Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 21.03.2023 року в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до суду звернулась її законний представник (опікун) [PERSON] з позовом до відповідача, в якому просить скасувати арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] , зареєстрований 11.04.2012 року, реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12386303. Ухвалою суду від 24.03.2023 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 15.05.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 16.05.2023 року від ГУНП в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зокрема представник відповідача посилається на те, що належним відповідачем по справі має бути ГУ МВС України в Одеській області. 28.06.2023 року представником позивача [PERSON] до суду подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 28.06.2023 року залучено до участі в справі за позовною заявою [PERSON] ,\~яка діє\~в інтересах\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~до Головного\~управління національної\~поліції в\~Одеській області\~про скасування\~арешту в якості співвідповідача ГУ МВС України в Одеській області. До судового засідання учасники справи не з`явились. 24.08.2023 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ГУ МВС\~України в\~Одеській області до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від відповідача до суду не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної часткової власності в рівних частках квартира [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . В подальшому після смерті [PERSON] спадщину прйняла [PERSON] 09.04.2012 року старшим слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Перерва М.П. під час досудового слідства в кримінальній справі відносно [PERSON] була прийнята постанова про арешт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . 13.03.2013 року відносно [PERSON] був ухвалений вирок, однак питання щодо зняття арешту з квартири не розглядалось та не вирішувались. [INFO] [PERSON] померла. Її єдиною спадкоємицею є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] неможливо через наявний арешт майна, в зв`язку з чим позивач [PERSON] , яка є опікуном малолітньої [PERSON] , звертається до суду за захистом прав малолітньої дитини. У відзиві на позовну заяву представник ГУНП в Одеській області посилається на те, що оскільки арешт було накладено до створення НП України як такої, то ГУНП в Одеській області жодного відношення до накладення арешту, який просить скасувати позивач, не має. Представник відповідача ГУ МВС України в Одеській області до судового засідання не з`явився, правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог не скористався. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 03.10.1997 року, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] та членам його родини: [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. [INFO] народилась [PERSON] , про що 21.01.2011 року складено відповідний актовий запис за №120, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] 10.07.2011 року спадщину у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] прийняла [PERSON] , на підтвердження чого суду надано свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.03.2012 року, що видане державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М. [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №9150 від 08.09.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 26.10.2021 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №1303 від 28.01.2021 року, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З Довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи від 17.02.2021 року вбачається, що за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради [PERSON] , [INFO] , знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю. Судом досліджено посвідчення №1058, видане 20.08.2021 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради [PERSON] про те, що вона є опікуном малолітньої [PERSON] , 2011 року народження, згідно з розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.08.2021 року №477-01р. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 29.12.2022 року зареєстровано арешт нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме 11.04.2012 року за №12386303 реєстратором: Третя одеська державна нотаріальна контора, на підставі постанови, б/н, 07.04.2012 року, СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, власник - [PERSON] . Вироком Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2013 року [PERSON] визнано винною по ч. 1 ст. 307 КК України та призначено їй покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Конфіскація майна відносно засудженої [PERSON] , не застосовувалася. При цьому вказаним вироком не вирішено питання щодо зняття арешту на вищевказану квартиру. З листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвої О.О. від 22.02.2022 року №28/01-16 на заяву [PERSON] вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , дійсно є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 3 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що арешт на квартиру [ADDRESS] був накладений слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі щодо обвинувачення [PERSON] та [PERSON] . Вироком Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2013 року [PERSON] , [INFO] , була засуджена за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. При цьому питання щодо скасування арешту на належне [PERSON] майно вказаним вироком не вирішувалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані стороною позивача докази, враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , а єдиною спадкоємицею є [PERSON] , 2011 року народження, суд приходить до висновку, що наявність арешту на вказану квартиру на теперішній час є безпідставною та порушує права малолітньої [PERSON] на оформлення спадщини після смерті матері. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved