Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

01.12.2021 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою і просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 1379,51 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.02.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про користування електричною енергією №05097. На підставі договору відповідачці було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , позивач постачав електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . Проте за період з 01.03.2017 року по 01.01.2019 року відповідачем не було оплачено спожиту електричну енергію на суму 1379,51 грн. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 13.12.2021 року Оріхівським районним судом Запорізької області прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану Розпорядженням Голови Верховного Суду від 10.05.2022 року №\~ 29/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ\~Оріхівського районного суду Запорізької області з визначенням територіальної підсудності їх справ за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя. Ухвалою від 19.04.2023 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя справу було прийнято до розгляду та призначене судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим ухвалено про заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.02.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про користування електричною енергією №05097. На підставі договору відповідачці було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , позивач постачав електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . Проте за період з 01.03.2017 року по 01.01.2019 року відповідачем не було оплачено спожиту електричну енергію на суму 1379,51 грн. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За вимогами п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1999 року №1357, Методикою обчислення розміру відшкодувань збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1990 року №1416. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Відповідно до п. 2 п. 5.5.5 Правил, Споживач електричної енергії зобов`язуватися сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Судом встановлено, що у сторін виникли договірні відносини. Виходячи з положень ст.ст. 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до вимог п.48 «Правил користування електричною енергією для населення», споживач несе відповідальність згідно з діючим законодавством за порушення правил користування електричною енергією, за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію та розкрадання електричної енергії у разі споживання електричної енергії без приладів обліку. Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи не надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовна заява є обґрунтованою належними та достатніми доказами і підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим, із [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 1379,51 грн. Окрім того, у зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved