Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Зарічненської селищної ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно земельні ділянки площею 0,4207 га та 0,3822 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за кадастровими номерами 5622280400:10:000:0328, 5622280400:10:000:0949 належні її бабі [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 000656 та РВ № 000649 від 15.10.2003 року, виданих на ім`я [PERSON] . У зазначеній позовній заяві позивач покликається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок її смерті, входять земельні ділянки, які спадкодавець [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та які йому належали на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 000656 та РВ № 000649 від 15.10.2003 року. Відповідно до заповіту від 15 жовтня 2014 року, посвідченого секретарем виконкому Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, зареєстрованого за № 114, все своє майно [PERSON] заповіла їй. Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України вона є спадкоємцем за заповітом після смерті баби [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Разом із цим нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що державний акт на вказані земельні ділянки, які [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , були видані після його смерті. Покликаючись на положення ч. 1 ст. 392 ЦК України, просила визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки, оскільки це право не визнається іншими особами. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача Зарічненської селищної ради Рівненської області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 20.10.2014 року. До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] входять земельні ділянки площею 0,4207 га та 0,3822 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за кадастровими номерами 5622280400:10:000:0328, 5622280400:10:000:0949, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , однак спадщини не оформила. Наведене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10.12.1999 року державним нотаріусом Зарічненської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] на спадкове майно, належне її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , - житловий будинок із надвірними забудовами, зареєстроване в реєстрі за № 1155, спадкова справа № 102. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~548\~ЦК УРСР,\~чинного на\~час відкриття\~спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 15 жовтня 2014 року, посвідченого секретарем Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області Ошурко Л.М., зареєстрованого за № 114, все своє майно [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] . Таким чином встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . У встановленому законом порядку позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими на її ім`я державним нотаріусом Зарічненської районної державної нотаріальної контори від 28.09.2015 року, зареєстрованими в реєстрі за № 511, 513, спадкова справа № 29\\2015. Спадщина, на яку видані зазначені свідоцтва складається з грошового вкладу, що знаходиться в ПАТ «Ощадбанк» Зарічненського ТВБВ та житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . 12 серпня 2022 року державним нотаріусом Зарічненської державної нотаріальної контори Рівненської області Герман В.М. винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки у зв`язку з тим, що державні акти були видані після смерті спадкодавця [PERSON] , який за життя не набув права власності на ці земельні ділянки. Разом з тим встановлено, що чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , будучи членом КСП ім. 17 Вересня, за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 029079, виданий 25 червня 1996 року. 15 жовтня 2003 року на його ім`я було видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії РВ № 000656 та РВ № 000649. Із витягів\~з Державного\~земельного кадастру\~від 06.09.2022\~року вбачається,\~що право\~власності на\~спірні земельні\~ділянки за\~кадастровими номерами:\~5622280400:10:000:0328,\~5622280400:10:000:0949\~зареєстровано за\~ [PERSON] \~09.09.2022\~року.\~ \~ Встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка на своє ім`я не оформила спадщини на належні йому земельні ділянки. На даний час позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , має намір оформити право на спадщину на вказані земельні ділянки, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй нотаріусом відмовлено у зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на земельні ділянки після смерті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених обставин суд вважає, що позивач правомірно набула право власності на спірні земельні ділянки, однак це право не визнається іншими особами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved