Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] (чоловіку позивачки), на праві приватної власності належав приміщення продуктового магазину " [INFO] ", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 04.11.2016 року о 03 год.50 хвилин відповідач [PERSON] , в [ADDRESS] , (теперішня назва вулиці Центральна) керуючи автомобілем марки "Фольксваген Пасат", на номерах республіки Чехія, д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості в русі та допустив наїзд в належний чоловіку позивача продуктовий магазин " [INFO] ". При проходженні медичного огляду, проба на стан сп`яніння у [PERSON] позитивна. Внаслідок зіткнення автомобіля "Фольксваген Пасат", на номерах республіки Чехія, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] з приміщенням магазину " [INFO] ", спричинено матеріальні збитки, оскільки автомобіль в`їхав в середину продуктового магазину, пошкодивши фасадну стіну магазину, двері, торгове обладнання та товар що знаходився в середині магазину. Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 18 липня 2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. 25.05.2018 року [PERSON] подано позов до Ірпінського міського суду Київської області до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2018 року по справі №367/3902/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, залишено без руху, для усунення недоліків. Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2018 року про усунення недоліків [PERSON] не отримував. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2019 року по справі №367/3902/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди визнано неподаною та повернуто заявнику. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ірпінським міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області від 27.02.2019 року. Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на приміщення продуктового магазину " [INFO] ", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачу та її дітям видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 серпня 2019 року, на приміщення продуктового магазину " [INFO] ", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належало померлому [PERSON] на підставі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 17 березня 2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 24 лютого 2009 року за №45/10, зареєстрованого КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17 березня 2009 року у реєстровій книзі:1-173,номер запису:41, реєстраційний номер:26757884. Таким чином позивачу та її дітям перейшли права від померлого [PERSON] стосовно відшкодування шкоди завданої [PERSON] . Згідно Звіту № 20170801/02 від 01.08.2017 р. СОД ФО-П " [PERSON] ", про незалежну експерту оцінку вартості завданих збитків майну, загальна ринкова вартість відновлювального ремонту (нанесених збитків) торгівельного обладнання, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної події 04.11.2016 року у урахуванням ПДВ, становить 43 822,50 гривень. Згідно Звіту № 20170801/01 від 01.08.2017 р. СОД ФО-П " [PERSON] ", про незалежну експерту оцінку вартості завданих збитків нерухомому майну, загальна ринкова вартість відновлювального ремонту (нанесених збитків) магазину пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної події 04.11.2016 року який розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 395 773,10 гривень. Загальна вартість відновлювального ремонту (нанесених збитків) торгівельному обладнанню та приміщенню продуктового магазину пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної події 04.11.2016 року становить 439 595,60 гривень. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана Моторно (транспортне) страхове бюро України страховим випадком і відповідно п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ прийняло рішення про виплату та виплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно максимального ліміту відповідальності у країнах - членах міжнародної системи "Зелена карта" в розмірі 100 000,00 гривень, що підтверджується листом за №33623 від 26.12.2017 р. Враховуючи те, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 100 000, 00 гривень, а завдана шкода за мінусом виплаченої складає 339 595,60 гривень, більша, ніж ліміт відповідальності страховика, то позивач вважає, що з відповідача [PERSON] має бути стягнуто на корить відповідача різницю у сумі 339 595,60 гривень в порядку ст. 1194 ЦК України. На підставі викладеного просять суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , матеріальні збитки у сумі 339 595,60 гривень; стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , понесені судові витрати у сумі 3396,00 гривень. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 27.07.2020 року [PERSON] було відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1989/0/15-21 суддю Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] звільнено у відставку. Відповідно до витягу з розпорядження керівника апарату Шолкової Т.М. від 22.09.2021 року №58 справу № 367/4244/20 передано на повторний автоматичний розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 року справу № 367/4244/20 передано для розгляду судді Шестопаловій Я.В. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.10.2021 року [PERSON] було прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 21.06.2023 року [PERSON] було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача до суду направив заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовну заяву підтримали та просили її задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Клопотань від відповідача про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 04.11.2016 року о 03 год.50 хвилин відповідач [PERSON] , в [ADDRESS] , (теперішня назва вулиці Центральна) керуючи автомобілем марки "Фольксваген Пасат", на номерах республіки Чехія, д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості в русі та допустив наїзд в належний чоловіку позивача продуктовий магазин " [INFO] ". При проходженні медичного огляду, проба на стан сп`яніння у [PERSON] позитивна. Внаслідок зіткнення автомобіля "Фольксваген Пасат", на номерах республіки Чехія, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] з приміщенням магазину " [INFO] ", спричинено матеріальні збитки, оскільки автомобіль в`їхав в середину продуктового магазину, пошкодивши фасадну стіну магазину, двері, торгове обладнання та товар що знаходився в середині магазину. Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 18 липня 2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, з вказаної постанови вбачається, що відповідач в судовому засіданні вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав, обставини даного правопорушення не оспорював. У зазначеній постанові установлено вищевказані факти та причетність відповідача до його скоєння, які, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, мають для суду преюдиційне значення. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 25.05.2018 року [PERSON] було подано позов до Ірпінського міського суду Київської області до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2018 року по справі №367/3902/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, залишено без руху, для усунення недоліків. Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2018 року про усунення недоліків [PERSON] не отримував. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2019 року по справі №367/3902/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди визнано неподаною та повернуто заявнику. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ірпінським міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області від 27.02.2019 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на приміщення продуктового магазину " [INFO] ", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] як дружина та діти померлого. У встановлений законом ст. 1270 ЦК України, шестимісячний строк, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 серпня 2019 року, на приміщення продуктового магазину " [INFO] ", що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належало померлому [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради 17 березня 2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 24 лютого 2009 року за №45/10, зареєстрованого КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17 березня 2009 року у реєстровій книзі:1-173,номер запису:41, реєстраційний номер:26757884. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладене, до складу спадщини перейшли всі права за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , стосовно відшкодування шкоди завданої [PERSON] . Згідно Звіту № 20170801/02 від 01.08.2017 р. СОД ФО-П " [PERSON] ", про незалежну експерту оцінку вартості завданих збитків майну, загальна ринкова вартість відновлювального ремонту (нанесених збитків) торгівельного обладнання, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної події 04.11.2016 року у урахуванням ПДВ, становить 43 822,50 гривень. Згідно Звіту № 20170801/01 від 01.08.2017 р. СОД ФО-П " [PERSON] ", про незалежну експерту оцінку вартості завданих збитків нерухомому майну, загальна ринкова вартість відновлювального ремонту (нанесених збитків) магазину пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної події 04.11.2016 року який розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 395 773,10 гривень. Загальна вартість відновлювального ремонту (нанесених збитків) торгівельному обладнанню та приміщенню продуктового магазину пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної події 04.11.2016 року становить 439 595,60 гривень. Дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 04.11.2016 року, була визнана Моторно (транспортне) страхове бюро України страховим випадком і відповідно п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ прийняло рішення про виплату та виплатило [PERSON] страхове відшкодування згідно максимального ліміту відповідальності у країнах - членах міжнародної системи "Зелена карта" в розмірі 100 000,00 гривень, що підтверджується листом за №33623 від 26.12.2017 р. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до частини 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, -незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано лише внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За таких обставин, стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 339 595,60 гривень в порядку ст. 1194 ЦК України., Тому, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Факт сплати позивачем судового збору в сумі 3\~396,00 грн. підтверджується квитанцією про сплату №75 від 09.07.2020 року. Отже, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved