Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Триліський спиртовий завод» (далі - відповідач), у якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 72 242,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 7 липня 2008 року працює у відповідача на посаді бухгалтера. Заробітна плата їй не виплачується з огляду на відсутність коштів у відповідача передбачених для виплати заробітної плати. Оскільки, відповідач має перед позивачем борг по виплаті заробітної плати, остання змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу просила розглянути за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 07 липня 2008 року прийнята на посаду бухгалтера ДП «Триліський спиртовий завод», з оплатою згідно штатного розкладу, про що видано наказ №80/1-к від 07 липня 2008 року та міститься відповідний запис у трудовій книжці. У відповідності до наказу ДП «Триліський спиртовий завод» №012/к від 15.06.2023 року, [PERSON] звільнено з робити з 30 червня 2023 року згідно ст. 38 КЗпП України. Згідно Довідки ДП «Триліський спиртовий завод» за № 7-3/3 від 01.07.2023 року вбачається, що ДП «Триліський спиртовий завод» має заборгованість перед [PERSON] за період квітень 2023 року по червень 2023 року в сумі 72 242,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності зі ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач має борг перед позивачем по виплаті заробітної плати, а тому, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, у зв`язку із чим вони підлягають захисту судом шляхом стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року в сумі 72 242,00 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, рішення в частині виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючи положення ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст. 16 ЦК України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України та

Outcome: approved