Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

13.07.2023р. заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] в м.Запоріжжі померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Вона як донька є спадкоємицею за законом першої черги і вважає, що прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки що на день смерті матері вони мешкали разом за однією адресою: [ADDRESS] . За цією адресою її мати була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, перебувала на обліку в місцевому лікарняному закладі. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вона здійснила поховання матері на кладовищі м.Запоріжжя, є власницею місця поховання. 11.07.2023р. вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не надано документів на підтвердження спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час його смерті, і довідка ВПО таким документом не є. У зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з цією заявою, що необхідно їй для подальшого оформлення спадщини. Просить встановити факт постійного її проживання разом з матір`ю [PERSON] на день її смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання заявниця [PERSON] не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Заінтересована особи приватний нотаріус ЗМНО Бахматська Т.М. в судове засідання не прибула, подав заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність зазначених осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] (арк.10). Згідно копії паспорту заявниця з 05.12.1995р. по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (арк.18-19). Згідно довідки № 2330000444 від 10.11.2014р. [PERSON] , [INFO] , була взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , строк дії довідки - безстроково (арк.11). Згідно декларації про вибір сімейного лікаря № 0000-Х604-5Е8К від 24.04.2018р. [PERSON] отримувала медичні послуги сімейного лікаря КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Устименко Н.М. за адресою: [ADDRESS] , її довіреною особою в декларації зазначена [PERSON] (арк.17). Згідно акту, складеного 12.07.2023р. мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS] з листопада 2014р. по день смерть - [INFO] . Разом з нею на день смерті постійно проживала її донька - [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] (арк.16). [PERSON] померла [INFO] в м.Запоріжжі (арк.9). Згідно свідоцтва про поховання № [NUMBER] від 02.10.2022р. [PERSON] похована 02.10.2022р. на кладовищі Святого Миколая в с.Високогірне Запорізького р-ну Запорізької обл.. (арк.15). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 02.10.2022р. [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] за послуги з організації поховання [PERSON] 25 920,00грн. (арк.15 звор.). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві власності згідно з Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 15.11.1993р. Мар`їнським комбінатом комунальних підприємств - відділом з приватизації державного житлового фонду (арк.12). Згідно з заповітом, посвідченим 16.05.2012р. державним нотаріусом Мар`їнської держнотконтори Донецької області Дейнека Л.А., реєстровий №736, [PERSON] заповідала все належне їй майно [PERSON] , [INFO] (арк..38). 11.07.2023р. заявниця [PERSON] як спадкоємиця за заповітом та за законом (донька спадкодавця) звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . На підставі цієї заяви нотаріусом була заведена спадкова справа №122/2023, в Спадковому реєстрі № 70916854, яка на час розгляду цієї справи є чинною (арк.30-43). 11.07.2023р. приватним нотаріусом ЗМНО Бахматською Т.М. заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, оскільки відсутній документ, який би підтверджував факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на день смерті (арк.14). Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.293, ст.315 ЦПК України в порядку окремого провадження суд вправі встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ст.29 ЦК України місцем проживання особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст.3 вказаного Закону місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозв`язку, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт постійного проживання заявниці [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] на час її смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Суд приходить до такого висновку, виходячи з того, що вказані особи були родичами - матір`ю та донькою, тривалий час [PERSON] проживала за місцем реєстрації доньки [PERSON] за вказаною вище адресою, була зареєстрована за цією адресою як внутрішньо переміщена особа з 2014р. по день смерті, вказана адреса зазначена в її декларації про вибір сімейного лікаря, а [PERSON] зазначена її довіреною особою, вона померла за цією адресою та була похована донькою на місцевому кладовищі. Вказаний факт підтверджується наданими суду письмовими доказами - копією паспорта заявниці, свідоцтвами про її народження, шлюб, свідоцтвом про смерть [PERSON] , довідкою про її реєстрацію як ВПО, актом про фактичне проживання особи, декларацією з сімейним лікарем. Вказані докази суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення цього рішення. Доказів, які б спростовували вказані обставини, судом не встановлено. Також суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення її права на спадщину. Встановити вказаний факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, заяву [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved