Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

18.05.2023 року представник позивача - адвокат Воронюк С.О., який діє на підставі електронного ордеру серії АІ № 1327094 від 03.04.2023 року (а.с.50), звернувся до суду\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №2027070540 від 05.11.2019 року у розмірі 114 463,54 гривень,\~ суму судових витрат у розмірі 2 684,00 гривень судового збору та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000,00 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05.11.2019 між АТ «ОТП Банк» (первісний кредитор)та [PERSON] укладено кредитний договір №2027070540. 21.10.2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром боржників №1 до Договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 114\~463,54 грн., з яких: 85 529,84 грн. сума заборгованості по тілу; 10,34 грн. сума заборгованості за відсотками; 28\~923,36 грн. сума заборгованості по комісії. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі і на умовах, передбачених кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачений кредитним договором. Позивачем було вжито заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги до відповідача про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, проте дана вимога залишилася відповідачем без реагування. У зв`язку із вищенаведеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача адвокат Воронюк С.О в судове засідання не з`явився, в позовній заяві клопотав про розгляд справи у відсутності представника позивача у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.3 на звороті). Окрім цього 06.06.2023 року поштовим зв`язком надійшло клопотання директора ТОВ «Діджи фінанс», в якому він просить проводити судові засідання у відсутності представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач\~ [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Представник третьої особи АТ "ОТП БАНК" також був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином, але про причини своєї неявки суд не повідомив. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги, окрім стягнення витрат на правничу допомогу, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.11.2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний № 2027070540 на підставі якого відповідачу надані грошові кошти в розмірі 133 120,00 грн. строком до 05.11.2024 року (а.с. 4-10). Умовами кредитного Договору закріплено наступне: - п.п. 1.1. п. 1 Банк надає Позичальнику Кредит, а Позичальник отримує його на наступних умовах: загальний розмір Кредиту 133 120,00 грн.; дата остаточного повернення кредиту 05 листопада 2024 року; - п. 2 протягом дії кредитного Договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних; - п.3. повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Так, станом на 21.10.2022 року за договором № 2027070540, у зв`язку з простроченням сплати відповідних платежів [PERSON] , утворилася заборгованість в розмірі 114\~463,54 грн., в тому числі 85 529,84 грн. сума заборгованості по тілу; 10,34 грн. сума заборгованості за відсотками; 28 923,36 грн. сума заборгованості по комісії. При цьому останній платіж внесений у період з 07.09.2021-05.10.2021 року в розмірі 46.40 грн., а регулярні платежі відбувалися до 05.02.2021 року (а.с.34). Так, 21.10.2022 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» в особі Ратушнюка Є.В. та [PERSON] з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в особі Романенко М.Е. укладено Договір факторингу № 21/10/22, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ОТП Банк», в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2027070540 від 05.11.2019 року (а.с. 35-38). Згідно витягу із Реєстру боржників №1 до договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022 року вбачається, що ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальною сумою 114 463,54 грн., в тому числі: 85 529,84 грн. сума боргу по тілу; 10,34 грн. сума боргу по відсотках; 28 923,36 грн. сума боргу по комісії. (а.с.39). Позивач ТОВ «Діджи фінанс» 28.11.2022 року за вих. № 2027070540 направив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості, де повідомляє про зміну кредитора на ТОВ «Діджи фінанс» у кредитному Договорі № 2027070540 від 05.11.2019 року, а також вимогу погасити заборгованість за вказаним кредитним Договором в строк до 30.01.2023 року загальним розміром 114\~463,54 грн. (а.с. 43). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з вимог ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «Діджи фінанси», ні - попереднього кредитора. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним Договором, станом на 21.10.2022 року складає 114 463,54 грн., в тому числі: 85 529,84 грн. сума боргу по тілу; 10,34 грн. сума боргу по відсотках; 28 923,36 грн. сума боргу по комісії. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). У порушення норм закону та умов Договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, тому з останнього слід стягнути на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним Договором № 2027070540 від 05.11.2019 року загальною сумою 114 463,54 грн. Крім того, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути 2684,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, у зв`язку з задоволенням позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд звертає увагу на наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 2 - 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У пунктах 47 та 48 постанови Пленуму «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з ч.1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 Закону). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-ІV, який набрав чинності з 01 січня 2012 року, розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановлених законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року становить 2\~684,00 грн., а 40% від цієї суми складає 1\~073,60 грн. На підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~подані наступні\~документи:\~Договір №\~18/23\~про надання\~правової допомоги,\~укладений 20.02.2023\~року між\~ТОВ «Діджи\~Фінанс» та\~адвокатом Воронюк\~М.Е.;\~додаткова угода\~№ 003315604492\~до Договіру\~№ 18/23\~про надання\~правової допомоги,\~укладений 20.02.2023\~року;\~детальний опис\~робіт;\~акт про\~підтвердження факту\~надання правничої\~(правової)\~допомоги адвокатом\~(виконання\~робіт,\~надання послуг)\~від 03.04.2023\~року;\~ордер серії\~АІ №1327094\~від 03.04.2023\~року на\~надання правничої\~(правової)\~допомоги ТОВ\~«Діджи фінанс»\~адвокатом Воронюк\~С.О.;\~копію свідоцтва\~про право\~на заняття\~адвокатською діяльністю\~серії КС\~№ 7023/10,\~виданого 19.10.2018\~року Воронюк\~С.О. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять, тому ця вимога не доказана відповідними доказами та не підлягає задоволенню.

Outcome: approved