Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

05.07.2022 заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/571/22 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , основну суму боргу за договором позики від 01 червня 2021 року в розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) доларів США. З копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.10.2001 року випливає, що [PERSON] був власником житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці площею 966 кв. м. 11.10.2022 ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги (Лот № 517281) з реалізації майна: житловий будинок з господарськими будівлями на земельній ділянці площею 966 кв. м. за адресою [ADDRESS] (житловий будинок літ. А-1, загальною площею 43,9 кв. м., житловою площею 20,9 кв. м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, убиральня літ. Г, душ літ. Д, гараж літ. Є, огорожі №1,2, 4-8, колодязь № 3, мостіння І). Згідно Акту про проведення електронних торгів від 24.10.2022р. відповідно до протоколу про проведення електронних торгів (протокол № 577608 від 11.10.2022р.) Лот № 517281 ДП «СЕТАМ» переможцем визнано [PERSON] . Відповідно до Акту про проведення електронних торгів від 24.10.2022р., акт є документом, для видачі свідоцтва про право власності. 05.01.2023 [PERSON] видане свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке зареєстроване в реєстрі за № 6 приватним нотаріусом Лушкіною О.В. Дніпровського міського нотаріального округу. Відповідно до вказаного свідоцтва майно належить на праві власності [PERSON] та складається з: житлового будинку з господарчими будівлями вартістю 851 944,00 грн. розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 43,9 кв .м., житловою площею 20,9 кв. м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, убиральня літ. Г, душ літ. Д, гараж літ. Є, огорожі №1,2, 4-8, колодязь № 3, мостіння І, договір купівлі-продажу від 18.10.2001, посвідченого Шостою Дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-6040, зареєстроване 22.11.2001р. КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу №636 за реєстровим № 3058-293 Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (індексний номер витягу 319650719 від 05.01.2023р.), житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер 2678579012020) загальна площа (кв.м.) 43,9, житлова площа (кв.м.) 20,9. Опис: Житловий будинок літ. А-1, загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, убиральня літ. Г, душ літ. Д, гараж літ. Є, огорожі №1,2, 4-8, колодязь № 3, мостіння І за адресою: [ADDRESS] , розмір частки 1/1 належить на праві приватної власності [PERSON] . Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 66033254 від 05.01.2023р. прийняв державний реєстратор - приватний нотаріус Лушкіна Оксана Володимирівна Дніпровського міського нотаріального округу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Приписами ч. 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житловий будинок, будівля або споруда не можуть бути відокремлені від земельної ділянки без їх пошкодження або істотного знецінення. Такі об`єкти є фактично складовою частиною земельної ділянки. Водночас якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ) (ч. 1ст. 188 ЦКУ). Фізично земельна ділянка і будинок (будівля, споруда) ідентифікуються як окремі речі, які в сукупності є однією річчю. Адже будинок (будівлю, споруду) неможливо використовувати без земельної ділянки, і навпаки земельна ділянка втрачає своє функціональне призначення при зміні (знищенні) того чи іншого об`єкта нерухомості, розміщеного на ній. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості», встановлює обов`язковість одночасного оформлення прав на земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю або споруду), який на ній розташовано, а також зворотній порядок одночасного переходу прав на нерухоме майно у випадку переходу прав на земельну ділянку, на якій розташовано вказане нерухоме майно (житловий будинок, будівля або споруда). Відповідно до частини першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі ст.791 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідно до даних державного реєстру земель, станом на 31.12.2012 за земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано: право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0999 га, державний акт від 27.12.2001, серія ДПД* №038345, виданий на підставі рішення МВК від 20.12.2001р, №3210, зареєстрований за [PERSON] . З відповіді Дніпровської міської ради від 17.07.2023 на ухвалу суду про витребування доказів, встановлено, що рішення Дніпровської міської ради від 20.12.2001 №3210 щодо належності [PERSON] земельної ділянки до КП «ДМБТІ» ДМР не надавалось та на зберіганні в інвентаризаційній справі на будинок [ADDRESS] не перебуває. Згідно ч. 1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Пунктом е) ст.141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу - збудоване на землі слідує за нею. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Відтак, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості (правова позиція Верховного Суду в постанові від 19 листопада 2020 року в справі №686/9580/16-ц). Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (правова позиція Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2018 року в справі № 910/18560/16). Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, відповідно до вимог статті 388 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 6 вказаної Конвенції ніхто не може бути позбавлений своєї власності. Хоча станом на 05.01.2023 [PERSON] був власником земельної ділянки під будинком [ADDRESS] , але одразу після виникнення права власності у [PERSON] ( [INFO] ) на житловий будинок з господарськими будівлями розташований на вказаній земельній ділянці, з урахуванням викладених вимог Закону та принципу цілісності об`єкта нерухомості, коли збудоване на землі слідує за нею та того, що земельна ділянка оформлена як об`єкт права власності, тому повинна належати новому власнику будинку. Застосування принципу слідування землі за будівлею, з урахуванням конкретних її обставин, є визначальним і покликано на визнання заявлених прав [PERSON] на земельну ділянку під належним їй на праві власності житловим будинком, яка нерозривно зв`язана із цим будинком та необхідна для його обслуговування, що повністю ґрунтується на викладених вище нормах Закону. Відтак, враховуючи принцип слідування землі за будівлею, за [PERSON] , яка є власником житлового будинку на підставі Акту про проведення електронних торгів від 24.10.2022р. та виданого на його підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 05.01.2023р., слід визнати за нею і право власності на земельну ділянки під ним, при цьому припинивши право [PERSON] користування нею. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved