Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ананьївського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що між нею та відповідачем 30 травня 2018 року було укладено шлюб, який зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №887. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що вони з відповідачем з 09 березня 2023 року проживають окремо. Спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують У зв`язку з вище викладеним позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Своє рішення про розірвання шлюбу позивач вважає остаточним, примирення між ними неможливе. З урахуванням наведених вище обставин позивач звернулася до суду з даною позовною заявою та просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 29 червня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. В судове засідання позивач не з`явилась, однак її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак 24 липня 2023 року його представник [PERSON] надав заяву, в якій вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, не просить додатковий час для примирення, однак заперечив проти стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі, які складаються з судового збору за подачу позову до суду та витрат позивача на отримання правової допомоги (а.с.37-38). Крім того 15 серпня 2023 року до початку судового засідання від представника позивача надійшла заява. В якій він просить справу розглянути у відсутність відповідача. Також просить врахувати заяву від 24 липня 2023 року (а.с.58). Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких представник відповідача висловлює позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, відповідача та представника відповідача. Дослідивши і оцінивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Парасковіївка Артемівського району Донецької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30 вересня 2007 року Артемівським МВ ГУМВС України у Донецькій області(а.с.4-5). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Байтали Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05 січня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області(а.с.7-8), та довідкою Відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради Одеської області №871 від 22 червня 2023 року (а.с.19). При розгляді справи встановлено, що між позивачем та відповідачем 30 травня 2018 року зареєстровано шлюб у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №887, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 травня 2018 року Малиновським районним\~у місті\~Одесі відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Одеській області(а.с.6). Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З позовної заяви вбачається, що сімейні стосунки в позивача та відповідача не склалися, тож позивач прийняла рішення про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що між нею та відповідачем повністю відсутнє взаєморозуміння в зв`язку з різними поглядами на життя та на сімейні стосунки. В зв`язку з повною несумісністю характерів сім`я розпалася. На даний час не підтримують шлюбних стосунків, та проживають окремо з 09 березня 2023 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивач та відповідач з 09 березня 2023 року не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між ними розірвати. В своїй заяві від 24 липня 2023 року представник відповідача вказує, що відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача понесених нею судових витрат по справі, оскільки відповідач визнав позов ще до першого судового засідання, подавши цю заяву, а тому адвокату позивача не довелося вчиняти додаткові процесуальні дії та витрачати час, за що можливе стягнення витрат. Однак відповідачем не подано доказів, які б підтверджували твердження відповідача в частині невизнання позовних вимог щодо стягнення судового збору. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 858,88 грн., суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача. Крім того позивачем понесено судові витрати за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 30 березня 2023 року. Відповідно до вказаного договору та розрахункової квитанції від 30 березня 2023 року її витрати становлять 3500,00 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 858,88 грн., сплачений нею за подачу позову до суду, а також понесені нею судові витрати з надання правової допомоги в розмірі 3500,00 грн..

Outcome: approved