Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Петльовану Н.С. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 04.02.2012 року між ними було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції у Сумській області, про що вчинено актовий запис №03. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них різні погляди на життя та сімейні відносини, вони втратили почуття любові, в зв`язку з чим спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети та більше двох років проживають окремо. Вважає, що їхній шлюб фактично припинив існування, збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу. На підставі викладеного [PERSON] просить розірвати укладений між нею та [PERSON] шлюб, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В подальшому представник заявника - адвокат Петльована Н.С. подала клопотання в якому уточнила, що просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати саме на правову допомогу. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 05.07.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від її представника до суду на дійшла заява, в якій позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження сторони від вказаного шлюбу мають спільну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). За змістом положень ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та надати строк на примирення не просять. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Однак, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які дані про те, в чому саме полягала надана [PERSON] адвокатом Петльованою Н.С. правнича допомога у даній справі та її обсяг, а також, що послуги адвоката були фактично оплачені позивачкою. З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача витрат, понесених за професійну правничу допомогу відсутні. Оскільки, позивачка просила стягнути з відповідача судові витрати, понесені лише на правничу допомогу, то витрати по сплаті судового збору стягненню на її користь також не підлягають.

Outcome: approved