Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач на підставі ст. 104, 105, 110, 112 СК України звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09.06.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції, актовий запис №27. В обгрунтування позову позивачка вказала, що 09.06.2006 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. За період шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . По причині відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на подружнє життя припинили фактичні шлюбні відносини з початку березня 2023 року, хоч сварки та непорозуміння розпочалися набагато раніше. Вважає, що подальше сумісне проживання є неможливим та таким, що суперечитиме її інтересам та дітей, якими опікується самостійно. Термін на примирення просить не надавати. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17-18). Позивачка надала заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Строк на примирення просить не надавати (а.с.10, 23). Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, просив надати час на примирення терміном 4 місяці (а.с. 25). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають в шлюбі з 09 червня 2006 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції, актовий запис №27, що підтверджується виданим Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 09.06.2006 року (а.с.7). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується виданими Свідоцтвами на народження серія [NUMBER] від 13.12.2006 року та серія [NUMBER] від 21.06.2016 року (а.с.5, 6). Шлюбні відносини сторони фактично припинили з березня 2023, проживають окремим життям, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Термін на примирення позивачка просила не надавати. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно положень ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно до клопотання позивачки, вважати фактично понесеними останньою. На підставі викладеного та

Outcome: approved