Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

01.08.2022 р. на адресу суду від Подільського районного суду м.Києва за підсудністю надійшла позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 181908,80 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.08.2018 р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 5680759-02-00-00, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Chery Tiggo», номерний знак [NUMBER] . 08.12.2018 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу та транспортного засобу марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 30.01.2019 р. встановлено, що ДТП сталась з вини відповідача, внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, а також встановлено факт керування відповідачем транспортним засобом під час вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до страхового акту № 00134-02 від 08.01.2019 р. та доповненням № 1 до нього, розмір страхового відшкодування складає 181908,80 грн., яке позивачем було відшкодовано потерпілому. Таким чином, посилаючись на положення ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] на свою користь матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 181908,80 грн., а також судових витрат. Ухвалою від 05.09.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла його письмова заява, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що позивач не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5680759-02-00-00 від 03.08.2018 р., предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Chery Tiggo», номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 08.12.2018 р., приблизно о 08 год. 04 хв., по проспекту Перемоги біля станції метро Берестейська в м.Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Chery Tiggo», номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м.Києва 30.01.2019 р. у справі № 761/48017/18, встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Тобто встановлено факт порушення відповідачем ПДР України, що призвело до ДТП та спричинило пошкодження транспортних засобів, а також факт керування транспортним засобом під час вчинення вказаної ДТП у стані алкогольного сп`яніння. Вказана постанова судді набрала законної сили. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Chery Tiggo», номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , а також обставини даного ДТП та факт керування відповідачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не потребують доказування. [PERSON] , який є власником транспортного засобу марки «Chery Tiggo», номерний знак [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 11.12.2018 року співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було здійснено огляд транспортного засобу марки «Chery Tiggo», номерний знак [NUMBER] , щодо пошкоджень від ДТП, складено акт огляду колісного транспортного засобу та фототаблицю пошкоджень. Потерпіла особа [PERSON] був згоден з фізичним знищенням транспортного засобу «Chery Tiggo», номерний знак [NUMBER] , в результаті ДТП 08.12.2018 р. та розрахунком вартості придатних залишків його транспортного засобу у розмірі 207000,00 грн. Відповідно до п.30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Факт ДТП 08.12.2018 р. визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 00134-02 від 08.01.2019 р. та доповненням № 1 до страхового акту № 00134-02 від 27.02.2019 р. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору № 5680759-02-00-00 від 03.08.2018 р., на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування (різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП) на користь потерпілої особи в розмірі 181908,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Згідно страхового акту № 00134-02 від 08.01.2019 р. та доповнення №1 до нього, сума страхового відшкодування в розмірі 176000,00 грн. та 840,00 грн. перерахована на рахунок потерпілої особи - [PERSON] , а 5068,80 грн. на рахунок ПрАТ «Українська Автомобільна корпорація «Філіал «Автоцентр на Столичному». Отже, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО», як страховика, склав 181908,80 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «BMW», номерний знак [NUMBER] , не забезпечена договором страхування, то відшкодування завданих збитків має бути сплачене відповідачем в повному обсязі. Відповідно до пп.38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Враховуючи викладене, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 08.01.2019 р. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 08.12.2018 р., ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 181908,80 грн. 17.11.2020 р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір № 17/11/2020 про відступлення права вимоги від 07.09.2020 р., відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 5680759-02-00-00 від 03.08.2018 р. Згідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає, що до позивача правомірно перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача 181908,80 грн. - фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО», як страховика договором №5680759-02-00-00 від 03.08.2018 р. З метою досудового врегулювання спору, 15.12.2020 р. відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (рекомендований лист № 0102121177991, який повернувся за зворотною адресою із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання»). В зв`язку з тим, що відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів з даним позовом. Враховуючи, що до позивача правомірно, перейшло право регресної вимоги до відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 181908,80 грн. Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, на підтвердження факту надання і отримання професійної правничої допомоги, а також факту її оплати, позивачем подано до суду договір про надання правової (правничої) допомоги, акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги та квитанцію, відповідно до яких загальний розмір отриманої професійної правничої допомоги складає 22848,80 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена позивачем сума є надмірною та неспівмірною з реальним обсягом наданої йому професійної правничої допомоги в суді, витраченим часом на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг, суд вважає, що розмір реальних витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 14060,80 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1819,09 грн. Отже всього з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 197788,69 грн. (181908,80 грн. + 1819,09 грн. + 14060,80 грн.).

Outcome: partial