Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

1.Стислий виклад позовних вимог. 26 червня 2023 року [PERSON] подав до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7» «про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі (посаді) та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу». Згідно змісту позовних вимог просить: -визнати незаконним та скасувати наказ голови комісії з припинення юридичної особи КНП КМР «Міська лікарня № 7» № 02-27/123-ос від 29.05.2023 року «Про звільнення [PERSON] »; -поновити на посаді заступника медичного директора загально лікарняного персоналу в комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7»; -стягнути з комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7» на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; -відповідно до положень ст.. 235 Кодексу законів про працю України та ст.. 430 Цивільного процесуального кодексу України, - допустити рішення суду, в частині поновлення на роботі, до негайного виконання; -стягнути з комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7» на користь позивача понесені судові витрати по справі, у тому числі на професійну правову допомогу адвоката. 2.Позиці позивача. В обґрунтування заявленого позову, позивачем [PERSON] зазначено, що він працював на посаді заступника медичного директора загально лікарняного персоналу у комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня №7», в період з 1.10.2021 року і по 28.05.2023 року. 28.05.2023 року він був звільнений із займаної посади із формулюванням «у зв`язку із скороченням штату працівників, за п.1 ст. 40 КЗпП України», за наказом виданим головою комісії з припинення юридичної особи КНП КМР «Міська лікарня № 7» №02-27/123-ос від 29.05.2023р. «Про звільнення [PERSON] ». Порушення при його звільненні полягають в тому, що датою його звільнення є дата вихідного дня, а саме 28.05.2023 року, проте у понеділок - 29.05.2023 року він був на роботі та працював, що підтверджується графіком обліку робочого часу по підрозділу загального персоналу на травень 2023 року (НСЗУ). Із зазначеним наказом про його звільнення, він також був ознайомлений 29.05.2023 року - у понеділок. Під час судового розгляду представник позивача зазначила, що [PERSON] не оспорює сам факт обізнаності про припинення як юридичної особи КНП КМР «Міська лікарня № 7», та про наступне його звільнення. Також позивачем не оспорюється факт того, що протягом 2022 року він тривалий час знаходився у відпустках та на жовтень 2022 року перебував за кордоном. Проте вважає неналежним повідомленням його з Рішенням Кам`янської міської ради від 30.09.2022 року про припинення юридичної особи, саме 05.10.2023 року шляхом телефонного дзвінка. В подальшому йому було вручено повідомлення про майбутнє звільнення, з підстав скорочення штату станом на 28.03.2023 рік, також він був попереджений про майбутнє звільнення і 17.05.2023 року, безпосередньо головою ліквідаційної комісії, розмову з якою він записав на свій телефон, і запис цієї розмови долучив до позову. Також, представник позивача зазначила, що дійсно [PERSON] під час своєї розмови на аудіо записі дослідженому судом зазначає про те, що в нього є плани на червень, липень 2023 року, і він знаючи про скорочення штату та припинення діяльності КП КМР «Міська лікарня № 7», наголошує що для нього вигідніше звільнення по скороченню штату з 28.05.2023 року, про що він неодноразово наголосив. Щодо запропонованої посади в лікарні КП КМР «ШМЛД» то згоди [PERSON] не надав, та повідомив про бажання звільнитися за скороченням штату, але саме з 28.05.2023 року. При цьому за період з 28.03.2023 року і по 29.05.2023 рік, з боку КП КМР «Міська лікарня № 7» йому не було запропоновано жодної посади. Як зазначено представником позивача, то у [PERSON] були неодноразові конфлікти з адміністрацією КП КМР «Міська лікарня № 7», проте жодного притягнення до дисциплінарної відповідальності, чи будь-якого стягнення за час роботи у лікарні на позивача покладено не було. На думку сторони позивача, у актах та довідках відповідач зазначає данні які не узгоджуються між собою. При цьому відповідачем не враховано фах та досвід позивача як лікаря, який має стаж роботи 30 років та наступні освіти: Диплом магістра про отримання вищої освіти за спеціальністю «Державне управління», диплом № [NUMBER] від 28.02.2001 року; Вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальністю «Організація і управління охороною здоров`я», посвідчення № 26/355-о/20 від 25.05.2020 року; Вищу кваліфікацію лікаря - педіатра вищої категорії, що підтверджується посвідченням №16/453-0/18 від 05.2018 року. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. А також, сторона позивача вважає що такі заходи щодо скорочення штату були вжиті лише до позивача [PERSON] та [PERSON] , який був допитаний як свідок. Зважаючи на допущені Відповідачем порушення вимог трудового законодавства при звільненні позивача з роботи (посади), наказ голови комісії з припинення юридичної особи КНП КМР «МЛ №7» №02-27/123-ос від 29.05.2023року «Про звільнення [PERSON] » підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а позивач, - поновленню на попередній роботі. На підставі зазначеного, представник позивача підтримав позовні вимоги за їх змістом, вважала їх обґрунтованими і просила їх задовольнити вцілому. 3.Позиція відповідача. Сторона відповідача не погодившись із заявленим позовом подала відзив, за змістом якого зазначив, що Рішенням Кам`янської міської ради від 23.06.2021 р. №210-08/УІІІ «Про припинення юридичної особи - Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №5» шляхом приєднання» відбулося приєднання КНП КМР «Міської лікарні №5» до КНП КМР «Міської лікарні №7», на посаді генерального директора якої (КНП КМР «Міська лікарня №5» працював Позивач - [PERSON] .. Після вказаного приєднання 01.10.2021 р. Позивача було призначено на посаду заступника медичного директора КНП КМР «МЛ №7». 30.09.2022р. рішенням Кам`янської міської ради №673-23/УІП «Про припинення юридичної особи - Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №7» було розпочато процедуру припинення КНП КМР «МЛ №7» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» та створено ліквідаційну комісію, згідно до п. 1.1. якого: «…Припинити юридичну особу - Комунальне некомерцїйне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня №7» (код ЄДРПОУ - 05411245) шляхом його приєднання до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (код ЄДРПОУ-01985854)…». 04.10.2022 р. головою ліквідаційної комісії було видано наказ № 259, яким доручено начальнику відділу кадрів довести до відома всіх працівників вказане рішення власника, попередити працівників про внесення змін до істотних умов праці з моменту завершення етапу реорганізації та попередити працівників про можливе скорочення на дублюючих посадах або посадах, які не будуть передбачені штатним розписом КНП КМР «МЛШМД». 05.10.2022 р. в телефонному режимі Позивачу було зачитано оповіщення про те, що Кам`янською міською радою було прийнято рішення від 30.09,2022 №673-23/УІІІ та його зміст, а також зміст наказу від 04,10,2022 р. №259, оскільки він в цей час знаходився у відпустці за кордоном, з попередженням про внесення змін до істотних умов праці та щодо можливого скорочення, про що було складено відповідний акт. 28.03.2023р. начальником відділу кадрів було запрошено Позивача для ознайомлення з попередженням про майбутнє звільнення, але Позивач відмовився підписувати зазначене повідомлення та забрав його із собою, що було зафіксовано відповідним актом. 30.03.2023 р. Позивач приніс підписане попередження про майбутнє звільнення та надав його начальнику відділу кадрів, яка помітила, що в шаблоні зазначена невірна дата майбутнього вивільнення та внесла при Позивачі зміну в попередження своєю рукою та наголосила про дату звільнення 28.05.2023 р.. Вказаний факт підтверджується актом. Станом на 28.03.2023 р. - попередження Позивача про майбутнє звільнення в КНП КМР «МЛШМД» не було вільних штатних одиниць, які б відповідали кваліфікації Позивача, також 17.05.2023 р. головою ліквідаційної комісії в телефонному режимі було запрошено Позивача до адміністрації КНП КМР «МЛ №7» та ліквідаційною комісією було запропоновано Позивачу посаду завідувача відділу інфекційного контролю у КНП КМР «МЛШМД», але Позивач від посади відмовився і наголосив на тому, що хоче звільнитися з посади за скороченням, про що було складено відповідний акт, і що хоче звільнитися саме 28.05.2023 року. 28.05.2023р. Позивача було звільнено з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП, а оскільки день був вихідним, то наказ про його звільнення було видано 29.05.2023 р. Наказ про звільнення позивача [PERSON] дійсно був виданий 29.05.2023 року у понеділок, що відповідач не оспорює, і саме 29.05.2023 року позивач був ознайомлений із даним наказом у приміщенні лікарні. Кодексом законів про працю, як і чинним трудовим законодавством не заборонено звільняти людей у вихідні дні, а тим більш в силу приписів Закону України «Про трудові відносини в умовах воєнного стану» з врахуванням ст.47 та ст.116 КЗпП щодо розрахунку. Оскільки датою звільнення у відповідності до попередження про звільнення та акту про засвідчення факту внесення уточнення запису до попередження про майбутнє звільнення, який надано до матеріалів справ, визначено 28.05.2023 р. - вихідний день, то наказ про звільнення був оформлений 29.05.2023 року в робочий день. Крім того, дана позиція повністю узгоджується з приписами ст.116 КЗпП, оскільки якщо в день звільнення працівник не працював, то розрахункові суми йому мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові в разі звільнення, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум, а така сума зазначається саме в наказі про звільнення. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Стаття 43 КЗпП визначає порядок розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Пунктом 2 прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Абзацом 2 статті 43 КЗпП встановлено, що норми статті 43 у період дії воєнного стану застосовуються в редакції частини другої статті 5 Закону № 2136-ІХ від 15.03.2022 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Частиною 2 статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. Крім того, частиною 2 статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються. Щодо переважного права при звільнені за ст.42 КЗпП, то 22.05.2023 року всі працівники КНП КМР «МЛ №7» написали заяви про звільнення по переведенню в КНП КМР «МЛШМД». За п.1 ст.40 КЗпП 22.05.2023 р. було звільнено 17 осіб за їх особистим бажанням без переводу їх на вакантні посади до КНП КМР «МЛШМД». Крім того, вакантних посад у вказаному закладі не було станом на 22.05.2023 р., а отже були відсутні підстави для застосування переважного права для залишення на посаді Позивача. Крім того, слід зазначити, що при скороченні працівників у відповідності до ст.42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівнику з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. В свою чергу, Позивач з 7 березня 2022 року по 16 листопада 2022 року, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, перебував у довготривалих відпустках як оплачуваних так і без збереження заробітної плати. Та саме позивач наполягав на його звільненні з підстав скорочення штату 28.05.2023 року, як ним зазначалося що було в його інтересах. Крім того, в процесі процедури припинення КНП КМР «МЛ №7» податковою інспекцією було проведено перевірки господарської діяльності КНП КМР «МЛ №7», за результатами якої були виявлені порушення та виписані податкові повідомлення-рішення, з якими КНП КМР «МЛ №7» не погодилась та направила в порядку адміністративного оскарження до податкової інспекції заперечення на вказані податкові повідомлення-рішення. Вказані обставини ускладнюють припинення юридичної особи, оскільки запис про припинення юридичної особи в єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців робиться після висновку податкової про відсутність зобов`язань перед державою. В свою чергу, рішенням Кам`янської міської ради від 30.03.2023 р. №856-31/VIII «Про закріплення майна на праві оперативного управління за КНП КМР «МЛШМД» рухоме та нерухоме майно вилучене у КНП КМР «МЛ №7» та передано КНП КМР «МЛШМД» на праві оперативного управління з 23.05.2023 р. Рішенням Кам`янської міської ради від 30.03.2023 р. №867-31/УІІІ «Про вилучення з постійного користування земельної ділянки за адресою: вул. Сергія Слісаренко, 3» земельну ділянку вилучено у КНП КМР «МЛ №7» та передано КНП КМР «МЛШМД» в оперативне управління та на дату подання даного відзиву триває процес оформлення документів на передачу Також, на виконання листа НСЗУ від 10.03.2023 р. №7986/4-15-23 з 01.06.2023 р. КНП КМР «МЛ №7» було об`єднано пакети НСЗУ та отримання фінансування відбувається КНП КМР «МЛШМД» , в яку переведені всі співробітники КНП КМР «МЛ №7». Таким чином, на час розгляду справи по суті, КНП КМР «МЛ №7» не припинене, тобто продовжує існувати, в складі працівників залишилися три члени ліквідаційної комісії на громадських засадах, фінансування відсутнє, приміщення та земельна ділянка відсутні. Враховуючи викладене, Позивача не можливо поновити на роботі, оскільки КНП КМР «МЛ №7» не надає станом на 01.07.2023 р. медичних послуг. Зазначена позиція наголошена під час судового розгляду представником відповідача, на підставі чого заявлено про відмову у задоволені позовних вимог позивача [PERSON] у повному обсязі. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 26.06.2023 року [PERSON] подав до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7» «про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі (посаді) та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу». 27.06.2023 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] в порядку спрощеного позовного провадження. 05.07.2023 року відповідачем подано відзив на позов. 13.07.2023 року відповідачем подано доповнення до відзиву на позов. 18.07.2023 року позивачем подано клопотання про допит свідка [PERSON] .. 18.07.2023 року відповідачем подано клопотання про допит свідка [PERSON] 19.07.2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позов. 21.07.2023 року позивачем подано відповідь на доповнення до відзиву на позов. 27.07.2023 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив. 03.08.2023 року представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, від якого представник позивача відмовилася під час судового засідання 10.08.2023 року, відкликав його. Судом з зазначених підстав стороні позивача було роз`яснено підстави та порядок залучення співвідповідача, та 3-ої особи, як самостійними вимогами щодо предмету спору так і без самостійний вимог щодо предмету спору. 04.08.2023 року відповідачем подано заперечення на залучення співвідповідача. 10.08.2023 року під час судового засідання представник відповідача відмовився від допиту свідка [PERSON] .. 5.Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] має загальний трудовий стаж 30 років, і освіту Диплом магістра про отримання вищої освіти за спеціальністю «Державне управління», диплом № [NUMBER] від 28.02.2001 року; Вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальністю «Організація і управління охороною здоров`я», посвідчення № 26/355-о/20 від 25.05.2020 року; Вищу кваліфікацію лікаря - педіатра вищої категорії, що підтверджується посвідченням №16/453-0/18 від 05.2018 року, що підтверджується копією трудових книжок та вкладок до них (т. 1 а.с. 20-63), копії документів про освіту (т. 1 а.с. 64-65, 187-188), посвідчень (т. 1 а.с. 66-67, 189-190); також за час своєї роботи отримував подяки та грамоти (т. 1 а.с. 68-81). Рішенням Кам`янської міської ради від 23.06.2021 р. №210-08/УІІІ «Про припинення юридичної особи - Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №5» шляхом приєднання» відбулося приєднання КНП КМР «Міської лікарні №5» до КНП КМР «Міської лікарні №7», на посаді генерального директора якої (КНП КМР «Міська лікарня №5» працював Позивач - [PERSON] .. Після вказаного приєднання 01.10.2021 р. Позивача було призначено на посаду заступника медичного директора КНП КМР «МЛ №7», що підтверджено копією трудової книжки. 30.09.2022р. рішенням Кам`янської міської ради №673-23/УІП «Про припинення юридичної особи - Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №7» було розпочато процедуру припинення КНП КМР «МЛ №7» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» та створено ліквідаційну комісію (т. 1 а.с. 126-128). 04.10.2022 р. головою ліквідаційної комісії було видано наказ № 259, яким доручено начальнику відділу кадрів довести до відома всіх працівників вказане рішення власника, попередити працівників про внесення змін до істотних умов праці з моменту завершення етапу реорганізації та попередити працівників про можливе скорочення на дублюючих посадах або посадах, які не будуть передбачені штатним розписом КНП КМР «МЛШМД» (т. 1 а.с. 155) В період з 01 жовтня 2022 року по 13 жовтня 2022 рік, [PERSON] перебував у відпустці, що підтверджено витягом з наказу № 60-вд від 27.09.2022 року (т. 1 а.с. 129). Як встановлено згідно до пояснень сторін, в зазначений період [PERSON] не знаходився в межах України, а перебував за її кордонами. 05.10.2022 р. в телефонному режимі Позивачу було зачитано оповіщення про те, що Кам`янською міською радою було прийнято рішення від 30.09,2022 №673-23/УІІІ та його зміст, а також зміст наказу від 04.10.2022 р. №259, оскільки він в цей час знаходився у відпустці за кордоном, з попередженням про внесення змін до істотних умов праці та щодо можливого скорочення, про що було складено відповідний акт (т. 1 а.с. 130, 131). 24.02.2023 року Рішенням Кам`янської міської ради за № 810-30/VIII було затверджено статут Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», код ЄДРПОУ 01985854 (т. 2 а.с. 85-94), згідно до п. 1.2. Статуту - КНП КМР «МЛШМД» створене за рішенням Кам`янської міської ради (надалі - Засновник) від 04.09.2019 № 1532-35/VII відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом перетворення Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» у комунальне некомерційний підприємство. КНП КМР «МЛШМД» є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (код ЄДРПОУ 01985854). 28.03.2023р. головою ліквідаційної комісії КП КМР «Міська лікарня № 7» Касюрою О., було складено попередження про майбутнє звільнення в порядку п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 133). Також, 28.03.2023 року [PERSON] було вручено зазначене попередження про майбутнє звільнення, але в день попередження позивач відмовився від його підпису, що підтверджено актом складеним 28.03.2023 року (т. 1 а.с. 134). 30.03.2023 р. Позивач приніс підписане попередження про майбутнє звільнення та надав його начальнику відділу кадрів, яка помітила, що в шаблоні зазначена невірна дата майбутнього вивільнення та внесла при Позивачі зміну в попередження своєю рукою та наголосила про дату звільнення 28.05.2023 р.. Вказаний факт підтверджується актом (т. 1 а.с. 132). Станом на 28.03.2023 р. - попередження Позивача про майбутнє звільнення у КНП КМР «МЛ № 7» відсутні вільні ставки, які не підлягали б скороченню, а в КНП КМР «МЛШМД» були наявні вільні ставки на посади: лікар-кардіолог; лікар-анестезіолог; лікар-ультразвукової діагностики; сестра медична стаціонару; підсобний робітник; двірник; молодша медична сестра (санітарка); водій; ліфтер вантажного ліфта, що підтверджено відповіддю (т. 1 а.с. 136), а також штатним розкладом (т. 1 а.с. 191-240, т. 2 а.с. 9-37). 17.05.2023 р. головою комісії з припинення юридичної особи КНП КМР «МЛ №7» було особисто попереджено про майбутнє звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП, та запропоновано можливість переведення на посаду завідувача відділу інфекційного контролю у КНП КМР «МЛШМД», на що позивач згоди не надав. Актом від 17.05.2023 року (т. 1 а.с. 138), зафіксовано відмову [PERSON] від переведення на іншу посаду, наголосив на його згоді на звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, 28.05.2023 року мотивуючи родинними планами на літо. Згідно до з`ясованих обставин під час судового розгляду, безпосередньо 17.05.2023 року [PERSON] повідомив голову комісії з припинення юридичної особи КНП КМР «МЛ № 7», що він буде зайнятий на червень, липень 2023 року та має інші плани, і наполягає на його звільнення саме 28.05.2023 року, і саме за скороченням штату, що є вигідним для нього, зазначене відображено на аудіо записі долученому саме позивачем (т. 2 а.с. 38-а), як записі який він безпосередньо зробив під час спілкування із головою комісії на власний телефон, що підтверджено представником позивача під час судового розгляду. Станом на 22.05.2023 рік КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» мала вакантні ставки на посади: лікар-кардіолог; лікар-анестезіолог; лікар-ультразвукової діагностики; сестра медична стаціонару; підсобний робітник; двірник; молодша медична сестра (санітарка); водій; ліфтер вантажного ліфта, що підтверджено відповіддю (т. 1 а.с. 135), а також штатним розкладом (т. 1 а.с. 191-240, т. 2 а.с. 9-37). 29.05.2023 року Головою комісії з припинення юридичної особи КНП КМР «Міська лікарня № 7» Касюрою О. було видано Наказ за № 02-27/123-ос «Про звільнення [PERSON] », згідно до якого: «… [PERSON] , заступника медичного директора звільнити із займаної посади 28 травня 2023 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників, за п. 1 ст. 40 КЗпП України…» (т. 1 а.с. 19). 29.05.2023 р. [PERSON] ознайомлений із наказом від 29.05.2023 року за № 02-27/123-ос «Про звільнення [PERSON] », що підтверджено його підписом на наказі. (т. 1 а.с. 156). Також, як встановлено на час звільнення [PERSON] , вільні вакансії у КП КМР «Міська лікарня № 7» відсутні, а в КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» наявні ті ж самі вакансії: лікар-кардіолог; лікар-анестезіолог; лікар-ультразвукової діагностики; сестра медична стаціонару; підсобний робітник; двірник; молодша медична сестра (санітарка); водій; ліфтер вантажного ліфта, що підтверджено відповіддю (т. 1 а.с. 135), а також штатним розкладом (т. 1 а.с. 191-240, т. 2 а.с. 9-37). Згідно до графіку обліку робочого часу на травень 2023 рік по КП КМР «Міська лікарня № 7» 28.05.2023 рік був вихідним днем для [PERSON] , а робочим його днем є 29.05.2023 року (т. 1 а.с. 18). Таким чином, [PERSON] працював на посаді заступника медичного директора загально лікарняного персоналу у комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня №7», в період з 1.10.2021 року і по 29.05.2023 року. Та, в період з 07.03.2022 року і по 16.11.2022 року, включно, тобто 07 місяців і 27 днів, [PERSON] знаходився у відпустках, що підтверджено довідкою № 20 від 05.07.2023 року (т. 1 а.с. 139). Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 584,52 гривні на час звільнення, що підтверджено довідкою (т. 2 а.с. 38). За час проведення процедури припинення КНП КМР «МЛ № 7» станом на 22.05.2023 року було звільнено 17 фізичних осіб за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штатних одиниць, що підтверджено довідкою № 19 від 05.07.2023 року (т. 1 а.с. 140). Згідно до отриманих на запит адвоката Карасір А.І. копій штатних розкладів на КНП КМР «МЛ № 7» (т. 2 а.с. 132-153), станом на 01.03.2023 рік у штаті КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» посада заступника медичного директора - відсутня, і на 23.05.2023 рік посада заступника медичного директора наявна в одній штатній одиниці та є зайнятою, що підтверджено сторонами, та станом на 28.05.2023 року, або 29.05.2023 року вільною не є. Також, як встановлено в ході судового розгляду, та зазначено представником позивача адвокатом Карасір А.І., відповідачем виплачено на користь [PERSON] всі виплати під час звільнення. В процесі процедури припинення КНП КМР «МЛ №7» податковою інспекцією було проведено перевірки господарської діяльності КНП КМР «МЛ №7», за результатами якої були виявлені порушення та виписані податкові повідомлення-рішення, з якими КНП КМР «МЛ №7» не погодилась та направила в порядку адміністративного оскарження до податкової інспекції заперечення на вказані податкові повідомлення-рішення (т. 1 а.с. 137). Рішенням Кам`янської міської ради від 31.03.2023 р. №856-31 /VIII «Про закріплення майна на праві оперативного управління за КНП КМР «МЛШМД» (т. 1 а.с. 154)рухоме та нерухоме майно вилучене у КНП КМР «МЛ №7» та передано КНП КМР «МЛШМД» на праві оперативного управління з 23.05.2023 р. (договір та витяг з акту додаються до матеріалів справи). Рішенням Кам`янської міської ради від 31.03.2023 р. №867-31/УІІІ «Про вилучення з постійного користування земельної ділянки за адресою: вул. Сергія Слісаренко, 3» (т. 1 а.с. 152-153)земельну ділянку вилучено у КНП КМР «МЛ №7» та передано КНП КМР «МЛШМД» в оперативне управління та на дату подання даного відзиву триває процес оформлення документів на передачу. На виконання листа НСЗУ від 10.03.2023 р. №7986/4-15-23 з 01.06.2023 р. КНП КМР «МЛ №7» було об`єднано пакети НСЗУ та отримання фінансування відбувається КНП КМР «МЛШМД» , в яку переведені всі співробітники КНП КМР «МЛ №7» (т. 1 а.с. 147-148, 149-151). 23.05.2023 року між Кам`янською міською радою та КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» укладений Договір про закріплення майна, що перебуває у комунальній власності Кам`янської міської територіальної громади, на праві оперативного управління за Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (т. 1 а.с. 141-146) Таким чином, станом на 01.07.2023 р. КНП КМР «МЛ №7» не припинене. Допитаний під час судового засідання свідок сторони позивача [PERSON] суду повідомив, що він разом із [PERSON] працював у КП КМР «Міська лікарня № 5», яка була приєднана до КП КМР «Міська лікарня № 7», і також як і позивач був звільнений за скороченням штату за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Його як і [PERSON] запрошували на засідання комісії з питань скорочення, та повідомили про те, що він буде скорочений і вільних місць для нього не має. Проте йому відомо, що на його робоче місце, після його звільнення було прийнято іншу особу. А щодо [PERSON] то він разом із ним 17.05.2023 року прибував до адміністрації лікарні, де [PERSON] записав розмову із головою комісії, про що повідомив йому як сів у машину, та він цей запис прослухав. 6.Норми права. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. За змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. 7.Висновки та мотиви прийнятого рішення. Судом встановлено, що предметом спору в межах даної справи є визнання наказу про звільнення позивача незаконним та його скасування, із поновленням на роботі позивача та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому заявлений спір підлягає врегулюванню із застосуванням норм КЗпП України. Так, згідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду від 23.12.2022 року у справі № 511/466/19, наголошено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Так, згідно до рішенням Кам`янської міської ради від 30.09.2022р. за №673-23/УІП «Про припинення юридичної особи - Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №7» було розпочато процедуру припинення КНП КМР «МЛ №7» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» та створено ліквідаційну комісію (т. 1 а.с. 126-128). 04.10.2022 р. головою ліквідаційної комісії було видано наказ № 259, яким доручено начальнику відділу кадрів довести до відома всіх працівників вказане рішення власника, попередити працівників про внесення змін до істотних умов праці з моменту завершення етапу реорганізації та попередити працівників про можливе скорочення на дублюючих посадах або посадах, які не будуть передбачені штатним розписом КНП КМР «МЛШМД» (т. 1 а.с. 155). 24.02.2023 року Рішенням Кам`янської міської ради за № 810-30/VIII було затверджено статут Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», код ЄДРПОУ 01985854 (т. 2 а.с. 85-94), згідно до п. 1.2. Статуту - КНП КМР «МЛШМД» створене за рішенням Кам`янської міської ради (надалі - Засновник) від 04.09.2019 № 1532-35/VII відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом перетворення Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» у комунальне некомерційний підприємство. Рішенням Кам`янської міської ради від 31.03.2023 р. №856-31 /VIII «Про закріплення майна на праві оперативного управління за КНП КМР «МЛШМД» (т. 1 а.с. 154)рухоме та нерухоме майно вилучене у КНП КМР «МЛ №7» та передано КНП КМР «МЛШМД» на праві оперативного управління з 23.05.2023 р. (договір та витяг з акту додаються до матеріалів справи). Рішенням Кам`янської міської ради від 31.03.2023 р. №867-31/УІІІ «Про вилучення з постійного користування земельної ділянки за адресою: вул. Сергія Слісаренко, 3» (т. 1 а.с. 152-153)земельну ділянку вилучено у КНП КМР «МЛ №7» та передано КНП КМР «МЛШМД» в оперативне управління та на дату подання даного відзиву триває процес оформлення документів на передачу. 23.05.2023 року між Кам`янською міською радою та КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» укладений Договір про закріплення майна, що перебуває у комунальній власності Кам`янської міської територіальної громади, на праві оперативного управління за Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (т. 1 а.с. 141-146). За час проведення процедури припинення КНП КМР «МЛ № 7» станом на 22.05.2023 року було звільнено 17 фізичних осіб за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штатних одиниць, що підтверджено довідкою № 19 від 05.07.2023 року (т. 1 а.с. 140). Таким чином, судом встановлено що у відповідача КНП КМР «Міська лікарня № 7» дійсно відбулося скорочення штату та чисельності працівників, з підстав проведення процедури по припиненню юридичної особи на виконання Рішення Кам`янської міської ради від 30.09.2022 року за № 673-23/VIII (т. 1 а.с. 126). Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення. Як встановлено судом, 04.10.2022 р. головою ліквідаційної комісії було видано наказ № 259, яким доручено начальнику відділу кадрів довести до відома всіх працівників вказане рішення власника, попередити працівників про внесення змін до істотних умов праці з моменту завершення етапу реорганізації та попередити працівників про можливе скорочення на дублюючих посадах або посадах, які не будуть передбачені штатним розписом КНП КМР «МЛШМД» (т. 1 а.с. 155). А вже 05.10.2022 р. в телефонному режимі Позивачу було зачитано оповіщення про те, що Кам`янською міською радою було прийнято рішення від 30.09,2022 №673-23/VІІІ та його зміст, а також зміст наказу від 04.10.2022 р. №259, оскільки він в цей час знаходився у відпустці за кордоном, з попередженням про внесення змін до істотних умов праці та щодо можливого скорочення, про що було складено відповідний акт (т. 1 а.с. 130, 131). Повідомлення позивача про зазначені обставини відбулося шляхом сповіщення [PERSON] в телефонному режимі, так як останній на період по 16.11.2022 рік перебував у відпустці, знаходячись на час його повідомлення, а саме на 05.10.2022 року за кордоном України. Крім того, рішення Кам`янської міської ради від 30.09.2022р. за №673-23/УІП «Про припинення юридичної особи - Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №7» є загальнодоступним та розміщеним на офіційному сайті Кам`янської міської ради і у разі сумніву позивача в дійсності відомостей про які його було сповіщено, останній мав можливість у доступі до такого рішення та ознайомлення із ним з офіційного джерела. Також, як встановлено в ході судового розгляду, станом на 28.03.2023р. головою ліквідаційної комісії КП КМР «Міська лікарня № 7» Касюрою О.Л., було складено попередження про майбутнє звільнення в порядку п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП на ім`я [PERSON] (т. 1 а.с. 133), яке останній отримав безпосередньо 28.03.2023 року, що стороною позивача не оспорюється. Судом встановлено що на час попередження про майбутнє звільнення в порядку п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпАП, [PERSON] мав загальний трудовий стаж 30 років, освіту Диплом магістра про отримання вищої освіти за спеціальністю «Державне управління», диплом № [NUMBER] від 28.02.2001 року; Вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальністю «Організація і управління охороною здоров`я», посвідчення № 26/355-о/20 від 25.05.2020 року; Вищу кваліфікацію лікаря - педіатра вищої категорії. Проте, як встановлено в ході судового розгляду, станом на 28.03.2023 р., а саме на дату попередження Позивача про майбутнє звільнення у КНП КМР «МЛ № 7» були відсутні вільні ставки, які не підлягали б скороченню, а в КНП КМР «МЛШМД» були наявні вільні ставки на посади: лікар-кардіолог; лікар-анестезіолог; лікар-ультразвукової діагностики; сестра медична стаціонару; підсобний робітник; двірник; молодша медична сестра (санітарка); водій; ліфтер вантажного ліфта. Також, станом на 17.05.2023 рік, головою комісії з припинення юридичної особи КНП КМР «МЛ №7» Касюрою О.Л. було повторно, особисто попереджено про майбутнє звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП, та запропоновано можливість переведення на посаду завідувача відділу інфекційного контролю у КНП КМР «МЛШМД», на що позивач згоди не надав, що було зафіксовано як самим позивачем на аудіо записі який був ним долучений для дослідження, так і Актом від 17.05.2023 року (т. 1 а.с. 138), яким було зафіксовано відмову [PERSON] від переведення на іншу посаду, наголосив на його згоді на звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, 28.05.2023 року мотивуючи родинними планами на літо. Щодо допустимості доказів та сприйняття такої інформації з наданої позивачем аудіо запису, судом враховується приписи ст.. 76 ЦПК України, та підтвердження як стороною позивача так і стороною відповідача, що на записі зафіксовано саме розмова [PERSON] і що дійсно така подія мала місце 17.05.2023 року, а тому у суду відсутні підстави для визнання такого недопустимим, з врахуванням позиції сторін, та фактичних обставин які узгоджуються із доказами наданими сторонами. Суд оцінюючи інформацію відображену на дослідженому записі сприйняв позицію позивача [PERSON] як особи, який будучи обізнаний про припинення юридичної особи КНП КМР «Міська лікарня № 7», сам надавав пропозиції щодо врегулювання питання про його звільнення, наполягав на його звільнення лише в спосіб за скороченням штату, та лише датою 28.05.2023 року, що він неодноразово наголошував під час спілкування. Факт таких подій також підтвердив і свідок сторони позивача [PERSON] , допитаний судом під час судового розгляду. Також, судом враховується що [PERSON] станом на 17.05.2023 року повідомив про своє бажання на звільнення за скороченням штату, а тому посилання сторони позивача на те, що станом на 23.05.2023 року відбулися зміни у штатному розкладі КНП КМР «МЛШМД», не відображає зміни позиції позивача, який наголошував що він вже станом на 17.05.2023 року не зможе знаходитися у місці і має свої плани на червень, липень 2023 року, фактично повідомляючи про не можливість виконання роботи, та наполягав на його звільненні саме 28.05.2023 року. Як встановлено судом, станом на 17.05.2023 року на КНП КМР «Міська лікарня № 7» відсутні вакантні посади, які мали б бути запропоновані позивачу, та станом на його звільнення як і розгляду справи по суті, у відповідача за штатним розкладом 4 посади, які фактично зайняті особами що перебувають на лікарняному, що обмежує відповідача у здійсненні дій на їй скорочення, що не оспорювалося позивачем та підтверджено штатними розкладами які досліджені під час судового розгляду. Також, суд погоджується із позицією наголошеною відповідачем, як то у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44 (на які посилається Позивач), 53 Конституції України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Стаття 43 КЗпП визначає порядок розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Пунктом 2 прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Абзацом 2 статті 43 КЗпП встановлено, що норми статті 43 у період дії воєнного стану застосовуються в редакції частини другої статті 5 Закону № 2136-ІХ від 15.03.2022 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Частиною 2 статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. Крім того, частиною 2 статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються. Отже, враховуючи вищевикладені норми роботодавець не повинен повідомляти в профспілкову організацію про заплановані заходи щодо звільнення працівників, причин звільнення, кількості звільнених працівників та не повинен погоджувати з профспілковою організацією звільнення працівників за п.1 ст.40 КЗпП. Таким чином, судом встановлено, що відповідач - роботодавець дотримався вимог закону при звільненні позивача з роботи у зв`язку з ненадання ним згоди на переведення на наявну вакансію у КНП КМР «МЛШМД». Наявність підстав для звільнення позивача відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України доведена відповідачем під час розгляду справи та не спростована позивачем. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення позивача, поновлення його на роботі, зобов`язання відповідача стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також, відповідачем під час судового розгляду доведено що він своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, а [PERSON] відмовився від запропонованих йому вакантних посад, в тому числі і посади запропонованої йому станом на 17.05.2023 рік, на підставі зазначеного суд приходить до висновку що стороною відповідача дотримано процедуру звільнення працівника з підстав п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Щодо дати звільнення позивача, зазначеної в наказі як 28.05.2023 року, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Дійсно, як встановлено в ході судового розгляду, 28.05.2023 рік припадає на неділю, і згідно до графіку роботи [PERSON] є вихідним днем, після якого першим робочим днем є 29.05.2023 рік. Саме 29.05.2023 року, Головою комісії з припинення юридичної особи КНП КМР «Міська лікарня № 7» Касюрою О. було видано Наказ за № 02-27/123-ос «Про звільнення [PERSON] », згідно до якого: «… [PERSON] , заступника медичного директора звільнити із займаної посади 28 травня 2023 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників, за п. 1 ст. 40 КЗпП України…» (т. 1 а.с. 19). 29.05.2023 р. [PERSON] ознайомлений із наказом від 29.05.2023 року за № 02-27/123-ос «Про звільнення [PERSON] », що підтверджено його підписом на наказі. (т. 1 а.с. 156). Згідно до графіку обліку робочого часу на травень 2023 рік по КП КМР «Міська лікарня № 7» 28.05.2023 рік був вихідним днем для [PERSON] , а робочим його днем є 29.05.2023 року (т. 1 а.с. 18). А тому останнім робочим днем [PERSON] є 29.05.2023 рік, а не 28.05.2023 рік, як зазначено у наказі. З урахуванням пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, яким встановлено, що днем звільнення вважається останній день роботи, датою припинення трудових відносин. Доказів про те, що такий день як неділя 28.05.2023 року для роботодавця був робочим, теж не надано. А тому, не можливо прийняти позицію відповідача щодо дозволу на звільнення працівника у вихідний день, без доведення того, що для роботодавця це був робочим днем. Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про порушення зазначених гарантій, застосовуваних під час реалізації процедури звільнення працівника, та вимагає поновлення порушених прав працівника. Згідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19) зроблено правовий висновок про те, що у разі порушення гарантії, встановленої частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі №522/3410/15-ц (провадження №61-43676св18), від 29 січня 2020 року у справі №320/7991/16 (провадження №61-36022св18) та від 27 квітня 2022 року у справі №334/5735/19 (провадження №61-1164св22), суд дійшов висновків, що за наявності підстав для звільнення (відсутності підстав для поновлення), але якщо воно здійснене у день перебування на лікарняному, суд може усунути таке порушення прав позивача шляхом зміни дати звільнення на перший день після закінчення періоду непрацездатності. Також, згідно до правової позиції Верховного Суду, оскільки при звільненні позивача суд встановив факти порушення позивачем умов і порядку видання наказу про його звільнення, при цьому відсутності підставі для його поновлення на роботі. Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, у цьому випадку слід усунути шляхом зміни дати звільнення позивача, а саме: визначити датою припинення трудових відносин перший робочий день після вихідного дня позивача, як то 28.05.2023 року, зазначив датою його звільнення саме 29.05.2023 рік, який як встановлено в ході судового розгляду, є останнім робочим днем позивача [PERSON] , є днем видачі наказу про його звільнення, та днем ознайомлення [PERSON] з наказом, що підтверджено як стороною позивача так і стороною відповідача. Судом враховується також правовий висновок викладений Верховним Судом у Постанові від 08.02.2023 року у справі № 207/831/20, та суд приходить до висновку що у випадку зміни дати звільнення у зв`язку зі звільненням працівника з роботи у вихідний день, відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як у такому випадку зміна дати звільнення не є вимушеним прогулом, але є підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати позивачу за його робочий день 29.05.2023 рік, як останній день його роботи, зі сплатою відповідних внесків обов`язкових платежів, що узгоджується із аналогічним підходом застосованим Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 310/2284/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 545/1151/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 522/3410/15-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 320/7991/16, від 11 червня 2020 року у справі № 481/1043/17, від 8 липня 2020 року у справі № 752/11686/18, від 29 липня 2020 року у справі № 305/1229/18, в аналогічних спорах. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, встановивши всі фактичні обставини справи виходячи із наданих доказів сторонами, всебічно дослідивши обставини справи, визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд приходить до висновку, що відповідачем, як особою на яку покладено тягар доведення законності звільнення позивача, доказано на підставі належних, допустимих і достатніх доказах наявність підстав для звільнення позивача, так і процедури яка передувала його звільненню, самим позивачем [PERSON] доведено обізнаність з майбутнім його скороченням станом на 2022 рік, та отриманням ним повідомлення про майбутнє звільнення в порядку п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП за два місяці до дати звільнення, проте судом встановлено порушення допущене при визначенні дати звільнення позивача, яке підлягає усуненню шляхом внесення виправлення в дату його звільнення, а тому позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 8.Судові витрати. Враховуючи, що при зверненні із позовом позивач є звільненим від сплати судового збору згідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому такі витрати у разі не задоволення позовних вимог заявлених позивачем відносяться за рахунок держави. В той же час, заявлені у позовній заяві вимоги позивача [PERSON] про стягнення з комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня № 7» на його користь понесені судові витрати по справі, у тому числі на професійну правову допомогу адвоката, з врахуванням приписів п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України не підлягають задоволенню.

Outcome: partial