами. Згодом, відповідачу стало відомо, що [PERSON] разом з дитиною, увесь час проживав, а згодом й одружився з позивачем - [PERSON] . Відповідач зазначає у відзиві, що позивач своїх дітей немає, а тому мала на меті, з самого початку, зробити все необхідне для влаштування [PERSON] у свою родину. Як тільки відповідачу стало відомо про смерть [PERSON] , то вона відразу звернулась до Служби (управління) у справах дітей, на що отримала відповідь № А-1313 від 08.12.2022 року, про те, що її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , за заявою [PERSON] , влаштовано до неї на проживання до вирішення подальшої долі дитини. В подальшому, з`ясувалось, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді справа про позбавлення батьківських прав [PERSON] за позовною заявою [PERSON] . Ознайомившись зі змістом наказу № 1247 від 22.11.2022 року, який міститься в матеріалах справи, відповідачем 24.03.2023 року, подано заяву про скасування наказу № 1274 від 22.11.2022 року та рішення про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] . 27.03.2023 року № А-265 надано відповідь на заяву, відповідно до якої, питання, щодо доцільності/недоцільності скасування дії наказу про тимчасове влаштування дитини буде розглядатися після прийнятого рішенням суду. Одночасно у відповіді зазначено, що з відповідачем проводились профілактичні бесіди щодо стану виконання батьківських обов`язків, але на жодну бесіду відповідач не викликалася. Наразі будь-якими спробам відповідача повернути дитину, перешкоджає наказ про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] , в родину позивача. Таким чином, твердження позивача стосовно ухилення від виконання батьківських обов`язків, спілкування, виховання, матеріального забезпечення, відповідач вважає припущенням. Наголошує, що жодних доказів з приводу «самоусунення» від виконання батьківських обов`язків позивачем суду не надано та не доведено. Отже позивачем не доведено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З огляду на викладене, відповідач просить суд критично ставитися до викладених у позові доводів позивача щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не знайшли своє підтвердження в наданими доказами. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуваннями нею своїми батьківськими обов`язками. Разом з цим, для визначення рівня та умов для проживання житини разом з матір`ю, відповідач звернулась до служби у справах дітей за місцем фактичного проживання з заявою про повернення до неї сина [PERSON] , [INFO] , про що видано акт обстеження умов проживання від 14.02.2023 року. Відповідач зазначає, що позитивно характеризується за місцем роботи, має постійний заробіток, не зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами чи азартними іграми, має зареєстровану частку нерухомого майна. Натомість, позивачем жодних доказів, які б підтверджували її позитивну характеристику, стан здоров`я, майновий стан - не надано. Враховуючи те, що позивачем не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, [PERSON] просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити. 04.04.2023 року на адресу суд від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник просив відмовити у прийнятті відзиву на позовну заяву та повернути його представнику відповідача та відповідачу. 05.04.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмовій заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник просила прийняти відзив на позовну заяву, та вважати таким що подано з урахуванням строків, зазначених в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 23.02.2023 року, та відповідно вимогам статті 178 ЦПК України, згідно ч. 6 ст. 123 ЦПК України. 17.04.2023 року до суду надано висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.04.2023 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Насонової М.С., залучено до матеріалів цивільної справи СД- диск, викликано у судове засіданні для дачі пояснень свідків: [PERSON] , [PERSON] . Інші процесуальні дії у справі - не здійснювалися. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Насонова М.С. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, вважаючи за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. [PERSON] та її представник позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Учасники справи надали свої пояснення стосовно обставин справи. При цьому, слід зауважити, що судом було задоволено клопотання сторони позивача про допит свідків та дослідження відеозапису, приєднаного до справи. Як було з`ясовано в судовому засіданні, позивач та її представник від допиту свідків та дослідження СД-диску відмовилися. Будь-яких інших клопотань від учасників справи до суду не надходило. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району Панченко О.О. у судовому засіданні просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з 28.06.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 28.06.2022 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Малі Щербаки Пологівського району Запорізької області, про що 08.11.2022 року складено відповідний актовий запис № 2400, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Згідно свідоцтва про народження, виданим 11.09.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [INFO] у м. Запоріжжі народився [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1177, батьками якого є батько [PERSON] , а мати [PERSON] (відповідач у справі). Згідно свідоцтва про шлюб виданим 04.04.2023 року Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , 1988 року народження, у зв`язку з чим, змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації: 19.07.2001 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , [PERSON] має у власності частку квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Учасниками справи не заперечується, що з 2021 року дитина проживала разом з батьком [PERSON] та його дружиною - позивачем по справі. Відповідно до листа відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області НП України від 03.12.2021 року № 14119/45/01/04-2021, мати дитини зверталась щодо встановлення місця перебування дитини. Їй було повідомлено про фактичне місце проживання дитини та надано роз`яснення щодо необхідності звернення до органів опіки та піклування для визначення місця проживання. Згідно з листом відділу «служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району від 03.04.2023 року № 74, комісією відвідувалась дитина 06.12.2021 року за адресою: смт. Малокатеринівка, дачний кооператив «Дружба-1». Встановлено, що умови проживання гідні. За результатом розгляду питання соціальні виплати на дитину були переоформлені на ім`я батька. Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 22.11.2022 року № 1274, малолітній [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштований в родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до прийняття рішення про його влаштування. Відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 14.02.2023 року та 30.03.2023 року здійснений вихід за адресою фактичного проживання відповідача по [ADDRESS] та було встановлено, що в орендованій квартирі зроблений частково сучасний ремонт, є необхідна побутова техніка. Для дитини є окреме спальне місце, іграшки, меблі. Відповідно до характеристики ФОП [PERSON] від 09.12..2022 року, 03.04.2023 року [PERSON] працює на посаді продавця продовольчих товарів з 27.07.2021 року по теперішній час. Характеризується позитивно. Згідно з довідками про доходи ФОП [PERSON] від 09.12.2022 року, 31.03.2023 року, відповідач має постійний дохід. Відповідно до довідок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 30.03.2023 року, [PERSON] під спостереженням нарколога не перебуває, за допомогою до лікаря психіатра не зверталась. Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» від 30.03.2023 року, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Згідно з інформацією КНП «ЦПМСД №10» від 05.04.2023 року № 0702/01-08, малолітній [PERSON] , [INFO] , знаходиться під спостереженням з 19.08.2022 року. На прийом до лікаря дитину приводить [PERSON] , яка регулярно відвідує лікаря з дитиною, піклується про стан її здоров`я. Мати дитини до лікарів не зверталась. Поряд з цим, питання доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 30.03.2023 року та 06.04.2023 року за участю позивача та відповідача по справі. Згідно висновку від 11.04.2023 року № 01-10-/662, наданого на виконання своїх повноважень, щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до [PERSON] , [INFO] , вбачається, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 4 ЦПК України). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд звертає увагу на те, що позивач належним чином не вмотивувала та не довела власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин та те, що такий захід впливу застосовується в інтересах дитини, що має для суду переважне значення. Судом встановлено відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявність інтересу позивача залишити дитину у себе. Доводи позивачки , про те , що відповідач ухиляється від виховання дитини, дитиною не цікавиться, проживає окремо від неї, намірів в подальшому змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не висловлює, що в сукупності вказує на самоусунення [PERSON] від участі у житті сина, не підтверджені наданими суду доказами та не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина. Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що сам по собі факт не проживання разом із дитиною через встановлені вимушені обставини, не може слугувати достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування від 11.04.2023 року № 01-10-/662 про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. В матеріалах справи відсутні - будь-які докази (медичні висновки, інформація, тощо), що свідчили б про поведінку та особу відповідача [PERSON] , яка б могла завдати шкоди інтересам дитини, зокрема, зловживання алкоголем, перебування на відповідних обліках, притягнення до відповідальності за невиконання обовязків щодо виховання дитини, тощо, при цьому, акт обстеження житлових умов від 30.03.2023 року навпаки підтверджує, що за місцем мешкання відповідача [PERSON] , а саме в орендованій квартирі по [ADDRESS] зроблений частково сучасний ремонт, є необхідна побутова техніка. Для дитини є окреме спальне місце, іграшки, меблі, що саме і відображено у Висновку від 11.04.2023 року № 01-10-/662. Із заперечення, наданого відповідачем, вбачається, що з березня 2021 року, відповідач з батьком дитини почали проживати окремо. Дитину [PERSON] забрав. Спочатку дозволяв бачитися, проводити час, спілкувати матері з дитиною, а згодом повідомив, що забороняє відповідачу бачитись з дитиною. [PERSON] звернулась до Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя та отримала відповідь за № 14119/45/01/04-2021 від 03.12.2021 року. Також зверталась з зверненням до Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя вх. № 6641-21 від 07.12.2021 року, проте відповіді так і не отримала. Як тільки відповідачу стало відомо про смерть [PERSON] , то вона відразу звернулась до Служби (управління) у справах дітей, на що отримала відповідь № А-1313 від 08.12.2022 року, про те, що її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , за заявою [PERSON] , влаштовано до неї на проживання до вирішення подальшої долі дитини. Ознайомившись зі змістом наказу № 1247 від 22.11.2022 року, відповідачем 24.03.2023 року, подано заяву про скасування наказу № 1274 від 22.11.2022 року та рішення про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді від заступника начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Побельона І. від 27.03.2023 року № А-265, питання, щодо доцільності/недоцільності скасування дії наказу про тимчасове влаштування дитини буде розглядатися після прийнятого рішенням суду. На даний час відповідач працює, має постійний заробіток та можливість утримувати сина, що підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні, встановлено, що відповідач бажає намір скасувати наказ № 1274 від 22.11.2022 року та рішення про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] , категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її сина, що вже саме по собі не може свідчити про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Не проживання матері та дитини разом протягом тривалого часу пояснюється забороною померлого [PERSON] бачитися матір`ю з дитиною разом. Судом встановлено, що відповідач ставиться до дитини як мати, яка бажає спільного із нею проживання, її звернення до Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя та в подалі до служби (управління) у справах дітей свідчать про бажання жити разом з дитиною, піклуватися про неї тощо. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини, а саме: не цікавиться дитиною, проживає окремо від неї, намірів в подальшому змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не висловлює, що в сукупності вказує на самоусунення [PERSON] від участі у житті малолітнього сина. Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, заходи впливу, як то попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, до відповідача не вживалися. Також встановлено, що заходи впливу, як то бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування , до відповідачки не вживалися. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно свого сина в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно її сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» (рішення від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків, питання сімейних відносин, позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці, факт заперечення заявником проти позову про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (§54, §57, §58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів, які, залежно від обставин відповідної справи, можуть відрізнятися. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, що буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин, про що зазначається у Правових висновках, викладених у Постановах ВС - від 24.06. 2020 року (справа № 344/6374/18), від 08.04. 2020 року (справа № 645/731/18), від 29.01. 2020 року (справа № 127/31288/18), від 29.01. 2020 року (справа № 643/5393/17), від 17.01.2020 року (справа № 712/14772/17), від 25.11.2019 року (справа № 640/15049/17), від 24.04.2019 року (справа № 331/5427/17), від 13.03. 2019 року (справа № 631/2406/15-ц). Таким чином, вирішуючи спір, суд з`ясував, що беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення нею від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, у матеріалах справи відсутні. Доводи позивача про те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню сина ґрунтуються на особистих неприязних стосунках позивачки та відповідача, тому суд не може прийняти їх до уваги. У судовому засіданні позивачем не було доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Враховуючи вище викладене, а також відсутність з боку відповідача винної поведінки щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків та свідомого нехтування ними, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141, ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що рішенням суду в задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено, тому судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачці відповідачем.

Outcome: dismissed