Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

21 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якому просив суд стягнути на свою користь з: - [PERSON] матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 62 052,35 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., судові витрати в розмірі 22 820,00 грн.; - Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000,00 грн. Позов мотивовано тим, що 02 травня 2018 року в м. Харкові на перехресті вул. Харківської та Мереф`янського шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mersedes Benz-320», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Subaru Forester», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - ДТП). Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року [PERSON] у зв`язку із вказаною ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Постановою Харківського апеляційного суду від 15 липня 2019 року постанову Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а транспортний засіб «Mersedes Benz-320», державний номерний знак [NUMBER] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2018 року призначено судову автотоварознавчу експертизу транспортного засобу «Subaru Forester», державний номерний знак [NUMBER] . На виконання ухвали слідчого судді судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса складено висновок судової автотоварознавчої експертизи № 17059 від 27 вересня 2018 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Subaru Forester», державний номерний знак [NUMBER] , складає 252 836,32 грн., матеріальний збиток приймається у розмірі ринкової вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження та складає 162 052,35 грн. Завдана [PERSON] матеріальна шкода потерпілій особі відшкодована не була, у зв`язку з чим, [PERSON] подав до МТСБУ заяву про страхове відшкодування. МТСБУ відмовлено [PERSON] у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю доказів вини [PERSON] у вчиненні ДТП. Зважаючи на те, що ліміт страхового відшкодування полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, згідно із постановою Нацкомфінпослуг № 3740, складає лише 100 000,00 грн., тому матеріальна шкода, спричинена внаслідок ДТП [PERSON] в розмірі 62 052,35 грн. підлягає стягненню з винної особи. Вчиненою ДТП та фактичним знищенням майна позивачу було спричинено душевні хвилювання та страждання. 16 жовтня 2019 року представником МТСБУ до суду подано відзив на позов, в якому він просив у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до МТСБУ відмовити, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Право позивача на отримання страхового відшкодування не порушено, оскільки він не подав до МТСБУ разом із заявою про страхове відшкодування документи, які підтверджують винуватість особи, яка завдала збитки. МТСБУ виконаний розрахунок вартості транспортного засобу «Subaru Forester», державний номерний знак [NUMBER] , після ДТП та розміру регламентної виплати, відповідно до якого вартість КТЗ в пошкодженому стані становить 77 403,57 грн. Зважаючи на зазначене, сума регламентної виплати становить 87 624,32 грн. У висновку № 17059 визначена вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу, відшкодування МТСБУ вартості відновлювального ремонту без урахування зносу суперечить вимогам ст. 29, 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2021 року справу передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова. Представник позивача в судовому засіданні просив позив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за зареєстрованої адресою місця проживання та шляхом надіслання смс-повідомлень. Судові повістки про виклик до суду поверталися до суду невручені з причини відсутності адресата за вказаною адресою. Відповідно до довідок про доставку смс-повідомлень судові повістки про виклик до суду були одержані [PERSON] на мобільний телефон 07 листопада 2022 року, 28 грудня 2022 року, 24 січня 2023 року, 02 березня 2023 року, 10 квітня 2023 року, 11 травня 2023 року, 14 червня 2023 року. Представник відповідача МТСБУ про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується підписами про вручення судових повісток на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення. Таким чином, відповідачі та їх представники були обізнані про перебування в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільної справи, в жодне з судових засідань, призначених в Дзержинському районному суді м. Харкова з 13 жовтня 2021 року, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення судового засідання не надали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та їх представників, зважаючи на наступне. Згідно п. 3 ст. 2 ЦПК основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. На необхідності забезпечення розгляду справи протягом розумного строку зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Вирішуючи питання щодо розгляду справи по суті, суд приймає до уваги те, що межі перенесення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Відповідач МТСБУ скористалося належним йому правом подати до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, ту обставину, що справа перебуває в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова з 18 листопада 2019 року, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення судового засідання, зважаючи на що розглядає справу по суті за відсутності відповідачів та їх представників. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 02 травня 2018 року в м. Харкові на перехресті вул. Харківської та Мереф`янського шосе сталася ДТП за участю транспортного засобу «Mersedes Benz-320», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Subaru Forester», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] вимог п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху. [PERSON] у зв`язку із вказаною ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Постановою Харківського апеляційного суду від 15 липня 2019 року, яка набрала законної сили, постанову Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. З дослідженого змісту постанови Харківського апеляційного суду від 15 липня 2019 року вбачається, що суд апеляційної інстанції погодився з висновками судді Київського районного суду м. Харкова, викладеними у постанові щодо наявності в діях [PERSON] порушення п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху та зазначив, що дані висновки суду є правильними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Разом з цим, апеляційний суд дійшов висновку щодо неправильності резолютивної частини постанови судді, оскільки вона не відповідає положенням частини 1 статті 284 КУпАП, а саме відповідно до частини 1 статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Оскаржувана постанова судді зазначеним вимогам не відповідає, оскільки в її резолютивній частині міститься висновок щодо визнання [PERSON] винним та закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності, а тому підлягає скасуванню. Зважаючи на зазначене, судами першої та апеляційної інстанції встановлена вина [PERSON] у вчиненому ДТП, постанова Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року була скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито з процесуальних підстав, а саме у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. Таким чином, суд під час розгляду даної цивільної справи дійшов висновку щодо встановлення в постанові Харківського апеляційного суду від 15 липня 2019 року вини [PERSON] у вчиненій ДТП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а транспортний засіб «Mersedes Benz-320», державний номерний знак [NUMBER] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Завдана [PERSON] матеріальна шкода потерпілій особі відшкодована не була, у зв`язку з чим, [PERSON] подав до МТСБУ заяву про страхове відшкодування. МТСБУ відмовлено [PERSON] у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю доказів вини [PERSON] у вчиненні ДТП. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2018 року призначено судову автотоварознавчу експертизу транспортного засобу «Subaru Forester», державний номерний знак [NUMBER] . На виконання ухвали слідчого судді судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса складено висновок судової автотоварознавчої експертизи № 17059 від 27 вересня 2018 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Subaru Forester», державний номерний знак [NUMBER] складає 252 836,32 грн., матеріальний збиток приймається у розмірі ринкової вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження та складає 162 052,35 грн. Зі змісту висновку № 17059 вбачається, що величина матеріального збитку приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження, оскільки в даному випадку вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ перевищує його ринкову вартість. У висновку № 17059 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу розрахована без урахування коефіцієнту фізичного зносу. 26 грудня 2018 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] складено на замовлення МТСБУ звіт № 1240 по визначенню вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля до настання пошкоджень - 165 027,89 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ за замінювані складові частини КТС - 165 602,38 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні з урахуванням ПДВ за замінювані складові частини КТС - 87 624,32 грн. Таким чино, з досліджених висновку № 17059 та звіту № 1240 вбачається, що вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ перевищує його ринкову вартість. На час розгляду справи судом позивач реалізував шляхом продажу належний йому автомобіль «Subaru Forester», державний номерний знак [NUMBER] . В судовому засіданні представник позивача не погодився з наданим МТСБУ звітом № 1240 та просив під час розгляду та вирішення справи брати до уваги лише наданим ним висновок № 17059. Стосовно застосування судом звіту по визначенню вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин № 1240 від 26 грудня 2018 року, то суд бере до уваги саме цей звіт № 1240, складений суб`єктом оціночної діяльності на замовлення МТСБУ, зважаючи на наступне. Відповідно до п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Представником позивача в позові та під час розгляду справи в судовому засіданні не було зазначено дату отримання МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, досліджені матеріали справи також не містять цієї дати, 26 листопада 2018 року МТСБУ направлено аварійному комісару доручення на здійснення розрахунку вартості відновлювального ремонту, 26 грудня 2018 року за вказаним дорученням складено звіт № 1240, який містить в собі коефіцієнт фізичного зносу та ПДВ, 06 лютого 2019 року МТСБУ на ім`я [PERSON] направлено лист № 3.1-05/3904 про відмову у здійсненні страхової виплати. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи та ненадання представником позивача даних щодо дати отримання МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, суд дійшов висновку про дотримання МТСБУ вимог п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зважаючи на зазначене, з урахуванням того, що висновок судової автотоварознавчої експертизи № 17059 від 27 вересня 2018 року не містить визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вартості транспортного засобу після ДТП, підстави для урахування під час розгляду справи висновку № 17059 відсутні. Судом було роз`яснено право звернутися до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо визначення коефіцієнту фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні та ПДВ, вартості транспортного засобу після ДТП. Представник позивача клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявив. Під час розгляду справи в суді, на уточнюючі запитання суду, представник позивача зазначив, що позивач відчужив пошкоджений транспортний засіб, проте не може надати дані про розмір коштів, отриманих за пошкоджений автомобіль. Позивачем не надано доказів того, що він як власник пошкодженого транспортного засобу погодився на визнання його фізично знищеним. Навпаки, за встановленими у справі обставинами позивач відчужив пошкоджений автомобіль, проте ухилився від повідомлення суду про розмір коштів, отриманих за пошкоджений автомобіль. Стосовно визначення розміру матеріального збитку, що підлягає стягненню з відповідача - [PERSON] , то суд дійшов наступних висновків. Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував на те, що страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з МТСБУ недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем [PERSON] у результаті ДТП, а тому останній в силу ст. 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (162 052,32 грн.), і страховою виплатою, яка повинна бути одержана від страховика - МТСБУ (100 000,00 грн.). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Отже, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, потрібно враховувати положення статті 1192 ЦК. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, заподіювач може вимагати передачі йому цього майна після відшкодування збитків. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У контексті справи, що розглядається, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 757/22936/19-ц (провадження 61-12685св21), п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. У цій справі позивачем заявлено вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків у розмірі 62 052,35 грн., який становить різницю між страховим відшкодуванням, яке підлягає стягненню з МТСБУ (100 000,00 грн.) та реальними збитками (162 052,32 грн. - вартістю пошкодженого автомобіля до ДТП). Розмір збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля (позивачу), є таким, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до ДТП, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість до ДТП, тобто ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим. Як було зазначено вище, позивачем не надано доказів того, що він як власник пошкодженого транспортного засобу погодився на визнання його фізично знищеним. Навпаки, за встановленими у справі обставинами позивач відчужив пошкоджений автомобіль, проте ухилився від повідомлення суду про розмір коштів, отриманих за пошкоджений автомобіль. Верховний Суд в постанові Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 757/22936/19-ц наголошує, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Такий підхід до визначення розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, який ґрунтується на тому, що розмір збитків повинен відповідати реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, є усталеним. Зі змісту ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. З врахуванням зазначеної норми, на підтвердження своєї вимоги до відповідача мали б бути представлені до суду не тільки докази дійсної вартості автомобіля до ДТП, але й вартість такого автомобіля після ДТП. Довівши розмір транспортного засобу до ДТП, позивач не надав до суду жодного доказу вартості автомобіля після ДТП, хоча саме з цих двох обставин й визначається розмір відшкодування, за отриманням якого позивач звернувся до суду. Враховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача 62 05235,00 грн. як різниці між фактичним розміром шкоди, який відповідає вартості пошкодженого автомобіля до ДТП, і страховою виплатою, яка підлягає стягненню з МТСБУ, оскільки позивачем не надано суду відомостей про вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, що має значення для визначення розміру реального збитку, заподіяного позивачу. Оскільки на момент розгляду справи автомобіль відчужено позивачем, відсутні підстави для задоволення позову у частині стягнення з [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди, який дорівнює вартості пошкодженого транспортного засобу до ДТП, і страховою виплатою, оскільки пошкоджений транспортний засіб фізично знищеним не визнано. У випадку фактичного знищення транспортного засобу також має враховуватись вартість залишків, адже продавши залишкові частини власник додатково отримує кошти, які не входять до матеріального збитку. Дані щодо вартості залишків позивачем надані не були. Зважаючи на зазначене вище, суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги. Стосовно визначення розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача - МТСБУ, то суд дійшов наступних висновків. Під час розгляду та вирішення даної позовної вимоги, суд враховує, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП, залишив його собі та в подальшому здійснив його продаж не надавши до суду дані щодо розміру отриманого від цього продажу прибутку. Відповідно до складеного на замовлення МТСБУ суб`єктом оціночної діяльності звіту № 1240 ринкова вартість автомобіля до настання пошкоджень - 165 027,89 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ на замінювані складові частини КТС - 165 602,38 грн., коефіцієнт фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні - 0,68, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, що підлягають заміні з урахуванням ПДВ на замінювані складові частини КТС - 87 624,32 грн. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Верховний Суд в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) висловив правову позицію, відповідно до якої якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Виходячи з того, що власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним з зазначених вище підстав, ним не доведена вартість транспортного засобу після ДТП, автомобіль фактично продано, не надано до суду розмір доходу, отриманого від такого продажу, суд вирішує питання щодо стягнення з МТСБУ страхового відшкодування виходячи з порядку відшкодування витрат, регламентованого ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно п. п. а) п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону. Станом на дату вчинення ДТП максимальний розмір регламентної виплати МТСБУ за шкоду, заподіяну майну потерпілих становив 100 000,00 грн. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що у МТСБУ виник обов`язок з відшкодування шкоди в розмірі 81 508,39 грн., який не перевищує встановлений розмір регламентної виплати. Суд задовольняє позовну вимогу щодо стягнення з МТСБУ матеріального збитку в межах суми страхового відшкодування без врахування ПДВ та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин. Розрахунок страхового відшкодування, що підлягає стягненню з МТСБУ на користь позивача здійснюється судом наступним чином. Зі звіту № 1240 вбачається, що вартість відновлювального ремонту визначається за формулою, в якій вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) складає 114 673,62 грн. з ПДВ. Сума ПДВ дорівнює 20 %, яка вираховується не простим арифметичним методом шляхом віднято 20% від суми з ПДВ, а за встановленою бухгалтерською формулою розраховується наступним чином: сума з ПДВ:6= сума ПДВ. Вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) без ПДВ становить 81 508,39 грн. (114 673,62:6 = 19 112,27 грн. сума ПДВ; 114 673,62 грн. - 19 112,27 грн. = 95 561,35 грн. сума без ПДВ). Зважаючи на те, що страховиком відшкодовується розмір матеріального збитку без врахування ПДВ та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, суд в зазначеній у звіті формулі враховує вартість складових частин без урахування ПДВ: 24 826,05 + 26 102,71 + 95 561,35 (без ПДВ) ? (1-0,68 коефіцієнт фізичного зносу) = 81 508,39 грн. Таким чином, розмір матеріального збитку без врахування ПДВ та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, що підлягає сплаті МТСБУ на користь постраждалого становить 81 508,39 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача - [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн., то суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, зважаючи на наступне. Згідно зі ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З правового аналізу Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України слідує, що обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням того, що [PERSON] вину не визнав, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений в позові, підлягає зменшенню до 10 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з МТСБУ на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 815,10 грн., з [PERSON] на користь позивача 99,93 грн. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до [PERSON] в частині стягнення інших судових витрат, у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: partial