Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Малиновська А.Б. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме стягнути на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу, понесені у процесі розгляду справи у розмірі 21 750 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином, надали клопотання щодо розгляду заяви без їх участі, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача Державної інноваційної фінансово-кредитної установи - адвокат Міхальов А.О. надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому зазначив, що заявлена відповідачем сума витрат не відповідає складності справи, просить зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає про те, що суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як встановлено, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом з вимогою до Державної інноваційної фінансово - кредитної установи про стягнення на користь [PERSON] : - середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення органу, який розглядав трудовий спір, в розмірі 345 042,71 грн.; - середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 600 447,99 грн. 19 червня 2023 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Державної інноваційної фінансово - кредитної установи на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 311 442, 12 грн. та судовий збір у розмірі 3 114,42 грн. У задоволенні інших вимог позову щодо стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2019 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України). Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених судових витрат представником відповідача зазначено, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 20 січня 2023 року, адвокатом надано наступні послуги: -складання позовної заяви - 5 000 грн.; -складання відповіді на відзив - 3 000 грн.; -участь у судових засіданнях (5 засідань *2 500 грн. = 12 500 грн.); -представництво клієнта під час судових засідань (витрати часу на проїзд; засідання, що не відбулося - 1250 грн. виїзд адвоката); При огляді детального опису робіт, виконаних адвокатом, остання оцінює загальну вартість - 21 750 грн. Законодавець у ст. 137 ЦПК України чітко визначив, що для визначення розміру витрат має значення лише правова допомога (дії), яка пов`язана зі справою, тобто прямо стосується предмету спору і може мати доказове значення по справі. Крім того, аналіз складених і наданих представником відповідача процесуальних документів, інформації і матеріалів у порівнянні з предметом спору і змістом судового рішення вказує на те, що позов задоволено частково, при цьому заявлена позивачем сума витрат не відповідає складності справи, тому суд дійшов висновку щодо часткового задоволення клопотання і стягнення понесених витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення Державної інноваційної фінансово-кредитної установи понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Outcome: partial