Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

14.06.2019р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири (т.1 а.с.1-3). В позові зазначено, що вона не мала укладати оспорюваний договір, оскільки за станом здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій. Просила визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.07.2019р. відкрито провадження по справі (т.1 а.с.41). 20.08.2019р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю та вселення (т.2 а.с.2-5). В позові зазначено, що 22.10.2017р. [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON] передала в дар [PERSON] квартиру [ADDRESS] . У вказаній квартирі фактично не проживають [PERSON] та [PERSON] , тому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Також зазначила, що їй чинить перешкоди в користуванні майном колишня власниця [PERSON] , тому позивач просить усунути перешкоди шляхом її вселення до спірної квартири. Ухвалою суду від 09.10.2019р. відкрито провадження по справі та об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири (т.2 а.с.61-62). Ухвалою суду від 27.11.2019р. суд закрив підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю та вселення,та призначив справу до судового розгляду (т.3 а.с.66). Ухвалою суду від 19.02.2021р. суд зупинив провадження по цій справі до розгляду Заводським районним судом м. Запоріжжя цивільної справи № 332/3029/20 (суддя Яцун О.С.) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, третя особа: [PERSON] , про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, свідоцтва про право власності на житло та договору дарування квартири, та набуття чинності рішення по вказаній справі (т.4 а.с.26-27). Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.03.2021р. вказана ухвала суду першої інстанції від 19.02.2021р. скасована (т.4 а.с.97-100). Ухвалою суду від 16.08.2023р. суд закрив провадження у цивільній справі в частині позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартириу зв`язку з відсутністю предмета спору (т.5а.с.169-170). В судове засідання 16.08.2023р. сторони не з`явились та надали суду заяви з проханням розглядати справу без них, тому фіксування вказаного судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.10.2017р. [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON] передала в дар [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т.2 а.с.9-10). Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі вказаного договору дарування від 22.10.2017р. Але, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 332/3029/20 від 13.03.2023р. (суддя Яцун О.С.) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, третя особа: [PERSON] , про визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири, свідоцтва про право власності на житло та договору дарування квартири, суд задовольнив позов та, в т.ч., визнав недійсним договір дарування квартири від 20.10.2017, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] .» (т.5 а.с.123-125). Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.06.2023р. по справі № 22-ц/807/1138/23 вказане рішення суду першої інстанції від 13.03.2023р. залишене без змін (т.5 а.с.163-168). Отже, на момент розгляду справи позивачка [PERSON] не є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В силу ст.391 ЦК України, якими позивачка обґрунтувала свій позов, саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому відсутні будь-які правові підстави для задоволення позову, оскільки позивач наразі не має правового зв`язку зі спірною квартирою, в т.ч. не має права власності або її користування. Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не засновані на законі, є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed