Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 20 березня 2023 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-річного віку; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування пред`явлених вимог [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2004 року по 19 вересня 2006 року. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Після розлучення донька залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Наразі донька досягла повноліття та продовжує навчання, а саме є студенткою І курсу факультету іноземної філології денної форми навчання Волинського національного університету імені Лесі України, термін навчання з 30 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. З огляду на навчання на денній формі, [PERSON] не має можливості працювати, не має власного заробітку, тому потребує матеріальної допомоги з боку батьків, в той час як [PERSON] відмовляється надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку, що визначає необхідність визначення розміру аліментів за судовим рішенням. Зауважила, що [PERSON] є здоровим та працездатним, з 04 липня 2022 року проходить службу в Херсонському зональному відділенні Військової служби правопорядку та отримує дохід, тобто взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Самостійно утримувати доньку вона не взмозі, а тому враховуючи рівність обох батьків в утриманні дітей, за захистом майнових інтересів [PERSON] вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.105). Ухвалою суду від 18 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Андруха В.В. про зупинення провадження по справі (а.с.115-116). Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ратушна О.В. не скористались, остання подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Андрух В.В. у жодне із призначених по справі судових засідань не з`явились, будучи повідомленими належним чином. Так, 08 травня 2023 року представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 09.00 год. 08 травня 2023 року у зв`язку зі вступом у справу та необхідністю ознайомлення з матеріалами (а.с.24-25). До заяви долучено ордер на представництво адвокатом Андрухом В.В. інтересів [PERSON] , виданий на підставі укладеного між ними договору №б/н від 01 травня 2023 року (а.с.26). З матеріалами справи адвокат Андрух В.В. ознайомився 12 травня 2023 року, про що є відповідна відмітка на поданій ним заяві (а.с.25). З урахуванням поданої представником заяви розгляд справи відкладено до 14.30 год. 05 червня 2023 року. Разом з тим, 05 червня 2023 року представник подав клопотання про зупинення провадження по справі (а.с.94-95), не заявивши про свою участь в судовому засіданні. З урахуванням поданої представником позивача заяви щодо необхідності надання додаткового часу для ознайомлення з клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено до 11.00 год. 18 липня 2023 року. Однак, 18 липня 2023 року представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в слідчих діях (а.с.108-109). З метою процесуальної економії часу 18 липня 2023 року судом розглянуто клопотання представника відповідача про зупинення провадження за відсутності учасників справи, залишено його без задоволення, а розгляд справи відкладено до 15.30 год. 24 серпня 2023 року. Однак в судове засідання 24 серпня 2023 року представник відповідача не з`явився, будучи повідомленим належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Після ознайомлення з матеріалами справи 12 травня 2023 року відповідач та його представник також не скористались правом на подання відзиву, хоча мали для цього достатньо часу. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом\~та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено ст.223 ЦПК України. Зважаючи на викладене, категорію справи, з метою дотримання строків її розгляду суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд доходить висновку про можливість задоволення вимог позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 жовтня 2004 року перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19 вересня 2006 року, виданим Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.4). Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 березня 2005 року (а.с.6). У зв`язку з державною реєстрацією шлюбу з [PERSON] 24 жовтня 2014 року [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортними даними (а.с.5). Як вказувала позивач, що не оспорюється відповідачем та визнано третьою особою по справі, після припинення шлюбно-сімейних стосунків [PERSON] залишилася проживати з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що слідує з акта з місця мешкання від 15 березня 2023 року, засвідченого підписами сусідів та управителем ОСББ «Джамбула 13» (а.с.9). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2006 року за позовом [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх доньки [PERSON] , до її повноліття, у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року у справі №214/3347/16-ц, за позовом [PERSON] розмір аліментів зменшено з частки до 1/6 частки від його заробітку (доходу). Вказані обставини встановлено за даними з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформації про виконавче провадження ВП №52281459 щодо примусового стягнення аліментів, яке перебувало на примусовому виконанні у Металургійному відділі ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.10-12). У зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття стягнення аліментів припинено з 10 березня 2023 року. Згідно з розрахунком ДВС (а.с.14), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 січня 2023 року складає 29\~112 грн. 85 коп., відомості про її погашення станом на день ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні. Як слідує з довідки №11/3113 від 09 листопада 2022 року (а.с.8), [PERSON] є студенткою факультету іноземної філології денної форми навчання за державним замовленням першого (бакалаврського) рівня Волинського національного університету імені Лесі України. Термін навчання з 30 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. З 24 жовтня 2022 року навчається за кошти державного бюджету. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують\~навчання\~і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати\~аліментів\~(ст.ст.199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, до досягнення 23-х років, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. \~ \~ \~ \~Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. \~ \~ \~ \~Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними\~навчання за будь-якою із форм;\~3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою\~повнолітню\~дитину). На цьому також акцентована увага в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та\~стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. \~ \~ \~ \~Таким чином, стягнення аліментів\~на утримання дитини, яка продовжує\~навчання,\~є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період\~навчання\~вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру\~аліментів\~суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника\~аліментів\~інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника\~аліментів\~майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем\~аліментів\~витрати платника аліментів,\~у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір\~аліментів\~має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром доходу платника\~аліментів\~у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Верховний Суд в постанові від 13 квітня 2021 року по справі №308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру\~аліментів\~з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру\~аліментів\~мають бути враховані вартість\~навчання,\~вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру\~аліментів\~з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст.\~77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81\~ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні спору, суд враховує, що [PERSON] є повнолітньою, навчається за денною формою здобуття освіти, власних доходів не має і те, що батьки мають змогу утримувати її в період\~навчання,\~оскільки обоє є працездатними особами та мають дохід. Предмет спірних правовідносин направлений, в першу чергу, на забезпечення інтересів повнолітньої доньки сторін, яка продовжує\~навчання,\~так як обов`язок по її утриманню покладається на обох батьків рівною мірою. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] офіційно працює на посаді інженера в АТ «Кривбасзалізрудком» та розмір її середньомісячної заробітної плати складає 7974,39 грн. (за даними з вересня 2022 року по лютий 2023 року), що слідує з довідки з місця роботи №153 від 13 березня 2023 року (а.с.13). Відповідач до 13 січня 2020 року працював в КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» ДОР, у 2021 році працював в ТОВ «ЕКОСПЕЦТРАНС», а з 04 липня 2022 року перебуває на військовій службі у Херсонському зональному відділі Військової служби правопорядку на посаді кухаря господарчого відділення. Тобто обоє батьків мають доходи, а відтак і можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх доньки [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує такої допомоги з їх боку. Судовим розглядом також встановлено, що наразі [PERSON] перебуває виключно на утриманні матері [PERSON] . Доведеність факту проживання доньки з матір`ю, дає їй законне право звернутися до суду з позовом в інтересах доньки про стягнення аліментів на її утримання. Хоча й відповідно до ч.3 ст.179 СК України самостійне отримання аліментів дитиною є її правом, однак [PERSON] не зверталася до суду із відповідним позовом, направленим на його реалізацію. Разом з тим, в силу ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину є власністю дитини, та дитина, ще будучи неповнолітньою, має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, рівень доходів обох батьків, можливість надання ними матеріальної допомоги їх повнолітній донці [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку батька, який є здоровим та працездатним, має дохід, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] із стягненням з відповідача на її користь аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 20 березня 2023 року та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу з огляду на його матеріальне становище, засадам розумності, справедливості, співмірності та обов`язку матері [PERSON] у наданні такої допомоги донці нарівні з батьком. Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, відповідачем суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Правом на подання відзиву ні відповідач, ні його представник не скористались, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved