Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

[PERSON] 22.08.2023 звернувся в суд з позовом до Зимноводівської сільської\~ради Львівської\~областіпро визнання недійсним та скасувати розпорядження голови Городоцької РДА Львівської області № 775 від 24.12.2002, в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8247 га, на території Суховільської сільської ради і виданий на підставі означеного розпорядження на його ім`я державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 058846 від 26.12.2002, скасувавши його реєстрацію в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 148 та скасувавши в поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та про визнання за ним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , права на земельну частку (пай) площею 1,12 ум.кад.га, що на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) ЛВ № 0090075 від 09.10.1996, належало останньому, мотивуючи тим, що після смерті батька прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса для її оформлення, листом від 08.12.2023 нотаріус відмовила в оформленні спадщини на належну батькові [PERSON] земельну ділянку, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду, він оформити спадщину не може, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, 18.07.2023 подав заяву у якій позов підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності. Представник Зимноводівської сільської\~ради Львівської\~областів судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно. Представники Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та Львівської районної адміністрації в судове засідання не з`явились. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Як видно із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.13), [PERSON] помер [INFO] . Оскільки спадкодавець помер до [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті, слід застосовувати положення ЦК України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пункт 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~№ 7\~передбачає,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта.\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Таким чином, розпорядження голови Городоцької РДА № 775 від 24.12.2002, в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8247 га, на території Суховільської сільської ради, що видане після його смерті, в цій частині слід визнати недійсним та скасувати. Із копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 058846 (а.с.27) убачається, що такий виданий 26.12.2002 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 775 від 24.12.2002 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 148. Згідно вказаного державного акту видно, що у 2002 році, тобто задовго після смерті [PERSON] , йому передавалась у власність земельна ділянка на території Суховільської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,8247 га. Оскільки на час видачі державного акту серії ІІІ-ЛВ № 058846 від 26.12.2002 на ім`я [PERSON] , спадкодавець помер, вказане право власності не входить до складу спадщини після його смерті, тому державний акт слід визнати недійсним, скасувавши його реєстрацію в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 148 та скасувавши в поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку. Як убачається із копій сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0090075 від 09.10.1996 (а.с.26), [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,12 ум.кад.га. Отже, [PERSON] ще за життя належало право на земельну частку (пай), а отже видача бланку державного акта після його смерті не може слугувати підставою до звуження прав його спадкоємців та відмовою до визнання за ними права на пай в порядку спадкування. Наведене також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Таким чином, належне на час смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 1,12 ум.кад.га, входить до складу спадщини після його смерті. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] [PERSON] , як встановлено судом, помер [INFO] . З повідомлення Городоцької державної нотаріальної контори № 981/01-16 від 08.12.2023 убачається, що видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку площею площею 0,8247 га на території Суховільської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва неможливо, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №058846 від 26.12.2002 виданий після смерті спадкодавця. Оскільки [PERSON] при житті належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату і саме це право входить до складу спадщини, позивач фактично прийняв спадщину після його смерті, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, є підстави до задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача в користь позивача 1984\~грн.\~80\~коп.судового збору.

Outcome: approved