Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , 3- тя особа : Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) , в якій просить: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , громадянина України, уродженця м. Харкова, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженки міста Харкова, громадянки України;2) внести зміни до актового запису про народження дитини, [PERSON] , [INFO] , вчиненого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 26.07.2019 року за № 3396, а саме, у графі "Відомості про батька" виключити « [PERSON] » та зазначити « [PERSON] » [INFO] , громадянин України, у графі "Відомості про дитину" прізвище, ім`я та по-батькові дитини, дату та місце народження залишити без змін;3)стягнути з [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття;4)судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з 2018 по лютий 2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю. У вказаний період [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, тобто мали спільні витрати, спільний бюджет, спільне харчування, купляли майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла. Факт спільного проживання та фактичних шлюбних відносин підтверджується показаннями свідків, яким достовірно відомо, що позивачка проживала разом з відповідачем однією сім`єю, останній вважав її своєю дружиною, а також спільними фотографіями, зробленими в цей період.За час спільного проживання, [INFO] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 26.07.2019 року.Оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано не було, під час реєстрації народження дитини відповідач не подавав заяви про запис його батьком, в свідоцтві про народження батьком дитини зазначений [PERSON] , тобто запис про батька провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записане за її вказівкою, у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Так, відомості про батька в актовому записі № 3396 від 26.07.2016 року про народження [PERSON] записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом №00023503345 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, наданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 26.07.2019 року (копія витягу додається). Позивачка з відповідачем спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, що у відповідності до ст. З СК України, є ознаками, притаманними сім`ї. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет. З метою захисту наведених прав та інтересів дитини, для підтвердження факту батьківства не тільки формально, але і юридично, необхідно внести зміни до актового запису про народження дитини, що, з огляду на фактичні обставини справи та у відповідності з нормами чинного законодавства, можливо лише за рішенням суду про визнання батьківства. На утриманні позивачки знаходиться малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею, окремо від [PERSON] . У зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України та загрозою життю та здоров`ю, позивачка була вимушена виїхати за межі України та наразі проживає разом з донькою в Польщі, що підтверджується копією довідки про надання номера PESEL позивачці та копією довідки про надання номера PESEL [PERSON] . Обов`язок щодо утримання дитини відповідач належним чином не виконує, відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання спільної малолітньої доньки у розмірі, необхідному та достатньому для її гармонійного розвитку. Позивачка не має можливості самостійно забезпечити належний рівень життя дитині. Крім того, вбачається динаміка росту фактичного прожиткового мінімуму та зростання цін, відповідно, збільшується і вартість у забезпеченні малолітньої дитини необхідними товарами. Відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним, отже, спроможним надавати кошти на утримання малолітньої дитини. Тому позивач вимушена звернутися до суду з питання встановлення батьківства дитини та стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Відповідач ,представник відповідача позовні вимоги визнали в повному обсязі та звернулись до суду з зустрічною позовною заявою щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та просять суд : усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дитиною [PERSON] та у її вихованні шляхом зобов`язання [PERSON] [INFO] , не чинити [PERSON] перешкоди у \~спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] [INFO] ; визначити такі способи участі \~у спілкуванні дитини [PERSON] [INFO] для батька [PERSON] , а саме спілкуватись з дитиною за наступним графіком: - щоденний зв`язок батька [PERSON] з дитиною [PERSON] засобами телефонного зв`язку та/або \~за допомогою будь-якого додатка чи месенджера у форматі відеозв`язку»; - призначити побачення батька [PERSON] з дитиною [PERSON] два рази на місяць на вихідні чи/то неробочі дні та не менше ніж чотири години на кожне побачення. - батько [PERSON] має право забрати дитину [PERSON] раз в три місяці на тиждень до себе до дому. Зобов`язати відповідача завчасно (за 3 дні) попереджати позивача про зміну місця проживання дитини [PERSON] та про любе переміщення її за межі України та в інших країнах та стягнути витрати по сплаті судового збору на його користь . В обґрунтуванні зустрічного позову [PERSON] посилається на те,що він на теперішній час є військовослужбовцем та виконує свій обов`язок по захисту батьківщини в зв`язку з агресією рф проти України тому є обмеженим у вільному спілкуванні. У період з 2018 по лютий 2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю. [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. За час спільного проживання, [INFO] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 26.07.2019 року. По-батькові дитину було записано за ім`ям її батька « [PERSON] ». Відповідачка утримувала Позивача від внесення запису до реєстру про його батьківство. Це було потрібно відповідачці в зв`язку з тим , що вона мала статус матері-одиначки та отримувала відповідні пільги за цей статус. Після початку збройної агресії рф на України позивач пішов до лав ВСУ на захист Батьківщини. Позивачка виїхала за кордон з дитиною. Коли Позивачка виїхала за кордон то її відношення до відповідача кардинально змінились. Вона заявила, що не хоче поділяти свою подальшу долю з ним та , що в неї є вже інша людина , а з ним вона хоче розірвати стосунки. Фактично цивільний шлюб між сторонами припинився, про що свідчить і подання позову про стягнення аліментів. Позивач має бажання бачитись з дитиною та приймати участь в її вихованні, однак відповідач проти цього заперечує. Це можна бачити з документів на які посилається відповідач у первісному позові , а саме на переписку в месенджері де вона зазначає , що не дасть спілкуватись з дитиною вільно, а тільки за гроші. Відповідач відстороняє мене від участі у вихованні дитини, оскільки я бажаю більше часу проводити з дитиною та сприяти її вихованню та розвитку. Відповідач продовжує перешкоджати позивачу спілкуватись з дитиною.Позивач неодноразово телефонував відповідачці та просив з`єднати його з дитиною, але жодного разу відповідачка йому відмовляла та вимагала в нього гроші і тільки коли він їх пересилав вона давала йому можливість спілкування з дитиною. Не бажання відповідача дозволяти побачення та спілкування дитини з позивачем є наслідком конфлікту, який існує між сторонами як колишнім подружжям. Але ж інтереси дитини вимагають участі в її житті та вихованні обох батьків. За місцем роботи позивач характеризуюся позитивно. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. До кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Як свідомий громадянин, позивач розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування позивача із дитиною спричинить шкоду донці не існує, у звязку з чим позивач звернувся до суду з зустрічним позовом . Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник вимоги зустрічного позову не підтримали та просили відмовити в його задоволенні . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, винести рішення на розсуд суду з урахуванням письмових пояснень представник третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного. Судом встановлено, що З 2018 по лютий 2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю. У вказаний період [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, тобто мали спільні витрати, спільний бюджет, спільне харчування, купляли майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла. Факт спільного проживання та фактичних шлюбних відносин підтверджується показаннями свідків, яким достовірно відомо, що позивачка проживала разом з відповідачем однією сім`єю, останній вважав її своєю дружиною, а також спільними фотографіями, зробленими в цей період. За час спільного проживання, [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 26.07.2019 року. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений [PERSON] , тобто запис про батька провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записане за її вказівкою, у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Так, відомості про батька в актовому записі № 3396 від 26.07.2016 року про народження [PERSON] записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом №00023503345 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, наданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 26.07.2019 року Згідно зі\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.\~\~Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:\~\~1) за заявою матері та батька дитини;\~\~3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до\~ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.\~\~Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України.\~\~Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.\~\~Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.\~\~Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Положенням\~ст. 206 ЦПК України\~визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про встановлення батьківства [PERSON] над [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження [PERSON] . Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно до\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положенням\~ст. 206 ЦПК України\~визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного вище, враховуючи визнання позову відповідачем та те, що аліменти на одну дитину присуджуються у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до її повноліття. Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне . Під час ухвалення рішення суд керується Декларацією прав дитини та Конвенцією про права дитини, положеннями\~Конституції України,\~Сімейного кодексу України,\~Законом України "Про охорону дитинства", а також іншими правовими актами. Так, Конвенцією про права дитини визнано, що дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до ч.3\~ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство та батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2\~ст. 24 Конституції України\~декларовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Відповідно до положень\~ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно зі\~ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5\~ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 155 Сімейного кодексу України\~передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями статей\~157,\~159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Таким чином позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні підлягають задоволенню . Статтею 158 СК України\~передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Європейський суд з прав людини наголосив, що при визначених найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні стороною позивача за зустрічним позовом [PERSON] не представлено доказів, щодо звернення в орган опіки та піклування з приводу отримання висновку про визначення його участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] . \~\~ З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимог статей\~157,\~158 СК України, суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини, дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в частині встановлення\~\~способу участі \~у спілкуванні дитини [PERSON] [INFO] для батька [PERSON] за графіком, який встановлений позивачем за зустрічним позовом. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст.\~141,\~142 ЦПК України. Зважаючи на положення п.3 ч.1 ст.5 ЗУ\~Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Пунктом 12 ч.1 ст.5 ЗУ\~Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є військовослужбовцем, який на даний час виконує службові обов`язки. Беручи до уваги вище вказане, суд вважає за необхідне судовий збір, пов`язаний з розглядом даної справи, віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial