Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Хмельницькій області, лейтенанта поліції [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 60000 грн. в солідарному порядку внаслідок безпідставного порушення діючого законодавства та складання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №613874 від 07.09.2022 року, якою накладено штраф у розмірі 340 грн. Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративне правопорушення не вчиняв,а в оскаржуваній постанові були відсутні будь-які докази, які б підтверджували його вину у правопорушенні. Незаконність постанови від 07.09.2022 року підтверджено рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 29 грудня 2022 року. Вказана постанова набрала законної сили. Відповідачі в судове засідання по даній справі №563/1077/22 не з`явились 29.09.2022 року, 11.10.2022 року;18.10.2022 року;24.11.2022 року;08.12.2022 року;20.12.2022 року та 29.12.2022 року, що вплинуло на визначення розміру завданої моральної шкоди позивачу. Відповідачі змусили позивача багато разів змінювати розпорядок організації роботи, дозвілля та відпочинку. Закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність в діях позивача складу свідчить, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а отже відшкодування моральної шкоди здійснюється незалежно від вини. За наслідками винесеної оскарженої постанови було відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача штрафу у розмірі 680 грн. відповідно до постанови старшого державного виконавця Корецького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів)№70396720 від 23.11.2022 року, незважаючи на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 29 грудня 2022 року, яким скасовано незаконну постанову [PERSON] та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, п.3 якого записано, що копію постанови направити органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ. В автоматизованій базі даних станом на сьогоднішній день не відмічено, що сума штрафу 680 грн., згідно постанови БАБ 00613874 від 07.09.2022 року, -скасовано судом, що свідчить про неправомірність дій відповідачів. Позивачу як особі, яка має найвищий науковий ступінь в галузі юриспруденції та понад 40-ка річний стаж в сфері права вкрай неприємним є факт безпідставного притягнення його до відповідальності та вчинення ряду незаконних дій по відношенню до нього працівниками поліції, що підривають його авторитет, як правника та науковця. Дані обставини стали передумовою численних звернень до позивача особисто друзів, знайомих, науковців із з`ясуванням правомірності дій позивача. Відповідачі не відреагували на законні та критичні зауваження позивача як при зупинці, спілкуванні з поліцейським, а також у підготовці та наданні суду відзиву на позов. Непрофесійні, незаконні та неетичні дії відповідачів, відносно неправомірності їхній дії та намагання виправдати беззаконня, - підривають його довіру та довіру суспільства до Національної поліції України та її структурних підрозділів. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволені. Представник ГУНП у Хмельницькій області позов заперечила за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених сум; подала письмовий відзив на позов. Відповідач [PERSON] заперечив заявлений позов та просив відмовити у його задоволені. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 56Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.(Постанова КЦС ВС від 26.07.2023 №302/1286/20). Частиною третьою статті 19 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Вказане узгоджується з правовою позицією сформульованою Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме складення протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень, що стало підставою для проведення судового розгляду вказаної справи в суді, необхідності вжиття [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, при тому, що справа про адміністративне правопорушення була в подальшому закрита судом, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відшкодування такої шкоди, в силу ст. 1174 ЦК України, має здійснюватися державою незалежно від вини відповідної посадової особи, незалежно від того, чи застосовувалися з боку держави будь-які заходи примусу. Аналогічні правові позиції висловлював ВС у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №640/161169/17 та №569/1799/16 від 10 жовтня 2019 року. У зв`язку з вищевикладеним не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що позивачем не доведено протиправність дій посадових осіб відповідача при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Скасування постанови інспектора серії БАБ №613874 від 07.09.2022 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали розгляд справи про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до відповідальності. Судовим рішенням, яким було скасовано постанову про притягнення позивача до відповідальності, що набрало законної сили, встановлено, що постанова про адміністративне правопорушення складена без належних і допустимих доказів, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди. На визначення розміру завданої моральної шкоди вплинула систематична неявка до суду відповідачів при розгляді справи №563/1077/22 щодо оскарження винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, вплив даної події на репутацію позивача. За вказаних обставин, позивач відчував певні переживання, зумовлені незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу з цього приводу. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що суду доведено факт протиправності дій посадових осіб, зокрема лейтенанта [PERSON] ,а також факт заподіяння цими діями шкоди позивачу, що виявилася у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього посадових осіб відповідача, що виразилася у притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні на нього штрафу за відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, що вимагало від нього вжиття додаткових заходів для доведення своєї невинуватості. У зв`язку з чим, твердження представника відповідача про те, що працівники патрульної поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] діяли у межах своїх повноважень, не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про те, що справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ініційовано незаконно, а крім того, відшкодування за таких обставин здійснюється незалежно від вини. Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано. У практиці Європейського суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (Рисовський проти України, № 29979, пункти 86, 89, від 20 жовтня 2011 року, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, пункт 71, від 22 листопада 2005 року). При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд виходить із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності, враховує тривалість провадження у справі про адміністративне правопорушення, відкладення розгляду справи внаслідок неявки відповідачів 29.09.2022 року, 11.10.2022 року;18.10.2022 року;24.11.2022 року;08.12.2022 року;20.12.2022 року,необхідність зміни нормального життєвого стану позивача, організації життя для відновлення попереднього стану та відносин в родині та із членами громадянського суспільства, з урахуванням його соціального статусу, рівня його душевних переживань, зумовлених протиправною поведінкою посадових осіб відповідача. Разом з тим, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує засади добросовісності, справедливості та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), що входять до змісту принципу верховенства права, розмір душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та порушення звичайного способу життя, тривалості часу, протягом якого порушувались права позивача через незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності. Беручи до уваги викладене, а саме доведення факту протиправних дій працівників патрульної поліції, наявності моральної шкоди завданої позивачу такими діями, причинного зв`язку між протиправними діями з винесення постанови про адміністративне правопорушення та моральними стражданнями позивача, зумовленими винесенням постанови за відсутності доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та вини позивача у його вчиненні, необхідності вжиття заходів для доведення своєї невинуватості в суді, виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов висновку, що адекватним способом захисту прав позивача буде стягнення на його користь 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що завдану позивачу [PERSON] моральну шкоду внаслідок протиправних дій та рішень службових осіб органу державної влади слід стягнути з Головного управління національної поліції у Хмельницькій області, у зв`язку з чим позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. У справах про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, держава може брати участь через орган, діями посадової особи якого завдано шкоду. Такими органом державної влади у спірних правовідносинах є Головне управління національної поліції у Хмельницькій області. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.(Постанова КЦС ВС від 26.07.2023 №302/1286/20). Відповідно до ст.138, 141ЦПК передбачено відшкодування відповідачем витрат на користь позивача, що пов`язані з переїздом до суду. Витрати пов`язані із сплатою судового збору та транспортні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved