Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20.04.1991 року, аргументуючи свої вимоги тим, що через різні погляди на життя, неможливість знайти спільні рішення сімейних проблем, сварки та взаємні образи вони припинили подружні стосунки і на даний час не мають наміру відновлювати. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе. Ухвалою суду від 13.06.2023 вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 03.07.2023. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Оскільки позивач у наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.04.1991 року відділом ЗАГС Бахмацького райвиконкому Чернігівської області, актовий запис № 41. Згідно частини першої ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки їх сім`я розпалася, зберегти її неможливо, збереження сім`ї і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Враховуючи положення статті 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також прохання позивача, останній слід залишити післяшлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved