Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина останньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Стислий виклад позиції позивача Він перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2009 року. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Також разом з ними проживав малолітній син відповідача від попередніх відносин [PERSON] , [INFO] , відомості про батька якого до актового запису про його народження внесено за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. У вересні 2016 року вони припинили спільне проживання, відповідач залишивши з ним обох дітей та змінила місце проживання. З того часу по сьогоднішній день малолітній син відповідача [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. З метою вирішення питання щодо визначення законних підстав перебування [PERSON] в його родині в лютому 2023 року він звернувся до служби у справах дітей Приютівської селищної ради. Згідно наданих [PERSON] пояснень начальнику служби він не бажає проживати разом з матір`ю, яка з 2020 року з ним не спілкується та участі у його житті і вихованні не приймає, вважає його, позивача, своїм батьком, та бажає проживати з ним і надалі, не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав стосовно нього. На підставі наказу начальника служби у справах дітей Приютівської селищної ради малолітній [PERSON] влаштований тимчасово на виховання у родину позивача. Відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , не спілкується з ним, його життям, розвитком та станом здоров`я не цікавиться, його вихованням не займається, матеріально не утримує. При цьому, жодних перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , позивач, не чинив, однак з 2020 року відповідач жодного разу не виявила бажання поспілкуватись з сином. Інші родичі малолітнього [PERSON] наміру займатись вихованням останнього не мають. Він, позивач, навпаки бажає залишити малолітнього [PERSON] у себе, усиновити його та продовжувати і надалі опікуватись ним, дитина вважає його своїм рідним батьком та бажає проживати разом з ним. Рух справи у суді Позовну заяву подано до суду 06.03.2023 року. Ухвалою суду від 23.03.2023 року відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позиція учасників справи Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Додав, що не дивлячись на те, що відповідачка говорила в суді, що має намір займатися вихованням дитини, однак жодного разу з часу перебування справи в суді не зателефонувала дитині, жодного разу не приїхала та не взяла до себе в гості. Проте йому стало відомо, що за цей час відповідачка уклала новий шлюб. З приводу матеріального забезпечення дітей за цей час зі сторони матері, зауважив, що відповідачка, один або два рази на місяць передавала по 100-200 гривень, і як вона казала, що це на цукерки. Просив під час заслуховування думки дитини не повідомляти йому, що позивач не є його рідним батьком. Дитина не розуміє, чого вони з батьком мають різні прізвища. З цього питання він неодноразово звертався до відповідачки з проханням надати дитині його прізвище та по батькові, проте [PERSON] завжди маніпулювала цим питанням, а дитина [PERSON] фактично без законних на то підстав проживала в його родині майже шість років. Він вирішив надати цим відносинам з дитиною юридичного визначення. Вважає його своїм сином та бажає усиновити. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що позов визнає частково, лише щодо стягнення з неї аліментів у розмірі 1/3 від усіх її видів заробітку (доходу), оскільки з неї вже стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Проти позбавлення її батьківських прав заперечує, дійсно шість років не спілкувалася з дітьми, оскільки діти не виявляють бажання з нею спілкуватися, наразі вона планує/буде намагатися поступово налагоджувати з ними взаємовідносини, щоб не травмувати дітей. Вважає, що саме позивач налаштовує дітей проти неї, та забороняє дітям з нею спілкуватися. Раніше вона з дітьми бачилася лише коли вони приїжджали до бабусі, тобто до її матері, також через неї передавала їм гроші та подарунки. Наразі майже з ними не спілкується і не бачиться, оскільки діти не бажають. Зараз тимчасово не працює, але своєчасно сплачує аліменти на молодшого сина. Представник відповідач до пояснень, додав, що діти проживають з позивачем за власним бажанням. Мати передавала дітям гроші та подарунки, але позивач забороняв їх приймати. Вважає, що батько несвідомо все ж таки налаштовує дітей. У дітей нажаль склалося таке враження, що мати їм щось не додала. Мати буде поступово налаштовувати відносини з обома дітьми. Мати не ухиляється щодо матеріального забезпечення, раніше таку допомогу надавала добровільно, наразі за рішенням суду сплачує аліменти. Представник служби у справах дітей Приютівської селищної радив судовому засіданні пояснив, що відповідачка протягом тривалого часу самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, за що її навіть було притягнуто до адміністративної відповідальності. Діти проживають в родині батька і знаходяться на його повному утриманні. Позовні вимоги позивача підтримує. Представник служби у справах дітей Олександрійської міської ради суду пояснила, що при спілкуванні з [PERSON] було встановлено, що вона дійсно довготривалий час не спілкувалася з дітьми, проте вона бажає спілкуватися зі своїми дітьми та приймати участь у їх виховані. На встановлені місця проживання дітей не наполягає. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми їй ніхто не чинить. Для налагодження стосунків з дітьми їй потрібен час. Проте в судових дебатах, головний спеціаліст відділу опіки та піклування служби у справах дітей Олександрійської міської ради Панагбєєва Т.М., суду пояснила, що як їй відомо, мати рекомендації органу опіки та піклування щодо участі у вихованні дітей не виконує, з дітьми не спілкується,та не відвідує їх, працевлаштувалась, але на нетривалий час. Також за час перебування справи в суді відповідачка створила нову сім`ю. Орган опіки та піклування вважає за доцільне застосувати ст. 170 Сімейного кодексу України, не позбавляючи при цьому відповідача батьківських прав. Діючи виключно в якнайкращих інтересах дитини вважають за необхідне зберегти кровний зв`язок дитини з матір`ю. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, заслухавши думку дитини, представників третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 27.02.2023 року №00038657623, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , тобто [PERSON] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.9). Відповідно до копії наказу начальника служби у справах дітей Приютівської селищної ради від 22.02.2023 року №2 малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в родину [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з заявою малолітнього [PERSON] від 22.02.2023 року, написання якої останнім засвідчено начальником служби у справах дітей Приютівської селищної ради, він з 2016 року проживає з [PERSON] , [PERSON] та братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі своєю матір`ю [PERSON] останній раз спілкувався у 2020 році. Мати участі у його вихованні та утриманні не приймає. [PERSON] не забороняє йому спілкуватись або зустрічатись з матір`ю. Він бажає і надалі проживати з [PERSON] (а.с.18) Відповідно до довідки Цукрозаводського ліцею Приютівської селищної ради від 24.02.2023 року №6, де навчаються малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , мати дітей участі у їх навчанні та вихованні не приймає, контакту із ліцеєм не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, з педагогами не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.11). Згідно з копією довідки виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 23.02.2023 року №211, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним з 2016 року проживають діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру правочинів від 23.06.2007 року №4193040, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 23.06.2007 року (а.с.15). Згідно заяви [PERSON] від 23.02.2023 року, вона дає згоду на проживання разом з нею за адресою: [ADDRESS] , її онуків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до копії акту №42 обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , для дітей у квартирі створено умови для проживання та навчання (а.с.12). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 23.02.2023 року [PERSON] за період з квітня 2022 по грудень 2022 року його доход складає 731 968,85 грн (а.с.16) Відповідно до висновку психолога КУ «Центр надання соціальних послуг Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області», складеного 28.02.2023 року, на основі проведеного психологічного консультування 24.02.2023 року з малолітніми [PERSON] та [PERSON] , останні легко йшли на контакт, розгорнуто відповідали на поставлені питання. Хлопці зазначили, що усі їхні потреби у розвитку та вихованні забезпечує батько (вітчим) та бабуся (по батьковій лінії). Діти регулярно відвідують навчальний заклад, позашкільні гуртки, проводять вільний час в родинному колі або з друзями. Зі слів дітей їм подобається проживати з батьком (вітчимом) та бабусею, вони вважають батька (вітчима) найближчою людиною, якій можна довіряти та на чию допомогу та підтримку можна розраховувати. Щодо матері, то хлопці не мають бажання з нею спілкуватись та зустрічатись. З їх слів за останні роки мати не цікавилась їхнім життям, не намагалась налагодити з ними взаємовідносини та ігнорувала їх під час випадкових зустрічей. [PERSON] зазначив, що мати часто не виконувала свої обіцянки та обманювала їх, а [PERSON] , - що мати приділяла їм мало уваги та намагалась влаштувати своє особисте життя. Обоє хлопців мають образу на матір та намагаються уникати розмов про неї. Під час бесіди про матір спостерігається напруження та підвищення рівня тривожності у дітей (а.с.19). Відповідно до судового наказу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2023 року ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2023 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.50). Відповідно до постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.05.2023 року за № 398/1292/23 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у вигляді 850,00 грн (а.с.66). Рішенням виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 12.04.2023 року №77 встановлено порядок побачень матері [PERSON] з малолітніми [PERSON] та [PERSON] , та участь у їх вихованні, а саме: в невизначені дні, в тому числі вихідні та святкові, за попередньою домовленістю з дітьми та у разі їх бажання щодо спілкування з матір`ю [PERSON] . Також [PERSON] та [PERSON] надано рекомендації щодо здійснення ними батьківських прав та виконання батьківських обов`язків (а.с.69). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 17.07.2023 року, вважають, що позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її сина [PERSON] є передчасним, оскільки остання наразі намагається налагодити стосунки з обома своїми синами, бажає приймати участь у їх житті, вихованні та утриманні. Проте, враховуючи дані обставини, орган опіки та піклування залишає вирішення даної справи на розсуд суду. Також в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, відповідач [PERSON] є її донькою. Її донька проживала з позивачем [PERSON] однією родиною близько 7 років. Вона розпочала проживати з позивачем коли сину [PERSON] було близько 3-х місяців. Після того як [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання, донька [PERSON] переїхала до своєї квартири без дітей. На час розірвання стосунків між батьками старшій дитині було 6 років, а молодшій - 4 роки. Дітей залишила у родині [PERSON] , оскільки вони не бажали їхати з матір`ю, через прихильність до батька. Донька завжди передавала дітям гроші, одяг, подарунки на День народження, проте [PERSON] відмовлявся від їх отримання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є зведеною сестрою [PERSON] . Зі сторонами по справі перебуває у дружніх стосунках. Вона є хрещеною мамою молодшого сина сторін по справі. Вважає їх гарними батьками. Вона особисто бачиться з дітьми коли вони приїжджають до бабусі на свята. Чому діти проживають саме з батьком пояснити не може. Їй відомо, що мати не проживає з дітьми майже шість років. Їй відомо що у дітей не було бажання їхати з матір`ю, тому вона їх залишила проживати з батьком. На питання суду: «-Чи може дитина в шість, або у випадку з молодшою дитиною - в чотири роки, висловлювати свідоме бажання проживати саме з батьком, а не з матір`ю?», відповіді не надала. Також пояснювала, що деякі подарунки які передавала відповідачка [PERSON] своїм дітям, через відмову позивача їх приймати, вона залишала своїй дитині. Також в судовому засіданні, за клопотанням позивача, були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] .. Його колишню дружину бачила за адресою проживання позивача сім років потому. [PERSON] почав проживати з відповідачкою коли вона була вагітна першою дитиною. Наразі діти постійно проживають з батьком. Діти виховані та доглянуті. Участь матері у виховані дітей їй не відома. Свідок [PERSON] , суду пояснив, що перебуває у дружніх відносинах з позивачем. Він є по хресним батьком молодшої дитини. Сторони по справі розпочали проживати разом, коли [PERSON] , тобто відповідачка по справі, була вагітна першою дитиною. Після їх розлучення діти постійно проживають з позивачем і саме він замається їх вихованням. Про участь матері у виховані дітей йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що перебуває з позивачем у добрих, дружніх відносинах. До членів родини позивача, як йому відомо, відноситься мати, сестра і двоє дітей. Наразі сестра уїхала. Бачиться з цією родиною досить часто, їх діти ходять до одного класу. Батько дітей, щороку, самостійно приводить їх на перший та останній дзвоник. Відвідує батьківська збори також лише він. Маму дітей жодного разу у школі не зустрічав. Останній раз матір дітей бачив чотири роки потому. Судом також була заслухана думка дитини [PERSON] , відносно якого вирішується питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Пояснив, що проживає з батьком, бабусею та рідним братом. Зараз навчається в 7 класі. Мама не проживає з ними близько 6 років. Був період (за ці шість років), коли вони з братом проживали з мамою, але це проживання було для нього не комфортним, бо до мами завжди приходили якісь дядьки, і мама з ними вживала спиртні напої. Батько ніколи їх не обмежував у спілкуванні з мамою. За останній рік мама жодного разу не приїхала, та не зателефонувала, нічого не купувала. Він не бажає проживати з матір`ю. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з СК України, Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Так згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача посилається на те, що підставою для цього є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню дитини В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей, а саме позивача, який самостійно протягом тривалого часу, а саме з вересня 2016 року займається вихованням двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] ..В лютому 2023 року з метою вирішення питання щодо визначення законних підстав перебування в його родині [PERSON] , оскільки це дитина від попередніх стосунків [PERSON] , звернувся до служби у справах дітей Приютівської селищної ради. На підставі наказу начальника служби у справах дітей Приютівської селищної ради малолітній [PERSON] тимчасово влаштований на виховання у родину позивача. Відповідач [PERSON] в свою чергу самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , тривалий час з 2016 року і до сьогодні залишила його проживати в родині позивача [PERSON] , з 2020 року взагалі не спілкується з ним, його життям, розвитком та станом здоров`я не цікавиться, його вихованням не займається, матеріально не утримує. При цьому, жодних перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] ніхто не чинить, однак з 2020 року відповідач жодного разу не виявила бажання поспілкуватись з сином. Відповідачка хоча і не визнає позов в частині позбавлення її батьківських прав посилаючись на бажання спілкуватися зі своїм сином та приймати участь у його виховані, проте за час перебування справи на розгляді в суді, з 06.03.2023 року, ставлення до виховання дитини не змінила, не намагалась брати участь у її вихованні, жодного разу не виявила бажання зателефонувати та/або зустрітися з дитиною, провести спільно час, поспілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для усвідомлення дитиною ролі матері у її житті, така поведінка матері не свідчить про її бажання виправити ситуацію у кращу сторону. Мати не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини та не займається підготовкою до самостійного життя, що свідчить про свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які є законною підставою для позбавлення її батьківських прав. Навіть часткове визнання позову, в частині стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки від її заробітку (доходу) з урахуванням розміру стягнутих з неї аліментів на утримання молодшого сина [PERSON] , суд розцінює як відсутність у відповідача на майбутнє наміру спільного проживання з сином, а її дії спрямовані виключно на бажання влаштувати своє особисте життя. До показів свідків зі сторони відповідача, з приводу саме бажання дітей проживати разом з батьком, через свою прихильність до нього, суд ставиться критично, оскільки діти у такому віці в якому мати їх залишила з батьком, не можуть свідомо, в повній мірі, розуміти та висловлювати свою прихильність до одного з батьків, та бажання обирати місце свого проживання. Суд не приймає висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 17.07.2023 року про доцільність застосувати ст. 170 Сімейного кодексу України, а саме відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, оскільки він немає практичного застосування/реалізації, оскільки малолітня дитини- [PERSON] , [INFO] , і так з 2016 року проживає в іншій родині, в родині позивача по справі - [PERSON] , а доводи щодо необхідності збереження родинного зв`язку матері з дитиною не заслуговують на увагу, оскільки у разі зміни поведінки особи та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, особі надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Окрім того така поведінка матері не відповідає найкращим інтересам дитини, і негативно впливає на її психічний та фізичний розвиток, як складові у вихованні, що підтверджується також висновком психолога КУ «Центр надання соціальних послуг Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області». Відповідно до ч. 2,3 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Стаття 183 Сімейного Кодексу регламентує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. До її пояснень щодо матеріального забезпечення дитини та бажання приймати участь у її вихованні, суд також ставиться критично, оскільки доказів цьому суду не надано. Висновки за результатами розгляду справи Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] та відповідно до ст.150 СК України, має обов`язки піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити дитину, готувати її до самостійного життя. Надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази підтверджують невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо дитини, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її малолітнього сина. Крім того, суд, з урахуванням стягнутих з відповідача на користь позивача за судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2023 року аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, вважає за необхідне стягувати щомісячно з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина [PERSON] , починаючи з 06.03.2023 року і до досягнення останнім повноліття. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1073,60 грн щодо вимоги майнового характеру ( стягнення аліментів) та на користь позивача в сумі 1073,60 грн щодо вимоги не майнового характеру (позбавлення батьківських прав), які задоволені судом.

Outcome: partial