Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він перебуває в юридичному шлюбі з 03 жовтня 1998 року. Від спільних подружніх відносин мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що проживаючи з відповідачем у спільному шлюбі вони вели спільне господарство та намагалися будували міцні сімейні відносини. Однак, згодом вони стали віддалятися один від одного, не цікавились особистим життям один одного. Кожен був зайнятий своїми особистими справами, не приділяючи уваги один одному. Сімейне життя не склалося через різні характери та погляди щодо відносин у родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сім`ї. Без будь-яких вагомих причин вони вирішили розійтися. Так із травня 2017 року вони припинили вести спільне господарство та сімейний бюджет. З вказаного часу мешкають за різними адресами. З червня 2018 року за висловленим власним бажанням їх неповнолітній син [PERSON] мешкає з ним та перебуває на його повному утриманні. Разом з тим, вони до теперішнього часу підтримують дружні стосунки, спілкуються, але вказане все одно не поновило їхніх попередніх відносин. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові, то якщо втрачена їх основа збереження шлюбних відносин неможливо. Крім того, на теперішній час в нього склалися інші стосунки, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач та відповідач надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач визнала позовні вимоги. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1998 року. Їх шлюб зареєстровано Димитровським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, за актовим записом № 302 (а.с.7). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що відповідачу необхідно залишити прізвище « [PERSON] », оскільки вона не заявляла клопотання про відновлення дошлюбного прізвища. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved