Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач у травні 2023 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом, який обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, на все належне йому майно, зокрема на земельні ділянки площею 0,60 га (рілля) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,10 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, та площею 0,10 га сінокосу, що розташовані в с.Хмелівка Володимирського району Волинської області і були виділені безкоштовно у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Хмелівківської сільської ради №18/2 від 01.02.1994 року про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської ради. Позивач вказує, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті батька. Крім неї спадкоємцем першої черги є брат відповідач по справі [PERSON] , однак він відмовився від прийняття спадщини, про що подав заяву. На даний час у неї виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті батька, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, та через те що покійний батько не встиг за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на вказане майно, у нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить визнати\~за нею\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , право на завершення приватизації та реєстрації права власності на: - земельну ділянку, площею 0,60 га (рілля) для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку, площею 0,10 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд; - земельну ділянку, площею 0,10 га сінокосу, що розташовані в с.Хмелівка Володимирського району Волинської області і були виділені безкоштовно у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Хмелівківської сільської ради №18/2 від 01.02.1994 року про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської ради. Ухвалою суду від 06.06.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.08.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подаладо суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Зимнівської сільської ради та відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] батько позивачки. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №26, копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] та копією свідоцтва про її одруження серії [NUMBER] . Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1218,\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1220\~ЦК України\~внаслідок смерті\~особи відкривається\~спадщина,\~до складу\~якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із: земельної ділянки площею 0,60 га (рілля) для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,10 га сінокосу, що розташовані в с.Хмелівка Володимирського району Волинської області. Вказані земельні ділянки були надані [PERSON] на підставі рішення Хмелівківської сільської ради №18/2 від 01.02.1994 року про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської ради. За життя [PERSON] не завершив приватизацію вказаних земельних ділянок та не зареєстрував право власності на них. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81 Земельного кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої\~статті 152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Відповідно до вимог ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). Такими чином позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] . Відповідно до\~чч.\~1,\~3\~,\~5\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~не прийняти\~її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до\~ч.1\~ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно нотаріальної справи №85/2007, відкритої після смерті [PERSON] , позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , подавши нотаріусу відповідну заяву. Відповідач [PERSON] надав заяву про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги відсутні. Проте, листом державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Хоми Ю.М від 23.05.2023 року, на усне звернення позивача, останній роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані вище земельні ділянки є неможливою, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідачів, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за законом, оскільки вона прийняла спадщину після смерті батька, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

Outcome: approved