Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

1. Описова частина 25.05.2023 [PERSON] , в особі свого представника адвоката Ковальчука Андрія Олександровича звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", у якому просить визнати виконавчий напис № 478, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяною Іванівною від 03.09.2020 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 54 885,03 грн таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування позову [PERSON] вказав, що 03.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяною Іванівною вчинено виконавчий напис № 478 про стягнення з нього на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 54 885,03 грн. 21.09.2022 приватним виконавцем Лужинецьким П.В. відкрито виконавче провадження ВП № 63100903 про стягнення з нього коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вважає вказаний виконавчий напис незаконним, оскільки нотаріусу не надано доказів безспірності кредитної заборгованості та кредитний договір, за яким вчинено виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений. 04.07.2023 від представника відповідача - генерального директора ТОВ "Вердикт Капітал" Іжаковського О.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що нотаріусу для вчинення вико навчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, при цьому зазначену в оспорювальному виконавчому написі заборгованість відповідач вважає безспірною, оскільки позивач у позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Тому зважаючи, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були подані всі документи, передбачені Переліком за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 40-47). Крім того, разом із відзивом представник ТОВ "Вердикт Капітал" подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у якому просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу оскільки до позовної заяви не подано належних та допустимих доказів на підтвердження оплати правничої допомоги, у тому числі документів які б підтверджували перерахунок коштів адвокату у розмірі заявленому позивачем (а.с. 48- 49). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 26.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено приватного нотаріуса Київського МНО - Секістову Тетяну Іванівну. Представник відповідача позовну заяву із додатками та ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду отримав 22.06.2023. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 03.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяною Іванівною вчинено виконавчий напис № 478 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" боргу у сумі 54 885,03 грн за кредитним договором № 500961069 від 29.09.2014 укладеним між Акціонерним товариством "Альфа-Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал". Борг стягнуто за період з 16.09.2019 по 11.03.2020. Суму боргу включає: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 800, 15 грн, прострочена заборгованість процентами - 13 154, 29 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 1 525, 45 грн; строкова заборгованість за комісією - 1 069, 24 грн, строкова заборгованість за процентами - 16 035, 90 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 9 800 грн. Також за вчинення виконавчого напису стягнуто нотаріальну плату яка підлягає стягненню із боржника на користь стягувача -500 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким Павлом Вікторовичем від 21.09.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису (ВП № 63100903). Кредитний договір № 500961069 від 29.09.2014, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] не посвідчений нотаріально. Національне законодавство та релевантна судова практика Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису). Згідно з п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.2199 № 1172 в редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису (22.11.2016) для одержання виконавчого напису виданого на стягнення боргу за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Висновки суду Оскаржуваний виконавчий напис № 478 виданий 03.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як зазначено вище, кредитний договір № 500961069 від 29.09.2014, за яким вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, суперечить вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 та є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Аналізу іншим доводам сторін суд не наводить, оскільки висновки суду щодо інших підстав позову не впливатимуть на рішення суду про задоволення позову. Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 1073,60 грн за пред`явлення позову та 536,80 грн за подання заяви про забезпечення позову, всього 1610,4 грн. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц). На обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 05.05.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги 25.05.2023, розрахунок до договору про надання правової допомоги на загальну суму 5000 грн та довідку про сплату [PERSON] адвокату Ковальчуку А.О за договором про надання правової допомоги від 05.05.2023 - 5000 грн. Вказану суму витрат на правничу допомогу складає: усна консультація з вивченням документів -500 грн, складання процесуальних документів - 2500 грн, представництво інтересів в суді - 2000 грн(а.с. 19, 20, 21, 22, 23). Враховуючи, на встановлені судом обставини справи, те що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідь на відзив адвокат не подавав, тобто не здійснював представництва позивача в суді, справа за своєю суттю є нескладною, із приводу спірних правовідносин існує стала судова практика, суд зменшує витрати позивача на правничу допомогу до 3000 гривень, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності та пропорційності. Отже всього судові витрати, які підлягають компенсації відповідачем на користь позивача складають 4610, 40 грн.

Outcome: approved