Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Направленим позовом заявниця, яка діє у власних інтересах та від імені малолітнього сина, просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача моральної шкоди спричиненої смертю фізичної особи. У обґрунтування заявленого суду повідомлено наступне. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі відповідача - водія автомобіля й загиблого - пішохода, позивачеві і її синові спричинено моральну шкоду у розмірах більших за передбачені та сплачені ліміти у межах обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Таку шкоду позивачка просить стягнути з відповідача на себе і на сина. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач заперечує заявлені вимоги. Власну позицію обґрунтовував наступним. Вважає, що заявлені вимоги не містять доказів спричинення моральної шкоди. Більше того, наразі триває досудове слідство у ході якого встановлюється наявність винуватості пішохода у виникненні пригоди. У відсутність останнього вирішення заявлених і розглядуваних вимог є передчасним. Дослідив заявлений позов, ставлення відповідача, а також надані на дослідження докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. Заявниця є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків і є інвалідом 2 групи з дитинства довічно. 25 лютого 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - " [PERSON] ". [INFO] народився [PERSON] батьком якого є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно довідки про причину смерті [PERSON] помер [INFO] від перелому атланта оксипітального з`єднання з повним розривом спинного мозку. На підставі вказаної довідки 3 липня 2021 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] . 2 липня 2021 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12021060400001186 внесені відомості за ч. 2 ст. 286 КК України щодо наїзду водія [PERSON] на пішохода [PERSON] . Станом на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки "HUNDAI" моделі "EXCEL", реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до полісу № АР 9922959 була застрахована в АТ "СГ"ТАС". 10 лютого 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дуткою І.В. вчинено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] щодо стягнення з ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] моральної шкоди у розмірі 11000 гривень. Вказане виконавче провадження здійснювалось на підставі виконавчого листа Житомирського районного суду Житомирської області № 278/770/22, що видано 27 січня 2023 року. Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів тощо (частина перша та друга статті 23 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України). Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3.08.2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21). У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім цього, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне (постанова ВС від 3 липня 2023 року у справі 523/10085/19 (номер рішення в реєстрі 111939425), постанова ВС від 14 січня 2019 року у справі № 751/8121/17 (номер рішення в реєстрі 79472791), постанова ВС від 26 жовтня 2022 року у справі 243/6516/21 (номер рішення в реєстрі 107011720). Проаналізувавши фактичні обставини справи, вимоги законодавства якими врегульовано дані правовідносини, а також усталену судову практику у даній сфері, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає доведеним й такими, що не спростовувалось сторонами, а отже не вимагає окремого доказування факти: наявності дорожньо-транспортної пригоди за участі відповідача, як законного володільця транспортного засобу (джерела підвищеної небезпеки) і смерті пішохода - учасника такої пригоди внаслідок наїзду на нього зазначеним засобом. Наявні у справі і зазначені раніше матеріли підтверджують родинні стосунки позивачки і її дитини по відношенню до загиблого. Відповідач, у свою чергу, не довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Самий такий тягар, на переконання суду, покладається на нього у даних правовідносинах. Аналіз таких фактичних обставин справи свідчить про наявності правових підстав як для ініціювання позову на даний час так і щодо обґрунтованості вимог. Заявниця, як дружина загиблого і їх спільний із загиблим син, зазнали душевних страждань і моральних втрат внаслідок загибелі рідної людини. Наявність таких обставин, які встановлені судом, з урахувань вимог матеріального закону і правових висновків ВС дають достатні підстави для стягнення моральної шкоди. Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно відсутності доказів спричинення моральної шкоди з огляду на наступне. Наявність у справі не спростовуваних матеріалів про загибель батька й чоловіка, суд вважає, належним і достатнім чином підтверджують спричинення моральної шкоди. Позиція відповідача про необхідність проведення у справі експертизи не впливає на надані раніше у даному рішенні висновки суду. Більше того, дане звернення не може бути підставою призначення і проведення у справі судової експертизи. Обсяг спричинених душевних страждань викликаних смертю чоловіка і батька, їх глибину, невідворотність наслідків не мають грошового виразу і не можуть бути нічим компенсовані. Однак, враховуючи заявлені вимоги, досліджені докази та освітлене ставлення сторін, на переконання суду, дають підстави деяким чином відшкодувати позивачеві та її синові спричинену моральну шкоду шляхом часткового задоволення заявлених вимог. Крім цього, враховуючи, що розмір заявлених вимог перевищують ліміти по виплаті страхового відшкодування за даний вид шкоди, ї розмір слід стягнути з відповідача, як законного володільця джерела підвищеної небезпеки. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2980 гривень, від сплати якого при зверненні до суду позивач звільнена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial