Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Зазначена цивільна справа перебувала на розгляді Ковпаківського районного суду м.Суми. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.05.2023 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Центр надання адміністративних послуг Сумської районної державної адміністрації Сумської області Пилипенко Надія Миколаївна, Державний реєстратор Центр надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської області Божок Ольги Миколаївни, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішень державних реєстраторів. 02.08.2023 до канцелярії суду від представника відповідача - адвоката Жмакіної Н.В. надійшла заява в якій вона просить ухвалити додаткове рішення про відшкодування [PERSON] понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн. В судове засідання, яке було призначено на 11.08.2023 сторони не з`явилися, про день та час розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, представником відповідача в заяві про ухвалення додаткового рішення зазначено клопотання про розгляд справи у її відсутність, представником позивача надано заяву про розгляд питання про винесення додаткового рішення без участі сторони позивача, де крім іншого просить відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача та застосувати принцип співмірності. В силу п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Враховуючи вимоги ЦПК України, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності учасників справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Як вбачається з матеріалів справи, судом при ухваленні рішення від 18.05.2023 по справі № 592/14924/21, дійсно не було вирішено питання щодо судових витрат. Відповідач дійсно поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката, що підтверджується Договором про надання правової допомоги в цивільній справі від 20.12.2021 (а.с.50), актом приймання-передачі наданих послуг за Договором від 20.12.2021 про надання правничої допомоги у цивільній справі від 30.03.2023 (а.с.51), згідно якого адвокат за зазначеним Договором наступні послуги на загальну суму 11200,00 грн: надання усних/письмових консультацій, вивчення судової практики (2години) - 2000,00 грн; складання, оформлення і подання відзиву на позов з додатками - 3500,00 грн; складання, оформлення і подання заяви про застосування строків позовної давності - 1500,00 грн; участь у судових засіданнях (6 засідань по справі*700,00 грн.) - 4200, 00 грн. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тож, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представник відповідача просить стягнути на користь відповідача 11200,00 грн витрат на правову допомогу, однак з огляду на характер спірних правовідносин, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, враховуючи заперечення представника позивача щодо співмірності заявленої суми з предметом позову та його складністю, зважаючи, що зазначена в вартості заява про застосування позовної давності не буда задоволена судом, а судові засідання відкладалися, зокрема, й за клопотанням сторони відповідача, суд вважає, що з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та пропорційним до предмета позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial