Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

31.05.2023 [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2023 шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказала,\~що неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. При цьому дитина має здібності до заняття спортом та вивчення іноземних мов, а також дитині необхідно відвідувати факультативні заняття з математики. Крім цього, дитина хворіє та їй встановлений діагноз «Загин жовчного міхура», що вимагає значних витрат на купівлю продуктів харчування з дотриманням відповідної дієти. Позивачеві важко самій забезпечити матеріальне утримання дитини, а відповідач у добровільному порядку не надає фінансову допомогу на утримання дитини та не приймає участі у її вихованні. При цьому відповідач фізично здоровий, а матеріальне становище дозволяє йому виділяти кошти на утримання неповнолітньої дитини. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 15.06.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 31.07.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 31.07.2023 судове засідання відкладено на 29.08.2023 у зв`язку з необхідністю з`ясування відомостей про цивільну дієздатність відповідача. У судовому засіданні 29.08.2023 позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно. У судове засідання 29.08.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. 31.07.2023 подав до суду заяву, в якій просив врахувати те, що він є непрацездатним, за станом здоров`я позбавлений можливості працювати та сплачувати аліменти, оскільки перебуває на обліку в КНП «Борщівська міська лікарня» та потребує значних витрат на лікування. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 29.07.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2023 (а.с. 7-8). Від спільного проживання у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Дитина сторін проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію місця проживання № 8264/28-03 від 15.07.2023 (а.с. 4) та довідкою про реєстрацію місця проживання № 23095/28-03 від 18.07.2018 (а.с. 6). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Так,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що домовленості\~щодо утримання\~дитини між\~сторонами не\~досягнуто,\~а відповідач\~в добровільному\~порядку не\~надає матеріальну\~допомогу на\~утримання неповнолітньої\~дитини у\~розмірі,\~достатньому для\~забезпечення її\~потреб. При\~цьому дитина\~сторін хворіє\~та їй\~встановлений діагноз\~«Загин жовчного\~міхура»,\~що вимагає\~значних витрат\~на купівлю\~продуктів харчування\~з дотриманням\~відповідної дієти.\~Крім цього,\~дитина має\~здібності до\~заняття спортом\~та вивчення\~іноземних мов,\~а також\~їй необхідно\~відвідувати факультативні\~заняття з\~математики. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 184 СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком дітей від 6 до 18 років становить 2833 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він є непрацездатним, за станом здоров`я позбавлений можливості працювати та сплачувати аліменти. Так, зі змісту довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 242398 від 09.06.2023 та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 476 від 09.06.2023 вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи та йому рекомендована робота в спеціально створених умовах. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач є працездатним та може працювати, отримувати дохід та сплачувати аліменти. За таких обставин, приймаючи до уваги необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку та рівний обов`язок батьків утримувати дитину, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини сторін аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також особи з інвалідністю ІІ групи, до яких належить відповідач, судовий збір у сумі 1073,60 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved