Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

30.05.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 23647 від 01.09.2020, про стягнення з неї на користь ТОВ "Фінфорс", заборгованості в розмірі 6382,80 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено за відсутності усіх передбачених законом документів, які б підтверджували безспірність заборгованості та з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов та будь-яких заяв не подав. Треті особи також не з`явились у судове засідання та не надіслали до суду заяв по суті справи. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., видано виконавчий напис № 23647 від 01.09.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінфорс",заборгованості в розмірі 6382,80 грн. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем суду не надано належних доказів на підтвердження заборгованості позивача, її розміру та безспірності. Зміст позовних вимог свідчить про наявність спору. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку - для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Суду не надано доказів, що сторонами укладено нотаріально посвідчений договір, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц , від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 01.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги до ТОВ "Фінфорс", є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved