Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

13 червня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача - адвоката Гусака А.М., надійшла позовна заява [PERSON] до Димерської селищної ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , та, яка за життя, а саме 6 серпня 2008 року склала на ім`я позивача заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 92. Оскільки на день смерті спільно з бабусею за її адресою проживання, ніхто не був зареєстрований та не проживав, то строк для звернення із заявою про прийняття спадщини спливав у позивача через 6 місяців після дати смерті, - [INFO] . Позивач, посилаючись на загальновідомий факт повномасштабної збройної агресії російської федерації про України, зазначає, що був змушений разом з дружиною та трьома малолітніми дітьми виїхати за кордон для проживання до Франції. Частина документів, в тому числі, необхідні для прийняття спадщини, залишилися в Україні вдома, при цьому доступу до його квартири нікому не надав, оскільки поспіхом збираючись, не залишив нікому ключів від квартири. Щоб не пропустити строк для прийняття спадщини, позивач на початку березня 2022 року почав займатися організацією видачі довіреності у консульстві України та намагався записатися на прийом у консульство на найближчу можливу дату у березні. У цей час він дізнався від юристів, які готували проект довіреності в Україні для консульства, що Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28.02.2022 р. №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до пункту 3 якої було передбачено: «3. Установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється». Після ознайомлення із текстом відповідного нормативно-правового акта, та маючи плани повернутися в Україну, на той час процес оформлення довіреності було призупинено. Після повернення до Києва у травні 2023 року позивачем було видано довіреність та оформлено заяву про прийняття спадщини за заповітом. Однак, як з`ясувалося, незважаючи, що дія воєнного стану в Україні до цього часу не припинена та у зв`язку із змінами до постанови Кабінету Міністрів України, строки для прийняття спадщини були поновлені і вважається, що строк на прийняття спадщини позивачем було пропущено. Оскільки інші спадкоємці після смерті бабусі не прийняли спадщину, а заповіт видано тільки на ім`я позивача, то належним відповідачем у справі є територіальна громада в особі Димерської селищної ради. На підставі викладеного у позовній заяві, позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця, [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 14 серпня 2023 року о 12:30. Також, вказаною ухвалою суду витребувано у Приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Пушняк М.О. належним чином завірену копію спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання вимог ухвали суду, 25 липня 2023 року до суду від у Приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Пушняк М.О. надійшли витребувані матеріали. 9 серпня 2023 року до суду, через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про вступ у справу як представника, яка одночасно містить клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та просить про задоволення позову. 10 серпня 2023 року до суду від відповідача - Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. У підготовче судове засідання призначене на 14 серпня 2023 року учасники провадження не з`явились. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує заяву представника позивача, а також визнання відповідачем позовних вимог. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідно до абз. 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач позов визнав, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не установлено. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено що [INFO] , у віці 92 роки померла [PERSON] , [INFO] , про що 22 вересня 2021 року Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). 6 серпня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким, на випадок смерті зробила розпорядження, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму внуку [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради - Городньою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 92 (а.с. 6-7). Згідно довідки старости Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області №62/15-23 від 12 травня 2023 року, [PERSON] була зареєстрована з 22 травня 2007 року і проживала по день смерті в [ADDRESS] . На день її смерті спільно з нею у вказаному житловому будинку ніхто не був зареєстрований і не проживав. Заповіт від імені [PERSON] , Богданівською сільрадою Вишгородського району Київської області посвідчено 6 серпня 2008 року та зареєстровано в реєстрі під № 92. Заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано (а.с. 8). На підтвердження перебування за межами території України з 10 березня 2022 року, позивачем надано документи, які підтверджують одержання тимчасового захисту у Франції, та копію закордонного паспорта (а.с. 17-20). [PERSON] , перебуваючи на території України, 9 травня 2023 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченко О.В. склав компетентним органам заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також видано довіреність на ім`я [PERSON] , якого уповноважив бути його представником, у тому числі в органах нотаріату з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] (а.с. 9, 10-11). Як убачається із матеріалів спадкової справи №1/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , 1929 року народження, 6 червня 2023 року до приватного нотаріуса надійшла заяв [PERSON] від 9 травня 2023 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 35). Як убачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №72731235 від 6 червня 2023 року, після смерті [PERSON] , було заведено спадкову справу №1/2023(а.с.48 на звороті). 7 червня 2023 року, в інтересах [PERSON] та на підставі нотаріально посвідченої довіреності, до приватного нотаріуса Вишгородського нотаріального округу Київської області Пушняк М.О. звернувся [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 49 на звороті). Постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Пушняк М.О. від 7 червня 2023 року №4/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини (а.с. 21, 50). Також, 7 червня 2023 року приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Пушняк М.О. здійснила запит за № 5/02-14 до КП «Вишгородське БТІ» про надання актуальних відомостей щодо показників об`єкта нерухомого майна (технічний паспорт/довідку про технічні показники) щодо житлового будинку [ADDRESS] , зазначивши про надання документу представнику спадкоємцю - [PERSON] для оформлення спадщини (а.с. 49). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої та другої статті 1220, частини першої статті 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина перша статті 1223 ЦК України). Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщин (частина перша та четверта статті 1236 ЦК України). Загальні вимоги до форми заповіту та його посвідчення нотаріусом встановлено статтями 1247 та 1248 ЦК України. Як встановлено судом, [PERSON] , яка померла [INFO] , 6 серпня 2008 року склала заповіт, яким заповіла своєму внуку - [PERSON] все своє майно. Заповіт посвідчений Богданівською сільською радою Вишгородського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за №92, він є чинним та ніким не оспорюється. Інших спадкоємці після смерті [PERSON] немає. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Даючи оцінку спірним правовідносинам щодо пропущеного позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини судом встановлено, що місце проживання позивача (спадкоємця) не було зареєстроване за однією адресою із спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Так, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що у зв`язку з виникненням об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини через початок військових дій на території України, введення воєнного стану, у зв`язку з чим був змушений виїхати за межі території України на тимчасове проживання до Франції, він пропустив строк для прийняття спадщини. Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Режим воєнного стану триває і до цього часу. На всій території України ведуться активні бойові дії. Громадяни України в свою чергу, позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. Як убачається із матеріалів справи, з 10 березня 2023 року позивач перебував у Франції, та лише 9 травня 2023 року мав можливість скласти заяву про прийняття спадщини за заповітом та подати її до нотаріуса 3 червня 2023 року. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та наведені позивачем причини пропуску строку звернення за оформленням спадкових прав, суд вважає їх поважними, оскільки встановлено, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через збройну агресію і військові дії російської федерації на території України. Враховуючи, що законодавець не визначив переліку причин, які є поважними при пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною. Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором. Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення дій у визначений законом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Відповідно до частин третьої статті 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Крім цього, суд враховує, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який міститься у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, встановивши, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з об`єктивних та непереборних обставин для нього, враховуючи, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, а також враховуючи той факт, що у відповідача відсутні заперечення щодо заявлених позивачем позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви та позивачу необхідно визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном 2 (два) місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили.

Outcome: approved