Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. І.Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 05.09.2016 року Березнівський районний суд Рівненської області виніс заочне рішення суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким позов задовольнив повністю, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по позиці в розмірі 116363 грн. 20 коп., що складаються з 113040 грн. 40 коп. суми позики, 1956 грн. 30 коп. процентів за користування та 3% річних, що становлять 1366 грн. 90 коп. На виконання вказаного рішення суду 17.10.2016 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. В межах виконавчого провадження №52897861 з виконання виконавчого листа Березнівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Рівненській області передано стягувачу, в рахунок погашення боргу майно на загальну суму 98280 грн. 70 коп. Залишок не погашеного, після передання майна, боргу становить 22246 грн. 50 коп. 28.11.2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу та винесено відповідну постанову про повернення виконавчого документу. Згідно пошуку в Єдиному реєстрі боржників, який здійснено за РНОКПП відповідача, стало відомо, що [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою відповідач не повернув залишок свого боргу в сумі 22246 грн. 50 коп. Дії з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа результату також не дали, оскільки у відповідача відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. В зв`язку з цим виконавчий лист по стягненню залишку не погашеного боргу неодноразово пред`являвся до органів ДВС та повертався стягувачу. На підставі вищенаведеного, враховуючи той факт, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики на даний час залишається непогашеною, а наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат, а тому [PERSON] просить стягнути із [PERSON] інфляційне збільшення боргу за період з 30.11.2019 року до 01.12.2022 року у розмірі 9771 грн. 33 коп. та 3% річних у розмірі 2004 грн. 06 коп., а також судові витрати у розмірі 4992 грн. 40 коп., що складаються з: 992 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору та 4000 грн. 00 коп. витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився; його представник адвокат Іванюк І.В. згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги в повному об`ємі, просить розглядати справу у його відсутності; у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Як вбачається із повідомлення про отримання рекомендованого поштового відправлення, яким відповідачу було надіслано судову повістку (поштове відправлення №3460003254285), [PERSON] 10.08.2023 року отримав судову повістку. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання. Відзиву [PERSON] не подав. ІІ.Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 21.12.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. ІІІ.Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 05.09.2016 року справа №555/1037/16-ц, стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] заборгованість по позиці в розмірі 116363 гривні 20 копійок, в тому числі: суму позики - 113040 гривень 40 копійок; проценти за користування позикою - 1956 гривень 30 копійок; 3 % річних за користування чужими коштами - 1366 гривень 90 копійок. Крім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати в сумі 1164 гривні та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 гривень. На підставі вищевказаного рішення, 17.10.2016 року Березнівським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист. Відповідно до постанови заступника начальника Березнівського РВДВС ГТУЮ у Рівненській області Ясковця М.В. від 28.11.2017 року ВП №52897861, при виконанні виконавчого листа №555/1037/16-ц, виданого 17.10.2016 року встановлено відсутність майна у боржника [PERSON] , на яке може бути звернено стягнення, а заходи щодо розшуку такого манно виявились безрезультатним (згідно акту державного виконавця, відповідей Держпродспоживслужби, РСЦ МВС в Рівненській області, ДФС України, УПФ України та інші). Стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом передано майно (нереалізоване при виконанні рішення суду) за ціною 98280,70 грн. Залишок боргу становить 22 246,50 грн. Враховуючи викладене, виконавчий документ повернуто стягувачу. Із розрахунку суми інфляційних втрат та 3% річних від 05.12.2022 року вбачається, що: [Період прострочення № 1]: 30.11.2019 року - 01.12.2022 року. [Сума заборгованості] = 22247.00 грн. ПІДСУМОК: [Інфляційні нарахування] - 9771.33 грн., [Сума санкції 3 % річних] = 2004,06 грн. [Ціна позову] = 9771.33 грн. + 2004.06 грн. = 11775.39 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно зі ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, то набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Таким чином, предметом позову є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом, цивільного законодавства. Зобов`язання (у тому числі - сплачувати проценти) припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченого ст.625 ЦК України. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-й. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Стороною позивача доведено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики на даний час залишається непогашеною, а наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат. Стороною позивача три відсотки річних та інфляційні втрати обраховано за період з 30.11.2019 року по 01 грудня 2022 року. Згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та який діє на даний час. В даному випадку, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача коштів як відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України після ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача заборгованості через прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором позики. Тобто, на дані вимоги розповсюджується дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. З урахуванням наведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення у розмірі: інфляційні втрати з 30.11.2019 року по 23.12.2022 року у розмірі 4\~147,65 грн. , 3% річних у розмірі 1\~492,07 грн. Згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції від 08.12.2022 року позивач при звернені до суду сплатив 992,40 грн. судового збору, а тому дані судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Із квитанції до прибуткового касового ордеру від 05.12.2022 року, виданою адвокатом Іванюком І.В. вбачається, що позивачем оплачено правничу допомогу у розмірі 4000 грн. На підставі наведеного, суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Outcome: partial