Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що наказом № 123/к-тр від 27 квітня 2023 року її було звільнено з посади лаборанта клініко-діагностичної лабораторії згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників, з яким вона не погоджується. Вважає, що наказ про її звільнення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки їй не було запропоновано жодної із посад, хоча на період її звільнення була вільна посада сестри медичної хірургічного відділення. Крім того, вона мала переважне право на залишенні на роботі, так як має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці стосовно інших працівників та безперервний стаж на даному підприємстві, тому просила визнати протиправним та скасувати наказ про її звільнення № 123/к-тр від 27 квітня 2023 року, поновити її на посаді лаборанта клініко-діагностичної лабораторії та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення по день фактичного поновлення на роботі. Ухвалою судді від 02 червня 2023 року відкрито провадження по справі, яку призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 18); на підставі клопотання [PERSON] про витребування доказів (а.с. 15), ухвалою судді від 02 червня 2023 року було задоволене таке клопотання (а.с. 19); 18 липня 2023 року на виконання ухвали суду відповідачем надані витребувані позивачкою докази (а.с. 25-31); 18 липня 2023 року представником відповідача Сакун І.А. подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів по справі (а.с. 32); ухвалою суду від 27 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с. 52). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Сакун І.А. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з посиланням на те, що звільнення відповідачки було проведено відповідно до діючих норм законодавства та без порушення будь-яких процедур, що підтверджується матеріалами справи. Відзиву на позов від відповідача не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] з 01.04.1981 року перебувала на посаді лаборанта Ічнянської ЦРЛ, назва якої неодноразово змінювалася, а саме 12 грудня 2007 року на Комунальний лікувально-профілактичний заклад «Ічнянська центральна районна лікарня», 28 грудня 2019 року на Комунальне некомерційне підприємство «Ічнянська центральна районна лікарня» Ічнянської районної ради Чернігівської області, 24 листопада 2020 року на Комунальне некомерційне підприємство «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5). 22.02.2023 року Комунальним некомерційним підприємством «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради було попереджено [PERSON] про внесення змін в організацію виробництва і праці та зміни істотних умов праці працівників КНП «Ічнянська МЛ з 01 березня 2023 року (а.с. 11). 22.02.2023 року Комунальним некомерційним підприємством «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради було попереджено [PERSON] про те, що з 28 квітня 2023 року буде скорочено та виведено зі штатного розпису лікарні 2,0 посади лаборанта клініко-діагностичної лабораторії та відповідно до ст. 49-2 КЗпП попереджено останню про звільнення із посади лаборанта клініко-діагностичної лабораторії за п. 1 ст. 40 КЗпП (а.с. 12). Наказом КНП «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради № 123/к-тр від 27.04.2023 року звільнено [PERSON] з посади лаборанта клініко-діагностичної лабораторії згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14). 16 лютого 2023 КНП «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради винесено наказ № 64/к-тр про зміни в організації праці і виробництва та зміни істотних умов праці в КНП «Ічнянська МЛ Ічнянської міської ради лікарям, середнього медичного персоналу та фахівцям з вищою немедичною освітою (а.с. 26-28). Також 16 лютого 2023 КНП «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради винесено наказ № 65/к-тр про скорочення чисельності та штату працівників в клініко-діагностичної лабораторії КНП «Ічнянська МЛ» Ічнянської міської ради, відповідно до якого передбачено виведення з 28 квітня 2023 року зі штатного розпису КНП «Ічнянська МЛ» Ічнянської міської ради 2,0 посади лаборанта клініко-діагностичної лабораторії. У строк до 27.02.2023 року письмово під розпис повідомити всіх лаборантів клініко-діагностичної КНП «Ічнянська МЛ» Ічнянської міської ради про наступне можливе вивільнення, яке відбудеться 28.04.2023 року. Довести до відома працівників, що у разі появи вакансій або можливості переведення на інше підприємство їм буде надана відповідна пропозиція іншої роботи до надання планової дати розірвання трудового договору з урахування положень ст.ст. 42, 184, 168-1 КЗпП України (а.с. 30-31). Із зазначеними вище наказами [PERSON] була ознайомлена 22.02.2023 року (а.с. 29, 31). Як убачається з довідки КНП «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради № 01-11/526 від 17.07.2023 року, на час проведення скорочення в структурному підрозділі «Клініко-діагностична лабораторія», а саме 2,0 посади лаборанта, вакантні посади по закладу з 22.02.2023 по 27.04.2023 року були відсутні. Станом на 22.02.2023 року була тимчасово вільна посада сестри медичної поліклініки (а.с. 33). Згідно попередження від 21.04.2023 року, [PERSON] була попереджена, що з 28.04.2023 року буде скорочено і виведено зі штатного розпису лікарні 2,0 посади лаборанта клініко-діагностичної лабораторії та відповідно до статті 49-2 КЗпП попереджена про звільнення з посади лаборанта КДЛ за п. 1 ст. 40 КЗпП, водночас їй було запропоновано з 28.04.2023 року переведення на тимчасову посаду сестри медичної поліклініки, про що 24.04.2023 року [PERSON] особисто розписалася та від запропонованої посади відмовилася (а.с. 35). Виходячи із змісту статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За приписами статті 9 Конвенції Міжнародної організації праці N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Верховною Радою України 04 лютого 1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Відповідно до статті 2 КЗпП України державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених, зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював, тобто всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року (справа № 753/3889/17). Із викладеного вище вбачається, що роботодавцем було дотримано процедуру попередження позивачки про подальше звільнення та запропоновано наявність інших вакантних посад у комунальному закладі. Посилання [PERSON] на те, що їй не запропонували посаду сестри медичної хірургічного відділення, суд відхиляє, оскільки остання звільнилася з посади по наказу пізніше ніж позивачка (а.с. 34). Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Частини друга, третя цієї статті визначають обставини, які мають враховуватись у разі вирішення питання про залишення на роботі працівника при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. При вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України. За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Як убачається з протоколу засідання комісії з визначення осіб, які мають переважне право залишитися на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення за скороченням від 20.04.2023 року № 1 по КНП «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради, остання вирішила запропонувати роботодавцю кандидатуру [PERSON] та [PERSON] на вивільнення. Одночасно з попередженням про звільнення запропонувати останнім, що у разі появи вакансій або можливості переведення на інше підприємство їм буде надана відповідна пропозиція іншої роботи до надання планової дати розірвання трудового договору з урахуванням положень ст.ст. 42, 184, 186-1 КЗпП України (а.с. 36-37). Зазначене рішення було зведено у порівняльну таблицю з визначення осіб, які мають переважне право залишитися на роботі, або яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця (а.с. 38), тому посилання [PERSON] про те, що з порівняльним аналізом продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню вона не була ознайомлена, тому слід вважати, що він не проводився, суд відхиляє. З урахуванням викладеного суд вважає, що звільнення позивачки відбулося без порушенням вимог законодавства про працю. Отже, враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи,

Outcome: dismissed