Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним розпорядження голови Городоцької РДА Львівської області № 87 від 20.02.2002, в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7222 га, на території Долинянської сільської ради і виданий на підставі означеного розпорядження на його ім`я державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 013765 від 27.02.2002, скасувавши його реєстрацію в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 263 та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , право на 1/2 частину земельної частки (паю) площею 1,07 ум.кад.га, що на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) ЛВ № 0089406, належало останньому та в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , право на 1/2 частину вищеозначеної земельної частки (паю), мотивуючи тим, що після смерті батька [PERSON] спадщину прийняли вона та дружина спадкодавця - [PERSON] , що після смерті матері вона прийняла спадщину, в січні 2023 року нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, у оформленні спадщини на належну батькові [PERSON] земельну ділянку нотаріус відмовила, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду, вона оформити спадщину не може, просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилась, 23.08.2023 подала заяву у якій позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Представник Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, 12.04.2023 міський голова подав пояснення, у яких не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи за відсутності їх представництва. Представник Львівської районної військової адміністрації 27.04.2023 подала клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Як видно із копії свідоцтв про смерть серія [NUMBER] і серія [NUMBER] (а.с.8, 9), [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . Оскільки спадкодавці померли до 01.01.2004, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їх смерті, слід застосовувати положення ЦК України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пункт 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~№ 7\~передбачає,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта.\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Таким чином, розпорядження голови Городоцької РДА № 87 від 20.02.2002, в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7222 га, на території Долинянської сільської ради, що видане після його смерті, в цій частині слід визнати недійсним. Із копії державного акта на право\~приватної власності\~на землю\~серії І-ЛВ\~№ 013765\~від 27.02.2002 (а.с.14) убачається, що такий виданий 27.02.2002 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 87 від 20.02.2002 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 263. Згідно вказаного державного акту видно, що у 2002 році, тобто задовго після смерті [PERSON] , йому передавалась у власність земельна ділянка на території Долинянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,7222 га. Оскільки на час видачі державного акту серії І-ЛВ № 013765 від 27.02.2002 на ім`я [PERSON] спадкодавець помер, вказане право власності не входить до складу спадщини після його смерті, тому державний акт слід визнати недійсним та скасувати його реєстрацію в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 263. Як убачається із копій технічної документації по передачі земельних часток (паїв) в натурі і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам с.Долиняни та інш. від 2002 року, розпорядження Голови Городоцької РДА № 589 від 22.07.1996 з додатком до нього та витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Львівського району (колишня Долинянська сільська рада) Львівської області від 22.02.2023 (а.с.17-18), [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,0 7 ум.кад.га. Вказане свідчить про те, що [PERSON] ще за життя був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а отже видача бланку державного акта після його смерті не може слугувати підставою до звуження прав його спадкоємців та відмовою до визнання за ними права на пай в порядку спадкування. Наведене також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Таким чином, належне на час смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 1,07 ум.кад.га, входить до складу спадщини після його смерті. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6-7, 10). [PERSON] , як встановлено судом, помер [INFO] . Із довідки Городоцької міської ради Львівської області № 201 від 01.08.2022 убачається, що [PERSON] до смерті 09.08.2001 проживав та був зареєстрований на [ADDRESS] , разом із ним проживали та буди зареєстровані в тому числі дружина [PERSON] , 1933 р.н. і дочка [PERSON] , 1970 р.н. (а.с.11). Таким чином, в силу положень ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] і [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Як видно, із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Із копії заповіту, посвідченого 17.10.2003, видно, що [PERSON] на випадок смерті склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла [PERSON] [PERSON] , як видно із копії спадкової справи № 502/2003 від 22.11.2007, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . З повідомлення Городоцької державної нотаріальної контори № 18/01-16 від 13.01.2023 убачається, що видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавців на земельну ділянку площею площею 0,7222 га на території Долинянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва неможливо, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 013765 від 27.02.2002 виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . Оскільки [PERSON] при житті належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату і саме це право входить до складу спадщини, після його смерті спадщину прийняли донька [PERSON] та дружина [PERSON] , а після смерті останньої спадщину прийняла позивачка, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, є підстави до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved