Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТДВ "МСК", ТОВ "Фінанс-Лайн", Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому просить стягнути з ТДВ "Міжнародна страхова компанія" на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 31124,15 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 07.07.2020 року вона розпоряджається автомобілем Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , на підставі довіреності. 21.12.2021 року у м. Києві по вул. Світла, 3Д, гр. [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом на парковці скоїв наїзд на автомобіль Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 21.12.2021 року сертифікованим експертом Лепіскою О.М. було проведено автотоварознавчу експертизу, за результатом якої було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , складає 21465,51 грн. Вартість експертизи склала 1500 грн. В зв`язку з тим, що ТДВ "Міжнародна страхова компанія" з 07.12.2021 перебуває у стані припинення та не приймає поштову кореспонденцію, то увесь перелік документів, необхідних для отримання суми страхового відшкодування, за вказівкою представників ТДВ "МСК", надіслано на адресу ТОВ "Фінанс-Лайн", яке здійснює прийом заяв на виплату ТДВ "МСК" відшкодування. Вказаний перелік документів було отримано 11.05.2022 року. 20.05.2022 року на підставі договору купівлі-продажу позивач набула у власність вищевказаний автомобіль Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] . Станом на момент звернення до суду позивач страхове відшкодування не отримала. В зв`язку з простроченням зобов`язання, позивачем нараховано пеню у розмірі 5977,32 грн.; 3% річних у розмірі 358,64 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1822,68 грн. 10.05.2023 року на адресу суду від представника ТОВ "Фінанс-Лайн" надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить залишити позовну заяву без задоволення. В обґрунтування відзиву зазначає, що ТОВ "Фінанс-Лайн" є неналежним відповідачем по справі та не несе жодної відповідальності перед позивачем. ТОВ "Фінанс-Лайн" не отримувало у встановленому законом порядку статусу страховика та не отримувало ліцензію на здійснення страхової діяльності, а відтак, не несе відповідальності за шкоду, завдану [PERSON] ТОВ "Фінанс-Лайн" здійснює автотранспортний асистанс, тобто виконує роль call-центра, що цілодобово здійснює консультаційну й організаційну підтримку страхувальників - приймає та реєструє запити, дає рекомендації, займається евакуацією, наданням юридичних та/чи невідкладної допомоги у випадку ДТП. Асистанс не виконує функції страховика щодо затвердження страхових актів, узгодження розміру збитку, виплати страхового відшкодування тощо. Разом з відзивом на позов ТОВ "Фінанс-Лайн" на адресу суду направлено клопотання про накладення на позивача штрафу за зловживання процесуальними правами. Зокрема, зазначає, що залучення позивачем ТОВ "Фінанс-Лайн" до участі у справі у якості відповідача, вчиненням дій, спрямованих на затягування розгляду справи, призвело до ущемлення прав ТОВ "Фінанс-Лайн". З огляду на викладене, ТОВ "Фінанс-Лайн" просить застосувати до [PERSON] заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1342грн. Крім того, разом з відзивом ТОВ "Фінанс-Лайн" подано заяву про розподіл судових витрат, в якій ТОВ "Фінанс-Лайн" просить стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000грн. 16.05.2023 року на адресу суду від представника М(Т)СБУ надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог до М(Т)СБУ. Крім того, у відзиві просить розподілити судові витрати та стягнути з позивача витрати, які планує понести МТСБУ у зв`язку з розглядом справи у розмірі 2000грн. В обґрунтування відзиву зазначає, що в ДТП, що мала місце 21.12.2021 року за участю т.з. "Хонда" , державний номер [NUMBER] , та т.з. "ГАЗ", державний номер [NUMBER] , має нести відповідальність винна особа в ДТП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ "Міжнародна страхова компанія" за полісом ЕР202565918. Таким чином, у деліктному зобов`язанні зобов`язуючими суб`єктами, яке виникло внаслідок ДТП є винна особа (безпосередній заподіювач шкоди) та його страхова компанія у межах ліміту відповідальності. Таким чином, позивачем було безпідставно залучено в якості співвідповідача МТСБУ. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2023 року позовну заяву передано до Дніпровського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2023 року позовну заяву передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.04.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 року задоволено клопотання представника відповідача ТОВ "Фінанс-Лайн" адвоката Терзі О.С. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.06.2023 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Представник МТСБУ в судове засідання не з`явився, у своєму відзиві просив проводити розгляд справи без його участі. Представник ТОВ "Фінанс-Лайн" в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Представник ТДВ "Міжнародна страхова компанія" в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Honda Accord, р.н. [NUMBER] . З копії довіреності від 07.07.2020 року встановлено, що [PERSON] уповноважив [PERSON] , або [PERSON] розпоряджатися (продавати, здавати в оренду тощо), належним йому автомобілем марки Honda Accord, 2007 року випуску, р.н. [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". З копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 1242/2022/3182042 від 20.05.2022 року встановлено, що [PERSON] передав у власність [PERSON] транспортний засіб Honda Accord, р.н. [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2021 року на вул. Світла в місті Київ за участі автомобіля "ГАЗ 3302", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Honda Accord, р.н. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. З копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 304610 від 21.12.2021 року встановлено, що [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом на парковці скоїв наїзд на автомобіль Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З копії звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспорту № 18820 від 24.12.2021 р. встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 21465,51 грн. З копії квитанції від 24.12.2021 року встановлено, що [PERSON] сплатила 1500 грн. ФОП [PERSON] за експертизу. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] , застрахована у ТДВ "Міжнародна страхова компанія", поліс № 202565918. Франшиза 0грн. 06.05.2022 року [PERSON] звернулася до ТДВ "Міжнародна страхова компанія" з заявою про виплату страхового відшкодування. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно до ст. 12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно ст.34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно ст.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно ст.34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Приписами ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно зі ст. 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, приймаючи до уваги невиплату страхового відшкодування з вини страховика, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування у розмірі 21465,51 грн. При цьому, підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" витрати на експертну оцінку у розмірі 4500грн., оскільки відповідач не надав доказів направлення у строк, визначеним законом, аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Враховуючи доведеність в межах цієї справи порушення ТДВ "Міжнародна страхова компанія" строків виплати страхового відшкодування, суд вважає, що позивачем обґрунтовано пред`явлено до стягнення пеню, інфляційні та 3% річних, проте невірно обраховано їх розмір, оскільки позивачем нараховано пеню, інфляційні втрати та 3 % річних на розмір страхового відшкодування у розмірі 21465,51 грн. та вартість експертизи 1500 грн. Проте, вказані пеня, інфляційні втрати та 3 % річних нараховуються лише на прострочені зобов`язання зі сплати страхового відшкодування, яке відповідач не сплатив у встановлений законом строк. Таким чином, стягненню з ТДВ "Міжнародна страхова компанія" на користь [PERSON] підлягає страхове відшкодування у розмірі 21465,51 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1500 грн., пеня у розмірі 5586,91 грн., річні у розмірі 335,21 грн, інфляційні витрати у розмірі 1703,63 грн. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу в межах цієї справи судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Питання про розподіл витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 98,29%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1055,22 грн. (1073,60 грн.*98,29/100) підлягають стягненню з ТДВ "МСК" на користь позивача. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Приписами ч. 2 - ст. 140 ЦПК України визначено, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В обґрунтування розміру понесених ТОВ "Фінанс-Лайн" витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи: 1. копію договору про надання правової допомоги № 03/2022-АБ від 14.02.2022 року, укладеного між ТОВ "Фінанс-Лайн" та АБ "Терзі та партнери"; 2. копію додаткової угоди від 14.02.2022 року до вказаного договору; 3. акт виконаних послуг від 09.05.2023 року, згідно якого загальна вартість наданих ТОВ "Фінанс-Лайн" адвокатських послуг становить 10000 грн. В обґрунтування розміру понесених МТСБУ витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано копії наступних документів: 1. договір про надання послуг в сфері права від 12.10.2021 року № 4.1/12-10/2021; 2. додаткова угода від 23.12.2021 року до вказаного договору; 3. додаткова угода № 926 від 08.05.2023 року до договору про надання послуг у сфері права, згідно з яким виконавцем АО "ІНС.ЛОУ ГРУП" прийнято на виконання завдання щодо [PERSON] . Вартість послуг 2000грн. При цьому, в порушення приписів ч. 3 ст. 137 ЦПК України ТОВ "Фінанс-Лайн" та МТСБУ в обґрунтування розміру понесених витрат на правову допомогу не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому суд дійшов висновку про те, що понесені судові витрати покладаються на сторони, які їх понесли. Щодо клопотання ТОВ "Фінанс-Лайн" про накладення на позивача штрафу на зловживання процесуальними правами суд зазначає, що у відповідності до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК україни суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству. При цьому, в межах цієї справи не доведено зловживання [PERSON] своїми процесуальними правами, зокрема, в зв`язку з залученням співвідповідачів, а тому клопотання ТОВ "Фінанс-Лайн" про накладення на позивача штрафу за зловживання процесуальними правами задоволенню не підлягає.

Outcome: partial