Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

у травні 2023 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою в якій просив зняти арешт накладений на нерухоме майно - домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , Ленінським відділом державної виконавчої служби ХМУЮ, який згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, рахується зокрема з такими даними: дата запису 09.10.2012, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер 32208131, дата документа 17.04.2012 року, Ленінський ВДВС ХМУЮ, Вдович С.В .. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в квітні 2012 року його батько [PERSON] подав позов до матері позивача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, приведення сторін у первісний стан, визнання права власності. Предметом спору було нерухоме майно - 16/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . При розгляді даної справи 13.03.2012 року Ленінський районний суд м. Харкова в якості забезпечення позову виніс ухвалу про арешт спірного майна -16/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . 18.04.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1023/12 провадження № 2/2024/576/2012, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, приведення сторін у первісний стан, визнання права власності - відмовлено в повному обсязі. Однак арешт з нерухомого майна знятий не був. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Позивач, який є єдиним спадкоємцем, своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Проте, нотаріусом було повідомлено про наявність арешту на вказане майно. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявний запис про арешт - Ленінським ВДВС ХМУЮ постановою від 17.04.2012 року, обтяження № 13091492 арешт нерухомого майна [PERSON] , а саме домоволодіння та земельна ділянка за адресою [ADDRESS] . Позивач звернувся до Східного міжрегіонального управління Холодногірсько-Новобоварського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові з письмовою заявою про зняття арешту нерухомого майна. Листом позивачу повідомлено, що виконавче провадження у відділі виконавчої служби відсутнє. Арешт було накладено на виконання ухвали суду про забезпечення позову, тож арешт може бути знятий за рішенням суду. Наявність арешту на домоволодіння, яке належало [PERSON] , перешкоджає позивачу у реалізації своїх спадкових прав, та є перешкодою для позивача у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном у зв`язку з чим він звертається з позовом до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2023 року відкрито провадження за позовною заявою в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідач у судові засідання не прибув, відзив не подавали, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача в судове засідання не прибув, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, та просила позовні вимоги задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . [PERSON] за життя на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, пл. 0,0697 за адресою [ADDRESS] . 24.03.2023 року приватним нотаріусом Саутенко Н.В. заведено спадкову справу № 8/2023. Згідно листа приватного нотаріуса № 55/02-14 від 24.03.2023 року до складу спадкоємців входить [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв?язку з наявністю арешту на вказане майно. З матеріалів справи вбачається, що арешт на нерухоме майно було накладено постановою державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 17.04.2012 року у виконавчому провадженні № 32208131, відкритому на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 13.03.2012 року про забезпечення позову у цивільній справі № 2-1023/12 шляхом накладення арешту на домоволодіння [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.04.2012 року по цивільній справі № 2-1023/12 у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу 16/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] укладеного 28.10.2010 року, приведення сторін у первісний стан, відновлення права власності на зазначену частину домоволодіння за [PERSON] , анулювання реєстрації права власності на ім`я [PERSON] , визнання права власності за [PERSON] - відмовлено в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили. Згідно наданої позивачем Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 17.04.2012 року, а саме на домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , Ленінським відділом державної виконавчої служби ХМУЮ, який згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, рахується зокрема з такими даними: дата запису 09.10.2012, обтяження № 13091492; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер 32208131, дата документа 17.04.2012 року, Ленінський ВДВС ХМУЮ, Вдович С.В. ; об`єкт обтяження: домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] ; а також на земельну ділянку пл. 0,0697, за адресою: [ADDRESS] , Ленінським відділом державної виконавчої служби ХМУЮ, який згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, рахується зокрема з такими даними: дата запису 09.10.2012, обтяження № 13091755; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер 32208131, дата документа 17.04.2012 року, Ленінський ВДВС ХМУЮ, Вдович С.В. ; об`єкт обтяження: земельна ділянка пл. 0,0697, адреса: [ADDRESS] . Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1, 5 ст. 1268 України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В даному випадку, позивач є спадкоємцем за законом і накладення арешту на домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає йому користуватись, володіти та розпоряджатись належним йому майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність арешту на вищевказане майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Отже, враховуючи обставини, які стали підставою для арешту нерухомого майна, а на тепер належить позивачу в порядку спадкування за законом, відсутні, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем, обґрунтований та передбачений законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та ту обставину, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, суд вважає необхідним віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved