Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

16.02.2023 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визначення місця дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання: [ADDRESS] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 14.03.2014 року між сторонами було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27.06.2017 року по справі №755/5805/17 вказаний шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я вважає за необхідне визначити місце проживання їхньої спільної з відповідачем дитини за його місцем проживання, оскільки у сторін виник спір щодо зміни місця реєстрації дитини та визначення місця проживання. Позивач здійснює всі необхідні дії задля повного і гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку своєї дитини, а також створює необхідний для такого розвитку рівень життя. Так, малолітній [PERSON] відвідує Український коледж ім. В. О. Сухомлинського (СШ №272) м. Києва. Батько всебічно сприяє та допомагає чинові в отриманні належної та сучасної освіти, а також проводить з ним позакласні заняття для покращення успішності у навчанні та отриманні нових знань. Абсолютно всі освітні, медичні, соціальні та супутні послуги для сина оплачуються позивачем за рахунок власного бюджету без будь - якої фінансової та фактичної участі матері. Позивач з 06.04.2020 року працює на посаді завідувача відділу в ТОВ «Сільпо - фуд», де зарекомендував себе як працелюбного та відповідального працівника, який користується повагою в колективі та не має порушень трудової дисципліни. Крім того, колеги позивача характеризують його як спокійного, відповідального, розсудливого та уважного до деталей керівника. Також позивач має належний та достатній рівень доходу, який дозволяє без перешкод забезпечувати належний рівень життя його малолітньому синові [PERSON] .. Згідно з довідки про доходи від 31.01.20123 року, виданою ТОВ «Сільпо - фуд» загальна нарахована заробітна плата позивача за період з липня по грудень 2022 року становить 169706,77 грн.. Також, позивач вказує, що він відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, всебічно й повно опікує дитину та має абсолютно задовільний стан здоров`я, що дозволяє їй продовжувати забезпечувати матеріальні, духовні та психологічні потреби спільного з відповідачем сина. Окрім того, за тривалий період проживання малолітнього [PERSON] з батьком, у сина виникли міцні соціальні зв`язки з оточенням позивача, а також колективом навчального закладу. За наведених обставин, враховуючи довготривале проживання дитини разом з батьком, сталість соціальних зв`язків дитини з матір`ю, добросовісне виконання останнього батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення всіх необхідним, а також відсутність з боку батька перешкод у спілкуванні матері з дитиною та негативного впливу на її виховання та розвиток, позивач просить визначити проживання малолітнього сина разом з батьком. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 01.05.2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, цивільну справу №755/2128/23 передано в провадження судді Марфіної Н. В. Ухвалою суду від 08.06.2023 року підготовче провадження у справі закрито, витребувано висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом з батьком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, відповідач не скористався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 14 березня 2014 року було зареєстровано шлюб, який розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року (а. с. 14-15) Під час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13). За змістом довідки переселенця №3004-7501212948 від 14.08.2022 року, фактичне місце перебування/проживання [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Згідно довідки переселенця №3004-7501212949 від 14.08.2022 року, фактичне місце перебування/проживання [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9) Відповідно до характеристики на [PERSON] завідувача м`ясного відділу, магазину №61. М. Київ. вул. Харківське шосе, буд. 144б , виданої ТОВ «Сільпо - Фуд», [PERSON] працює на посаді завідувача відділу з 06.04.2020 року. За час роботи показав себе як працелюбний, відповідальний працівник. До виконання службових обов`язків ставиться добросовісно, всі завдання виконує сумлінно і вчасно. Користується повагою в колективі. Порушень трудової дисципліни не мав. За характером спокійний, врівноважений, відповідальний, з повагою ставиться до співробітників. За період роботи поганих звичок не проявив. (а. с. 16) Відповідно висновку Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №103/5163/41/3 від 17.07.2023 року встановлено, що на час розгляду питання про визначення місця проживання дитини, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у червні 2017 року. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Малолітній марк постійно проживає з батьком [PERSON] , яким самостійно займається його вихованням та утриманням. Родина мешкає за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї проведено обстеження за вказаною адресою. В ході обстеження умов проживання встановлено, що в квартирі чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі, наявні речі побуту та вжитку. Для дитини відведено окрему кімнату, де створено всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку. Батько дитини має постійне місце роботи, стабільний дохід, та має можливість створити всі умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дитини. Мати дитини була присутня на засіданні комісії та повідомила що вона не заперечує, щоб малолітній син [PERSON] і надалі проживав з батьком, обмежень у спілкуванні з дитиною вона не має, бере участь у його вихованні. Приймаючи до уваги зазначене вище орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленими Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 8 СК України передбачено, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства (ст. 9 СК України). За змістом ст. 13 СК України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Згідно ст.ст. 3, 4 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Відповідно до положень ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України). Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачкою в повній мірі створено для дитини належні умови для виховання та розвитку, позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід; позитивно характеризується за місцем роботи; проживає у належно облаштованій квартирі, яке облаштоване, в тому числі і для проживання, розвитку і виховання дитини. Визначаючи місце проживання дитини суд також ураховує відповідний висновок органу опіки та піклування, малолітній вік дитини, той факт, що дитина фактично проживає з позивачем з моменту розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси дитини в умовах розірвання шлюбу між батьками та їх фактичного окремого проживання, а також враховує, що відповідач на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місці Києві не має заперечень стосовно проживання дитини з батьком. Будь-яких даних, які б перешкоджали визначенню місця проживання дитини разом з його батьком судом не встановлено і учасниками справи не доводилось. В порядку встановлено ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат у справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого при поданні позову судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved