Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

1.27.03.2023 фізична особи-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] . 2.Позивач просить стягнути з відповідача 39 954,39 грн. (35 075,74 грн - суми інфляційних втрат, 4 878 - 3% річних від простроченої сум боргу), стягнути судові витрати. 3.31.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 4.Відповідач про судове засідання повідомлений належним чином за місцем своєї реєстрації в порядку п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. 5.Позовні вимоги\~вмотивовані тим,\~що 23.09.2021\~Приморським районним\~судом м.\~Одеси було\~винесено рішення\~по справі\~№ 522/8915/20\~яким на\~користь ФОП\~ [PERSON] \~з [PERSON] стягнуто: на відшкодування збитків в порядку регресу 103 908,76 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 10757,60 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 1039,09 грн., а разом 115705,45 грн. Рішення набрало законної сили, проте до теперішнього часу не виконане, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 4 878,65 грн. та інфляційні втрати у сумі 35 075, 74 грн. за період з 24.10.2021 по 20.03.2023. 6.Відзив на позов не надходив. 7.На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 8.Заочним рішенням\~Приморського районного\~суду від\~23.09.2021\~(справа\~522/8915/20)\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ФОП [PERSON] \~збитки в\~порядку регресу\~103908,76\~грн.,\~витрати на\~правничу допомогу\~у розмірі\~10757,60\~грн.,\~судовий збір\~1\~039,\~09\~грн.\~Рішення набрало\~законної сили 28.10.2021. 9.На виконання рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. 18.02.2021 відкрито виконавче провадження № 68710603. 10.Приватним виконавцем звернуто стягнення на кошти боржника та стягнуто в примусовому порядку заборгованість повністю. 11.ФОП [PERSON] надав розрахунок заборгованості трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання боржником грошового зобов`язання з 24.10.2021 по 20.03.2023, де 3% річних - 4 878,65 грн., інфляційні втрати - 35 075, 74 грн. Вирішуючи спір суд виходив з наступного. 12.Предметом позову є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних ті інфляційних втрат, нарахованих боржнику [PERSON] за період з 24.10.2021 по 20.03.2023 за невиконання грошового зобов`язання боржником. 13.За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). 14.Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 15.Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). 16.Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. 17.Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. 18.Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. 19.Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 20.Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. 21.За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 22.У постанові Верховного Суду (від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц. 23.З матеріалів справи вбачається, що відповідач має грошові зобов`язання перед позивачем які визначені рішенням суду від 23.09.2021. 24.З огляду на те, що [PERSON] порушив грошові зобов`язання, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст. 625 ЦК України. 25.Згідно вимог ст. 76-81 ЦПК України, на підтвердження обставин, якими сторони обгрунтовують свої вимоги чи заперечення, вони повинні надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази. 26.В даному випадку, на підтвердження суми заборгованості позивач надає розрахунок нарахування інфляційних втрат та 3% річних. 27.Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. 28.Правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц. 29.Кредитором нараховано 3 % річних на суму не виконаного грошового зобов`язання в межах трирічного строку позовної давності з 24.10.2021 по 20.03.2023, кількість днів прострочення 513, загальна сума боргу 115705,45 грн. 30.Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України. 31.Аналогічна правова позиція висловлена Верховних Судом в постанові від 31.05.2018 по справі № 902/330/17. 32.Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних. 33.Щодо виду валюти для обчислення 3% річних, суд бере до уваги висновок Верховного Суду постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, за яким при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 34.В даному разі, враховуючи позовні вимоги, це прострочена сума коштів в гривнях в розмірі 4878,65 грн. за період з 24.10.2021 по 20.03.2023. 35.Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. 36.Офіційний індекс інфляції, який розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти , а тому індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає, а норма частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. А у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. 37.Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. 38.Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. 39.Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. 40.Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). 41.Стягнення інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Такий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17. 42.З аналізу наведених правових норм суд вважає, що строк позовної давності за зобов`язаннями відшкодування інфляційних втрат слід обраховувати за кожен місяць з урахуванням положень частини 5 статті 261 ЦК з моменту, коли особа набула права пред`явити вимогу про сплату інфляційних втрат. 43.У даному випадку, вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 24.10.2021 до 20.03.2023 заявлені в межах трирічного строку. 44.З огляду на наведене, суд зазначає про обґрунтованість позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за період з 24.10.2021 до 20.03.2023 у розмірі 35075,74 грн., а тому такі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 45.Щодо витрат на правову допомогу. 46.25.05.2021 між АО «Адвокатус» та ФОП [PERSON] (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №1818. Строк дії договору до 24.05.2025 (п. 3.1 Договору) 47.Виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво та надання інших видів правничої (правової) допомоги Клієнту (п. 1.1 Договору). 48.Представництво інтересів в суді та надання правової допомоги здійснюваєся адвокатом Самойленком П.М. на підставі ордеру серія АА № 0027410 від 20.03.2023. 49.Сторони встановили погодинну оплату з розрахунку 2102 грн./година (п.4.1.1.1 Договору). 50.Також сторони погодили, що коригування вартості послуг адвоката за даним договором визначається на підставі підписаних додаткових угод (п. 4.1.1.2 Договору). 51.Сторони погодили, що обсяг робіт, виражений у годинах, визначається на основі облікових даних Виконавця про фактично витрачений час на виконання конкретних завдань, необхідних для належного надання послуг (виконання робіт). В цьому разі оплаті підлягає будь-який час адвокатів, помічників адвокатів, стажистів адвокатів, осіб, які перебувають у трудових відносинах із Адвокатським об`єднанням, витрачений на роботу за дорученнями Клієнта, в тому числі час на складання, розгляд та підписання документів, вивчення матеріалів справи, підготовку документів для суду, час телефонних розмов та зустрічей з Клієнтом (іншими особами, що мають відношення до справи/доручення Клієнта), зустрічі зі спеціалістами; час, затрачений на дорогу від дверей офісу і назад, участь у судових засіданнях тощо, а також інший час та/або час, затрачений на виконання роботи, що має відношення до справи/доручення Клієнта (роботи з копіювання/сканування чи зшивання документів тощо) (п.2.3 Договору). 52.Згідно з Додатковою угодою №1 від 18.03.2023 Актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 1818 від 25.05.2021, граничний розмір за надання правової (правничої) допомоги може становити не більше 2 270 грн. за годину роботи. 53.За наявним в рамках цієї Додаткової угоди Актом приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги, виконавцем надано, а клієнтом прийнято наступну правову допомогу: 1)Вивчення матеріалів справи, формування правової позиції (тривалість 3 год.) - вартість 4 767 грн. (2270 * 70% *3); 2)Підготовка позовної заяви для подачі до Приморського районного суду м. Одеси (тривалість 3 год.) - вартість 4 767 грн. (2270 * 70% *3); 3) \~ \~ \~ \~Підготовка процесуальних документів у кількості, необхідній для подачі позову до Приморського районного суду м. Одеси (тривалість 1 год.) - вартість \~ \~ \~ \~1 589 грн. (2270 * 70%); 4) \~ \~ \~ \~Представництво інтересів позивача у Приморському районному суді м. Одеси (тривалість 1 год.) - вартість не зазначена. 5) \~ \~ \~ \~Підготовка клопотань до Приморського районного суду м. Одеси (тривалість 0,5 год.) - вартість 794,50 грн. (2270 * 70% *0,5) 54.Загальна тривалість наданих послуг визначена 8,5 год., а загальна вартість 11917,50 грн. 55.Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 56.У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, на яку ж і покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат. 57.Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved