Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

В обґрунтування\~позовної заяви, поданої\~представником позивача адвокатом Жунку Д. С. зазначено, що 15.11.2007 позивач та відповідач зареєстрували шлюб. У шлюбі в сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалось через розбіжність поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства і виховання дітей. Фактично сім`я припинила своє існування, кожен із подружжя живе своїм життям та інтересами. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між сторонами. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 4073,60 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Також просив стягнути з відповідача на користь відповідача судові витрати. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову і розірвання шлюбу, пояснила, що діти проживають з батьком. Зазначила, що судові витрати в сумі 4073,60 гривень сплатити не зможе у зв`язку з низьким рівнем доходів. Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких мотивів. За змістом статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 24 СК України передбачає засаду добровільності шлюбу: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.11.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 05.11.2007, актовий запис №212. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 11.07.2008, серії [NUMBER] від 04.06.2009, серії [NUMBER] від 22.04.2011, які видані Відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, а саме те, що обидва члени подружжя бажають припинити шлюбні відносини і не бажають надання строку на примирення, шлюбні відносини фактично припинені, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно з статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1073,60 гривень. Відповідно до частин першої-шостої статті 137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з\~частиною 3\~статті\~141\~ЦПК\~України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи\~пов`язані ці\~витрати з\~розглядом справи; чи\~є розмір\~таких витрат\~обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; поведінку\~сторони під\~час розгляду\~справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката. Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей\~розподілу\~судових\~витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат\~на\~оплату\~послуг адвоката\~має\~бути\~співмірним із: складністю справи\~та\~виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на\~виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг\~та\~виконаних\~робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником додано до позовної заяви: договір про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2023, укладений між адвокатом Жунку Д. С. та Митковським В. М.; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2023, згідно з якою за надані адвокатом послуги клієнт сплачує 3000 гривень; квитанцію до прибуткового касового ордера №47 від 20.07.2023, згідно з якою [PERSON] згідно з договором про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2023 сплатив адвокату Жунку Д. С. 3000 гривень. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved