Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, та з урахуванням уточнених позовних вимог, які надійшли до суду 12.05.2023 просив суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі - 8 844,54 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 1 757,45 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 1 893,94 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 року за №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 за №1875-ІV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п.8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 ;№34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже - відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відповідач від послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення у встановленому законом порядку не відмовлявся. Проте, відповідач вчасно не сплачував за спожиті послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у результаті чого утворилася заборгованість, яка складається зі спожитих з 01.05.2018 послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 1 893,94 грн. Крім того, позивач на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі - 10 601,99 грн., з яких - заборгованість за послуги централізованого опалення в розмірі - 8 844,45 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 1 757,45 грн. Згідно з п. 3.4.2 Договору цесії Новий Кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених в Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованості. На підставі викладеного просив позов задовольнити. 17.05.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 18.05.2022, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками, представник якого отримав останні 27.10.2022 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2022 року клопотання представника позивача КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - Лопатіна К.О. про витребування доказів - задоволено. 22.06.2022 на адресу суду надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача. 01.12.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та заява про застосування строків позовної давності. 19.12.2022 до суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності. 12.05.2023 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення з приводу поданих позовних вимог, в яких уточнено позовні вимоги з урахуванням сплачених відповідачем сум заборгованості за надані послуги. Крім того, до пояснень позивач додав розрахунок заборгованості відповідача за період з липня 2015 року по квітень 2023 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.08.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 за №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п.8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018; №34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 7-8). Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже - відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відповідач від послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення у встановленому законом порядку не відмовився. Проте, відповідач вчасно не сплачував за спожиті послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у результаті чого утворилася заборгованість, яка складається зі спожитих з 01.05.2018 послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 1 893,94 грн. Крім того, позивач на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі - 8 844,54 грн., послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 1 757,45 грн. Згідно з п.3.4.2 Договору цесії Новий Кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених в Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованості. Розрахунок наданий позивачем є вірним, а тому може бути взятий судом до уваги при ухваленні рішення, оскільки відповідачем жодний чином не спростований (а.с. 88-89). Також встановлено, що Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34(5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги оскільки від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Крім того, постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.06.2014 року справа №6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та набув право власності на дану квартиру у наступні періоди: 3/5 частини 06.10.2009 на підставі договору купівлі-продажу, 2/5 частини 13.07.2015 на підставі договору дарування (а.с. 8-9). Тобто, позивач є власником усієї квартири [ADDRESS] з 13.07.2015. Також, встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавцем послуг за якими є позивач. Вбачається, що у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем отриманих комунальних послуг, позивач нараховує відповідачу заборгованість, яка складається зі спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі - 8 844,54 грн., послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 1 757,45 грн.; заборгованість зі спожитих з 01.05.2018 послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі - 1 893,94 грн. Відповідно до частини сьомої ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідач є споживачем послуг, що надавалися КП Виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», а тому зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Позивачем надавались послуги у будинку, в якому проживає відповідач. Доказів протилежного відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного не отримання послуг або не проживання його у квартирі. Крім того, відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок КП Виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», однак, вчасно та регулярно платежі на оплату послуг не вносив, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Щодо вимог про стягнення заборгованості за користування послугами із централізованого опалення до 01.05.2018. Відповідно до позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 88-89) за період з липня 2015 року по квітень 2018 року, включно, ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» була нарахована відповідачу плата за користування послугами із централізованого опалення у розмірі 18 514,39 грн., а саме: за квітень, жовтень-грудень 2016 року, січень-березень, листопад-грудень 2017 року, січень-квітень 2018 року. Після квітня 2018 року нарахування відповідачу плати за користування послугами із централізованого опалення не здійснювалося. За період з липня 2015 року по листопад 2019 року відповідачем була здійснена оплата за користування послугами із централізованого опалення у загальному розмірі 9 799,11 грн. Після листопада 2019 року відповідачем оплата за користування послугами із централізованого опалення не здійснювалася. Окрім цього, у листопаді 2016 року позивачем було здійснено коригування нарахованої відповідачу плати за користування послугами із централізованого опалення шляхом зменшення на суму 626,11 грн. Таким чином встановлено, що залишок заборгованості позивача за користування послугами із централізованого опалення складає 8 089,17 грн. (18 514,39 грн. - 9 799,11 грн. - 626,11 грн. = 8 089,17 грн.). Як було зазначено судом вище, позивач просив суд стягнути із відповідача заборгованість за користування послугами із централізованого опалення у розмірі 8 844,54 грн. та різниця між встановленим судом розміром заборгованості та тим який вказує позивач складає 755,37 грн. (8 844,54 грн. - 8 089,17 грн. = 755,37 грн.). Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивачем до даної суми було включено заборгованість, яка існувала станом до липня 2015 року у розмірі 706,56 грн., а також здійснено незрозуміле збільшення розміру заборгованості станом на квітень 2016 року з 706,56 грн. до 755,37 грн., тобто на 48,81 грн. Проте будь-яких нарахувань плати за користування послугами із централізованого опалення за березень 2016 року чи коригувань розміру наявної заборгованості позивачем здійснено не було та у наданому розрахунку заборгованості не відображено. Наведене свідчить про безпідставне збільшення позивачем розміру наявної заборгованості на 48,81 грн., а тому суд не знаходить підстав для включення даної суми до загального розміру заборгованості. Окрім цього, розрахунку заборгованості за період до липня 2015 року позивачем до суду надано не було, а тому суд позбавлений можливості перевірити коли саме заборгованість у розмірі 706,56 грн. виникла та період за який вона нарахована. Судом вище було зазначено, що право власності на всю квартиру відповідачем було набуто у липні 2015 року, тобто після нарахування позивачем заборгованості у розмірі 706,56 грн., а власником 3/5 частини квартири відповідач став у жовтні 2009 року. Із наданих позивачем до суду доказів неможливо встановити період за який нарахована заборгованості у розмірі 706,56 грн., а тому суд позбавлений можливості перевірити такі обставини: чи була така заборгованість нарахована до жовтня 2009 року, тобто коли відповідач не був власником даної квартири, а тому у останнього відсутній обов`язок зі сплати такої заборгованості, а також чи була така заборгованість нарахована після 2009 року коли відповідач був власником 3/5 частин даної квартири, а тому у останнього наявний обов`язок сплати такої заборгованості частково - відповідно до розміру його частки у даній квартирі. Наведені обставини свідчать про недоведеність позивачем позовних вимог у цій частині, а тому суд не знаходить підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за користування послугами із централізованого опалення у розмірі 755,37 грн. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення із відповідача на його користь заборгованості за користування послугами із централізованого опалення до 01.05.2018 у розмірі 8 089,17 грн., яка підтверджується дослідженими матеріалами справи та наданим позивачем розрахунком заборгованості. Щодо вимог про стягнення заборгованості за користування послугами із централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018. Відповідно до позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 88-89) за період з липня 2015 року по квітень 2018 року, включно, ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» була нарахована відповідачу плата за користування послугами із централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 889,78 грн., а саме: за липень, серпень, жовтень-грудень 2017 року, січень-квітень 2018 року. Після квітня 2018 року нарахування відповідачу плати за користування послугами із централізованого постачання гарячої води не здійснювалося. За період з липня 2015 року по липень 2019 року відповідачем була здійснена оплата за користування послугами із централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 1 117,99 грн. Після липня 2019 року відповідачем оплата за користування послугами із централізованого постачання гарячої води не здійснювалася. Окрім цього, у квітні 2016 року позивачем було здійснено коригування нарахованої відповідачу плати за користування послугами із централізованого постачання гарячої води шляхом збільшення на суму 985,66 грн. Таким чином встановлено, що залишок заборгованості позивача за користування послугами із централізованого постачання гарячої води складає 1 757,45 грн. (1 889,78 грн. + 985,66 грн. - 1 117,99 грн. = 1 757,45 грн.). Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення із відповідача на його користь заборгованості за користування послугами із централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 1 757,45 грн., яка підтверджується дослідженими матеріалами справи та наданим позивачем розрахунком заборгованості. Щодо вимог про стягнення заборгованості за користування послугами із централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018. Як було зазначено судом вище, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь заборгованості за користування послугами із централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018 у розмірі 1 893,94 грн. Проте, як було встановлено судом вище, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 88-89), у останньому відсутні будь-які відомості про нарахування позивачем відповідачу плати за користування послугами із централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018. Не містить таких відомостей і наданий позивачем розрахунок заборгованості, який був долучений до позовної заяви (а.с. 11). Будь-яких доказів того, що позивачем надавалися відповідачу послуги із централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 матеріали справи не містять. Таким чином суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у цій частині, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що ним надавалися відповідачу послуги із централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018, що, у свою чергу, свідчить про відсутність у відповідача зобов`язань із оплати вартості таких послуг. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Як було встановлено судом вище, нарахування плати за користування послугами із централізованого опалення позивач перестав у квітні 2018 року, так як і за послуги із централізованого постачання гарячої води. При цьому, відповідач здійснював погашення наявної у нього заборгованості за користування послугами із централізованого опалення після квітня 2018, зокрема, останній раз у листопаді 2019 року. Також відповідач здійснював погашення наявної у нього заборгованості за користування послугами із централізованого постачання гарячої води після квітня 2018, зокрема, останній раз у липні 2019 року. Наведені обставини свідчать про визнання відповідачем свого боргу станом на липень та листопад 2019 року, яке виражається в діяльності спрямованої на часткове погашення заборгованості. Після липня 2019 року відповідач перестав погашати наявну у нього заборгованість за користування послугами із централізованого постачання гарячої води. Також, після листопада 2019 року відповідач перестав погашати наявну у нього заборгованість за користування послугами із централізованого опалення. Таким чином судом встановлено, що станом на липень 2019 року позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості за користування послугами із централізованого постачання гарячої води перервалася. Окрім цього, станом на листопад 2019 року позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості за користування послугами із централізованого опалення перервалася. Із даним позовом до суду позивач звернувся 12.05.2022 віддавши конверт із позовною заявою для надсилання до суду. Таким чином встановлено, що позивачем не пропущено строк для звернення до суду із даними позовними вимогами, оскільки строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за користування послугами із централізованого опалення у такому разі мав закінчитися у листопаді 2022 року, а щодо вимог про стягнення заборгованості за користування послугами із централізованого постачання гарячої води - у липні 2022 року. За вказаних обставин, суд не знаходить правових підстав вважати, що строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом у позивача сплинув. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи прострочення сплати коштів за користування комунальними послугами з боку відповідача, часткове погашення боргу відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1 019,86 грн. та витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial