Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

27.07.2023 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. №17303 від 15.06.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованості в розмірі 27938,04 грн, а також судові витрати у розмірі 1610,40 грн у виді судового збору та 4550,00 грн витрат на правничу допомогу. У липні 2023 року банківський рахунок позивача призначений для виплати заробітної плати було накладено арешт. Згодом позивачу стало відомо, що арешт грошових коштів було здійснено у виконавчому провадженні [NUMBER] від 12.01.2022 року приватним виконавцем Проценком А. Ю. з метою виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Позивач зазначає, що між ним та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» жодних договірних відносин не виникало, попереднього до нього з жодними вимогами ніхто не звертався, суми заборгованості не пред`являв, не обґрунтовував розміру заборгованості, що свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості та підтверджує факт порушення нотаріусом вимог чинного законодавства при вчиненні спірного виконавчого напису. Відповідачем до приватного виконавця було подано лише оригінал виконавчого напису та копію довіреності, копія кредитного договору не надавалася. Позивач стверджує, що кредитний договір, який надавався нотаріусу не був посвідчений нотаріально. У відповідності до Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінети Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Васьковського О. А. 14.08.2023 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримає у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відповідач відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №17303, яким остання пропонує звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором №002-07560-020811 від 02.08.2011 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами №2/К від 19.12.2016 року є ТОВ «КУА «Прімоколет - Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором про відступлення права вимоги №01/06/21-КУА від 01.06.2021 року є ТОВ «ФК «Кредит - Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.12.2016 року по 01.06.2021 року. Сума заборгованості становить 26738,27 грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 16209, 23 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 10529,04 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача за домовленістю сторін. Загальна заборгованість боржника становить 27938,04 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д. Ю. від 28.07.2022 року відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №17303, виданого 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 Відповідно до п. 2 вказаного Переліку: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на підставі якого нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, який з 22.02.2017 року визнаний у судовому порядку незаконним та нечинним. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованого у постанові №910/10374/17 від 21.09.2021 року, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п. 95). Якщо виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, а укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (п. 93). Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заявляючи про дійсність і безспірність своїх вимог до позивача, відповідач не надав суду жодних доказів на їх підтвердження, тому суд приймає рішення на підставі поданих позивачем доказів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката. У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору у розмірі 1610,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4550,00 грн. 25.07.2023 року між [PERSON] та адвокатом Васьковським О. А. було укладено договір №12-07/23 про надання правничої допомоги. Згідно копії додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №12-07/23 від 25.07.2023 року адвокат зобов`язується підготувати та подати до Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 3 вказаної додаткової угоди сторони домовилися, що одна година наданих послуг коштує 650,00 грн. Згідно копії акту приймання - передачі до договору про надання правничої допомоги №12-07/23 від 25.07.2023 року адвокатом було надано наступні послуги: надання первісної консультації - 1 год., вартість 650,00 грн; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини та вивчення судової практики, підготовка заяви про забезпечення позову, підготовка та подання позовної заяви - 6 год., вартість 3900,00 грн. Всього надано послуг вартістю 4550,00 грн. Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18 необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що витрати на надання правової допомоги підтвердженні належним та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про стягнення судових витрат.

Outcome: approved