Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Хмільницької міської ради про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , тривалістю в два місяці, початок якого відраховувати з дня набрання судовим рішенням законної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його рідна тітка [PERSON] , яка на день смерті проживала за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За життя, 01.02.2001 тітка склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, яке на день її смерті буде належати їй по Закону, в тому числі жилий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , заповіла йому. Після смерті тітки залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок: 1,19га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Тесівської сільської ради; 0,25га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд [ADDRESS] ; 0,11га для ведення особистого селянського господарства [ADDRESS] . В березні 2023 року в Кожухівському старостинському окрузі, до якого в підпорядкування відійшло село Теси, йому надали документи, з яких стало відомо про існування заповіту, складеного тіткою [PERSON] на його користь. Зазначає, що 12.05.2023 звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини після смерті тітки, в результаті чого нотаріус відмовив у вчинені вищевказаної нотаріальної дії, оскільки він не прийняв спадщину у встановлений законом спосіб пропустивши шестимісячний строк. У відведений законом шестимісячний строк він дійсно не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини через об`єктивні і непереборні труднощі. Він був спадкоємцем після смерті тітки, але про наявність заповіту на своє ім`я обізнаний не був. Таким чином, неможливість прийняття ним спадщини у відведений законом строк була обумовлена непереборними і незалежними від нього обставинами. З урахуванням цього, він вимушений звернутись до суду із даним позовом, оскільки іншого шляху поновити пропущений строк чинне законодавство України не передбачає. Зазначає, що інші спадкоємці, окрім нього, відсутні. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 26.06.2023 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.07.2023, яке відкладено на 18.08.2023. Ухвалою від 18.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.08.2023. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник-адвокат Верещак В.М. позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Від відповідача Хмільницької міської ради надійшла заява, у якій остання зазначила, що при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Просить розгляд справи провести без участі представника. З`ясувавши позицію учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20.02.2020 повторно Літинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.7). [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті дійсно була зареєстрована та проживала у будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею на день смерті за вищевказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований, згідно довідки №246/19-05/1, виданої 08.06.2023 виконавчим комітетом Хмільницької міської ради (а.с.12). [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно являлася [PERSON] , [INFO] , рідною тіткою по лінії батька, згідно довідки №326/19-05/1, виданої 02.08.2023 виконавчим комітетом Хмільницької міської ради Вінницької області (а.с.38). За життя, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, яке на день її смерті буде належати їй по Закону, в тому числі жилий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , заповіла своєму племіннику [PERSON] , згідно копії заповіту від 01.02.2001, посвідченого секретарем Тесівської сільської ради Ковальчук І.С., який є не зміненим та не скасованим та дублікату заповіту (а.с.8, 39). [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 1,19га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тесівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії III-ВН №024261, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6 (а.с.13). У [PERSON] у володінні, до моменту смерті, були наявні земельні ділянки: площею 0,25га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд [ADDRESS] ; площею 0,11га для ведення особистого селянського господарства [ADDRESS] , згідно довідки виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 09.06.2023 №60/19-05/3 (а.с.14). [PERSON] дійсно отримав в березні 2023 року документи, з яких йому стало відомо про заповіт від 01.02.2001 року [PERSON] , згідно адвокатського запиту №б/н від 22.05.2023 (а.с.9) та відповіді №59/19-14/1 від 01.06.2023 виконавчого комітету Хмільницької міської ради на адвокатський запит (а.с.10). Листом №62/01-16 від 12.05.2023 приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Горщинською Юлією Петрівною роз`яснено [PERSON] щодо порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] . У вказаному листі нотаріус повідомила, щодо неможливості вчинення нотаріальної дії. Як зазначила нотаріус у своїй письмовій відмові, причиною такої відмови стало те, що заявник не прийняв спадщину у встановлений законом спосіб пропустивши шестимісячний строк та відсутні інші спадкоємці, які могли б надати письмову згоду для подання заяви про прийняття спадщини. Рекомендувала звернутись до суду для захисту своїх прав (а.с.11). Відповіддю Літинської державної нотаріальна контора Вінницької області №606/01-16 від 29.06.2023 повідомлено, що з 2004 по 2023 рік, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.23). Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи наявність складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту, який до дня її смерті не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку після зазначеного спадкодавця здійснюється за заповітом. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч.1, 2 ст.1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Встановлено, що позивач протягом визначеного законом строку не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, беручи до уваги також наявність підтвердження документально права спадкодавця на нерухоме майно, на переконання суду, позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх спадкових прав пред`явлення даного позову до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустив строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця у встановлений законом шестимісячний термін, оскільки йому не було відомо про існування заповіту, складеного спадкодавцем на його користь. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій щодо фактичного усунення позивача від спадкування лише з підстави неможливості вчасно подати відповідну заяву про прийняття спадщини, а, особливо, коли позивач значиться у такому заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача. Саме така позиція суду узгоджується з приписами ст.2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача і забезпечить дотримання принципу верховенства права. Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивача, слід залишити за ним.

Outcome: approved