Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», звернувся у суд з позовом до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 150102035851011 від 24.04.2012р. в сумі 53153,71 грн., на підставі ст. 625 ЦК України, яка складається із інфляційних втрат, пені та 3 % річних. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між позичальником, [PERSON] та ПАТ «Астра Банк», 24.04.2012 року був укладений Кредитний договір № 150102035851011 за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 500 000,00 грн. (П`ятсот тисяч гривень 00 копійок) зі сплатою 20,49% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, банк та [PERSON] уклали Договір поруки №150102035881011/П від 24.04.2012 року. За умовами вказаних договорів поруки, поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, норми чинного законодавства України наділяють Кредитора, правом вимагати від поручителя виконання зобов`язань за Кредитним договором. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашена, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», до якого перейшло право вимоги. Станом на 20.11.2020р. наявна заборгованість за договором кредиту в сумі 122219,01 грн., на яку у порядку ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані 3% річних за період з 20.11.2017р. по 20.11.2020р в сум 11010,88 грн., інфляційні втрати за перод з січня 2018р. по жовтень 2020р. в сумів 20337,24грн., а також на підставі п.5.2 договору за період з 20.11.2019р. по 20.11.2020р. пеню в сумі 21805,59 грн., які підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Ухвалою суду\~від 05.04.2021р.\~провадження у\~справі відкрито\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Захарова О.О. надав до суду відзив на позовну заяву в якому посилаючись на закінчення строку кредитного договору, що в свою чергу тягне за собою неможливість нарахування та стягнення відсотків, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Між [PERSON] та ПАТ «Астра Банк», 24.04.2012 року був укладений Кредитний договір № 150102035851011, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 500 000,00 грн. зі сплатою 20,49% річних. За умовами Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 500 000,00 грн. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк та [PERSON] уклали договір поруки №150102035881011/П від 24.04.2012 року. За умовами вказаного договору поруки, поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (стаття 1 Договору Поруки). 02 грудня 2013 року між ПАТ «АСТРА БАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АСТРА БАНК» відступило ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», а ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 150102035851011 від 24.04.2012 року та Договором поруки №150102035881011/П від 24.04.2012 року. 31 серпня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було укладено Договір №2302/К/3 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 150102035851011 від 24.04.2012 року та Договором поруки №150102035881011/П від 24.04.2012 року. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у відповідності до положень ст.512 ЦК України перейшло право горошової вимоги до Відповідачів за укладеними договорами. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 20.01.2022р. у справі №953/1814/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Жанна Євгеніївна про визнання припиненим зобов`язання за іпотечним договором та зняття заборони відчуження з квартири, позовні вимоги задоволені. Вказаним рішенням встановлено, що на момент формування публічного паспорту 01.03.2019 року, строк дії кредитного договору № 150102035851011 закінчений та залишок заборгованості за цим договором складав 750 090,21 грн. За період з 05.07.2019 року по 09.06.2020 року [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на рахунок АТ «Дельта банк» сплачено грошові кошти в розмірі 390 000 (триста дев`яносто тисяч) грн. крім того, у період з 05.10.2020 року по 06.10.2020 року [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на рахунок ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» сплачено грошові кошти в розмірі 360 100 грн. Таким чином, у підсумку, [PERSON] за період з 05.07.2019 року по 06.10.2020 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 150102035851011 від 24.04.2012 сплаченого грошові кошти в розмірі 750 100 грн. Та суд прийшов до висновку, що [PERSON] виконано зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] виконано зобов`язання за кредитним договором № 150102035851011 від 24.04.2012 в повному обсязі 06.10.2020 року, зазначені обставини під час розгляду даної справи не підлягають доказуванню. Відповідачем в підтвердження сплати грошових коштів по договору кредиту надані квитанції. Також вказане узгоджується із наданими виписками по рахунку. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 638 ЦК України що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо проаналізувати умови Кредитного договору, то вбачається, що останнє нарахування відсотків відбулося за період з 24 березня 2017 р. по 24 квітня 2017 р., строк дії Кредитного договору було встановлено з 24 квітня 2012 р. до 24 квітня 2017 р. За ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за\~порушення зобов`язання\~встановлено неустойку,\~то вона\~підлягає стягненню\~у повному\~розмірі,\~незалежно від\~відшкодування збитків. Розмір пені після 24 квітня 2017 р. Кредитним договором не врегульовано. Таким чином, нарахування та розмір пені після закінчення строку Кредитного договору, будь-яким іншим чином не врегульовано, а тому пеня не може бути нарахована та стягнута після закінчення строку дії Кредитного договору. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №910/1238/17 зроблено висновок, що після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання і у такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе вже не на підставі умов договору, а на підставі статті 625 ЦК України, якою врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі №914/1033/17 сформовано висновок, що інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України за час прострочення. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку трьох процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, яке вже виникло на підставі рішення суду. Аналіз встановлених судом обставин в сукупності з наведеними вимогами закону та правовими позиціями Верховного Суду дає підстави для висновку, що оскільки відповідач зобов`язання в повному обсязі виконав лише 06.10.2020р., то у позивача наявні передбачені ч.2 ст.625 ЦК України правові підстави для нарахування та стягнення з нього 3% річних за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Із позовних вимог вбачається, що позивачем нараховано 3% річних на інфляційні втрати на суму заборгованості в розмірі 122219,01 грн., тому враховуючи межі заявлених вимог, суд приходить до висновків про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нараховані саме на вказану суму . Таким чином, 3% річних за період з 20.11.2017р. по 06.10.2020р. складає 10567,76 грн., інфляційні втрати за період з січня 2018р. по жовтень 2020р. складає 20337,24 грн., які і підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . За ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Згідно п. 5.2 договору поруки передбачає, що порука припиняється, якщо банк протягом шести місяців від дні настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Кінцевий термін повернення кредитних коштів визначений договором 24.04.2017р. Зважаючи на наведене, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в договорі поруки та в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції станом на 24.04.2017р.) словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Враховуючи припинення договору поруки та не пред`явлення протягом 6 місяців відповідних вимог до поручителя , підстави для стягнення з [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат відсутні. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. За ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати\~ на професійну правничу допомогу. Відповідно ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні позивача у суд був сплачений судовий збір в сумі 2270 грн., який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] пропорційно задавленим вимогам Крім того, судом встановлено, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Вердикт» 06.06.2020р. укладений договір про надання правової допомоги., із доказами оплати по договору, заявкою на надання юридичної допомоги, із зазначенням часу витраченого на надання юридичної допомоги по даному спору та ціни наданих послуг в загальній сумі 20000 грн. З урахуванням наданих доказів, суд вважає доведеним розмір витрат на правничу допомогу, яка піддягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам..

Outcome: partial