Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

У січні 2023 р. адвокат О.Брикар, який представляє інтереси позивача звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з вищезазначеним позовом у якому просить визнати недійсним Договір про поділ спільного майна подружжя від 01.02.2022 року, посвідчений Шоробурою-Гіркою Н.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 308, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Личаківського районного суду міста Львова від 17.10.2022 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 22.04.2022 року укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, який посвідчено Hop Н.М.,приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за номером 237. Відповідно до розділу 4 цього Договору батько та мати зобов`язуються брати участь у вихованні дитини. Разом з тим, 01.02.2022 року між подружжям укладений Договір про поділ спільного майна подружжя, посвідчений Шоробурою-Гіркою Н.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 308. Відповідно до пункту 2.1. Договору, відступивши від засад рівності часток, подружжя, - дійшли згоди, що при поділі майна, набутих під час шлюбу, за цим Договором: в особисту приватну власність [PERSON] переходить: квартира [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,0422 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4610166300:02:002:0029; транспортний засіб марки FORD, модель FIESTA 2010 року випуску, колір білий, номер шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; в особисту приватну власність [PERSON] переходить: транспортний засіб марки HONDA, модель ACCORD 2017 року випуску, колір сірий, номер шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] залишаються: садовий будинок [ADDRESS] , садово-городній кооператив «Верховина», земельна ділянка площею 0,04 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Львівський район, Солонківська сільська рада, кадастровий номер 4623686600:04:000:2332, земельна ділянка площею 0,02 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Львівський район, Солонківська сільська рада, кадастровий номер 4623686600:04:000:2318. Цього ж дня 01.02.2022 року укладено ще Договір дарування земельної ділянки, сторонами якого є [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Шоробурою-Гіркою Н.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за номером № 309. Відповідно до пункту 1 цього Договору [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] вказану земельну ділянку. Однак, вважає Договір про поділ спільного майна подружжя, від 01.02.2022, посвідчений Шоробурою-Гіркою Н.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за номером № 308, недійсним, оскільки до укладення даного договору його спонукав протиправний вплив та тиск, а не власні мотиви. Просить не відмовити в задоволенні позову Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 17.01.2023 вищевказану справу передано для розгляду до Шевченківського районного суду м.Львова. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07.02.2023 року справу номер 463/224/23 передано до розгляду судді Донченко Ю.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2023 р. провадження у справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. На адресу суду 28.02.2023 від представника відповідача- адвоката Петришина П.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили в задоволенні позову відмовити. 04.04.2023 від представника позивача- адвоката Брикара О.М. надійшла відповідь на відзив. 07.04.2023 представником відповідача на адресу суду за №ЕП1930 подано заперечення на відповідь на відзив. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, позивач вказав, що договір про поділ майна подружжя був укладений під впливом помилки, оскільки до укладення договору його спонукав протиправний вплив та тиск. У судовому засіданні відповідач та її представник проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Личаківського районного суду міста Львова від 17.10.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 06 липня 2013 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №175- розірвано (а.с.09-10). Ще до розірвання шлюбу, 01.02.2022 року між подружжям укладений Договір про поділ спільного майна подружжя, посвідчений Шоробурою-Гіркою Н.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 308. Відповідно до пункту 2.1. Договору, відступивши від засад рівності часток, подружжя, - дійшли згоди, що при поділі майна, набутих під час шлюбу, за цим Договором: в особисту приватну власність [PERSON] переходить: квартира [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,0422 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4610166300:02:002:0029; транспортний засіб марки FORD, модель FIESTA 2010 року випуску, колір білий, номер шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; в особисту приватну власність [PERSON] переходить: транспортний засіб марки HONDA, модель ACCORD 2017 року випуску, колір сірий, номер шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ;в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] залишаються: садовий будинок [ADDRESS] , садово-городній кооператив «Верховина», земельна ділянка площею 0,04 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Львівський район, Солонківська сільська рада, кадастровий номер 4623686600:04:000:2332, земельна ділянка площею 0,02 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Львівський район, Солонківська сільська рада, кадастровий номер 4623686600:04:000:2318. Цього ж дня 01.02.2022 року укладено ще Договір дарування земельної ділянки, сторонами якого є [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Шоробурою-Гіркою Н.С., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за номером № 309. Відповідно до пункту 1 цього Договору [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] вказану земельну ділянку. Згідно з ч. 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 215 ЦК України установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Під помилкою слід розуміти неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним, як такого, що укладений під впливом помилки, необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, ЦК розуміє в тому числі і помилку в характері (природі) правочину, прав та обов`язків сторін. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України). При цьому, обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 серпня 2020 року по справі №171/2190/17, а у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічна правова позиція також висловлена в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 по справі №752/18987/16-ц. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. З огляду на вищевикладене посилання позивача на нерозуміння дійсної ситуації, вартості речей, джерела коштів для їх придбання, не може бути підставою для визнання договору про поділ майна подружжя недійсним. Інших обставин, які згідно вимог ст. 229 ЦК України є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним судом не встановлено. Суд вважає недоведеною підставу для визнання недійсним договору про поділ майна подружжя у вказаній позивачем частині, оскільки не було надано жодного доказу на підтвердження факту помилки [PERSON] щодо умов договору. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Неправильне сприйняття особою фактичних обставин під час укладення спірного правочину про поділ майна подружжя, який був укладений за добровільною згодою сторін, ознайомлення з його змістом, не може свідчити про наявність підстав для визнання договору про поділ майна подружжя недійсним. Таким чином, для визнання договору про поділ майна подружжя недійсним необхідно мати вагомі підстави, які підтверджуються достатніми та допустимими доказами.

Outcome: dismissed