Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гримут Тетяна Василівна звернулася в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо пердмета спору Орган опіки та піклування Тячівської міської ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем по справі, позивачка не укладала та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, 26.07.2017 року, серії [NUMBER] . Представник вказує, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Батки дитини разом не проживають більше чотирьох років та відповідач не бачив доньки з часу виповнення їй восьми місяців. Стверджує, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини, життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не цікавиться здоров`ям доньки та її успіхами в розвитку та навчанні, морально не підтримує дитину, та навіть не вітає її з днем народження. Разом з цим зазначає, що соціально-підтримуюче оточення для дитини утворює позивачка та бабуся [PERSON] . Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення та належний нагляд за станом її здоров`я. Між позивачкою та дитиною завжди усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Враховуючи наведене, просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.01.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та призначено підготовче засідання. 21 лютого 2023 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Позивачка зауважила, що з огляду на вік дитини, вона не вбачає доцільності заслухати думки малолітньої щодо існуючого між нею та відповідачем спору про позбавлення батьківських прав та явка до суду може зайвий раз турбувати дитину. Відповідач, будучи відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами за №№ 9050001684957, 9050001737562 повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явилася, водночас подала до Тячівського районного суду заяву в якій просить справу розглядати без її присутності, позовні вимоги викладені в заяві підтримує. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, заслухавши покази свідка, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданного Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, 26.07.2017 р., батьками малолітньої [PERSON] [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Судовим наказом Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2020 року у справі №307/147/20 з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 15 січня 2020 року (а.с.13). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 29.09.2022 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] становить - 31 964,00 грн. (а.с.21). З доданої довідки про неотримання аліментів від 29.09.2023 року вбачається, що позивачка не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року згідно виданого 5.02.2020 Тячівським районним судом Закарпатської області судовим наказом у справі №307/147/20. (а.с.22). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеним депутатом Тячівської міської ради VIII-го скликання [PERSON] від 30.09.2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою [PERSON] , її батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] . Позивачка не проживає із батьком своєї доньки з лютого 2018 року, який від тоді не утримує дитину, не бере участь у вихованні дочки. (а.с.20). Згідно довідки «Тячівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини», вбачається, що позивачка або її мама по потребі відвідує лікаря, піклується про дитину, виконує всі обов`язки та рекомендації, дитина доглянута. Батько дитини станом здоров`я дочки ніколи не цікавився. (а.с.23). Згідно листа Тячівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №5 Тячівської міської ради Закарпатської області №47 від 28.09.2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідувала дитячий садок з серпня 2021 року по лютий 2022 року, однак батько дитини за цей період жодного разу навчанням дитини не цікавився, з садочку дитину не забирав, а також на свята та батьківські збори ніколи не приходив. (а.с.24). Згідно психолого-педагогічної характеристики вбачається, що соціально-підтримуюче оточення для дитини утворює її мама та бабуся, виховується дитина в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При розмові з психологом дитина розповіла, що не знає хто такий батько. Нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та спілкування з дитиною, вплинуло на психоемоційний стан дитини. (а.с.25). Згідно письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям. (а.с.26-30). Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що особисто він ніколи не бачив, щоб відповідач приходив до дитини. Мати та дитина посилилися поряд з ним по сусідству у лютому 2018 році та з цього часу він не мав жодного контакту з відповідачем. Про відповідача у справі йому нічого невідомо. На даний час позивачка має іншу сім`ю. З письмових попереджень [PERSON] адресованих [PERSON] від 27.06.2022 року та 27.07.2022 та квитанцій про сплату відправки поштової кореспонденції вбачається, що позивачка зверталася до відповідача з повідомленням про необхідність виконання ним свого батьківського обов`язку щодо їх спільної дитини. (а.с.16-19). Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Тячівської міської ради від 01.02.2023 року № 05-19/133, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої [PERSON] [INFO] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що комісією встановлено, що малолітня [PERSON] знаходиться на повному вихованні та утриманні матері. Батько дитини з сім`єю не проживає з 2018 року і з того часу, зовсім не цікавиться долею своєї доньки, не телефонує, не намагається зустрітися з нею та не проявляє ніякої батьківської турботи про неї. Батько ухиляється від виховання дочки, про що свідчить те, що малолітня зовсім не пам`ятає свого батька та має заборгованість зі сплати аліментів (а.с. 44-45). Повною мірою вищезгаданий висновок органу опіки та піклування відповідає висновкам суду, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідача батьківських прав щодо доньки. Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин батька та дитини, яких по суті більше трьох років не існує, на що вказує бездіяльність поведінки батька, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачкою доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між батьком і дитиною та доведено наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення його від участі у виконанні покладеного на нього Законом батьківського обов`язку, щодо утримання та виховання дочки. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 992,40 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved