Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про припинення\~стягнення аліментів\~та стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини, вказавши, що він з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу від 21 квітня 2021 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] на користь відповідачки. Підставою видачі судового наказу було тільки те, що дитина мешкає разом з матір`ю. Однак син і донька вже тривалий час проживають разом з ним. Відповідачка проживає окремо в іншому місті, кошти на утримання дитини не надає, кошти, які отримує від сплати аліментів витрачає на власні потреби, натомість він самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки дитина мешкає з ним. Просить суд припинити стягнення аліментів відповідно до судового наказу від 21 квітня 2021 року в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини її доходу. Ухвалою суду від 27 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року у прийнятті уточненої позовної заяви було відмовлено. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача адвоката Бурлаченка С.Ю. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи вимоги\~частини 1\~статті 223\~ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 17 червня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 10 копія свідоцтва про шлюб). Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.11, 12 копії свідоцтв про народження). 21 квітня 2021 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягненням ними повноліття на користь матері [PERSON] (а.с. 13-14 копія судового наказу). Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1-2\~статті 182\~СК України\~передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~ становище\~платника аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~ користування\~у платника\~аліментів майна\~та майнових\~прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~ корпоративних\~прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналогічні обставини викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до положень статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, а отже знаходиться на його утриманні, що не спростовано відповідачем. Враховуючи надані\~суду письмові\~докази та\~відсутність заперечень\~з боку\~відповідачки суд\~вважає,\~що наявні\~законні підстави\~для звільнення\~ [PERSON] \~від сплати\~аліментів на\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~стягнутих з\~нього судовим\~наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи потреби дитини, те, що відповідачка є працездатною особою, зобов`язана нести витрати по утриманню малолітньої доньки, тому суд приходить до висновку про обов`язок відповідачки надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та вважає за можливе стягнути з неї аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до її повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам як дитини, так і обох батьків. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 24 липня 2023 року. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. Крім того, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави в розмірі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved