Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

В серпні 2022 р. позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача стягнути з відповідача кошти в сумі 6 000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що родинна Позивача є багатодітною, що підтверджується відповідною довідкою № 519 від 25.05.2011 року та посвідченням № [NUMBER] від 18.10.2014р. У зв`язку з інвалідністю Позивача та складними сімейними обставинами у Позивача виникла необхідність в отриманні правової допомоги. Довіряючи офіційним сайтам Позивач знайшла рекламу та контакти Відповідача. Звернулась за правовою допомогою, приїхала в офіс Відповідача і домовились про надання послуги зі складання позовної заяви в суд. 23.10.2021 р. між Позивачем та відповідачем було укладено Договір №23102103 про надання правової допомоги/юридичних послуг (далі Договір). Згідно з предметом Договору Виконавець зобов`язується надати юридичні послуги, а Замовник сплатити грошові кошти за надані послуги. У свою чергу, крім оплати послуг Замовником було надано Виконавцю всю необхідну інформацію та документи, які були необхідні Виконавцю для надання послуг. В кінці жовтня 2021 року Позивач отримала проект позовної заяви та запевняння Відповідача, що документ складено згідно з вимогами чинного законодавства, відповідає вимогам процесуального законодавства і можна подавати в суд. 02.11.2021 р. Позивач отримала Ухвалу Святошинського суду м. Києва від 02.11. 2021 року про те, що поданий позов не відповідає вимогам чинного законодавства і потрібно усунути недоліки. Усунення недоліків Відповідач не усунув, а поклав їх на Позивача, знову ж не враховуючи інвалідність Позивача, недосвідченість в юридичних питаннях, і як наслідок, документи Позивача вже 24.11.2021 року суд повернув не відкриваючи провадження. У свою чергу Відповідач не вжив заходів щодо усунення недоліків позовної заяви, а отже не виконав свої зобов`язання, що теж прямо вказує на неякісне надання послуг. Оскільки недоліки позовної заяви не було усунуто не з вини Позивача позовну заяву, як було зазначено вище, 24.11.2021 року повернуто Позивачу-Замовнику. Фактично Позивач поніс збитки в розмірі 6000 грн за оплату неякісно наданих послуг, і як наслідок щомісячно несе збитки по комунальним послугам на особу, яка не проживає в квартирі, а Позивач сплачує за цю особу нараховані платежі. Провадження у справі відкрито ухвалою від 05.08.2022 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням від 28.02.2023 р. позов [PERSON] до ТОВ «Центр правової допомоги» про стягнення коштів - задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» на користь позивача [PERSON] кошти в сумі 6 000 грн. (шість тисяч грн. 00 коп.) В квітні 2023 р. до районного суду надійшла заява відповідача ТОВ «Центр правової допомоги», інтереси якого представлені адвокатом Сапоновим О.В., про перегляд зазначеного вище заочного рішення, в якій сторона відповідача просила переглянути та скасувати заочне рішення від 28 лютого 2023 р., мотивуючи тим, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, при цьому Товариство не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки копія позову з додатками та судові повістки надіслані судом не за адресою місцезнаходження відповідача, зазначеною в ЄДРПОУ, а за адресою розташування виробничих та офісних приміщень, з якої все повернулось без вручення адресату. Внаслідок чого відповідачем не був поданий відзив проти позову, що призвело до неврахуванням судом позиції сторони відповідача та неможливості подати своїх доказів. При цьому відповідач в повному обсязі не визнає позовні вимоги. Ухвалою від 27.06.2023 р. скасовано заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 28 лютого 2023 р. по цивільній справі № 758/6112/22 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» про стягнення коштів та призначено судове засідання. У липні 2023 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у позовній заяві [PERSON] „про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням" у дійсності зазначено зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, а саме: Визнати [PERSON] , 1997 року народження, такими, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, обраний Позивачем, спосіб захисту мого цивільного права, відповідає вимогам матеріального закону. У позовній заяві [PERSON] „про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням" у дійсності зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.Також, відповідно до змісту зазначеної вище ухвали від 02 листопада 2021 року Святошинського районного суду міста Києва (в складі головуючого судді Шум Л.М.), постановленої за результатами перевірки дотримання вимог статей 175-177 ЦПК України у позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (пр. № 2/759/7142/21, ун. № 759/24566/21), Святошинський районний суд міста Києва (в складі головуючого судді Шум Л.М.) встановив, що до позовної заяви не надано жодного доказу в підтвердження заявлених позовних вимог. Однак, для виготовлення проекту „позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням", відповідно до умов договору від 23.10.2021 року, Позивачка фактично надала Товариству наступні документи: паспорт громадянина України Позивачки; довідка про присвоєння РНОКПП Позивачки; довідка № 519 від 25.05.2011 року про склад сім`ї Позивачки; свідоцтво про право власності на житло від 03.03.1997 року; пенсійне посвідчення Позивачки; довідка до акту огляду МСЕК № 443054; довідка про реєстрацію місця проживання Позивачки. В межах виконання договору від 23.10.2021 року крім зазначених вище документів, інших документів Позивачкою Товариству не надавалось, в тому числі Позивачкою не було надано Товариству жодного будь-якого документа, що б підтверджував заявлені Позивачкою позовні вимоги. Окрім цього, [PERSON] , отримавши 30.10.2021 року від Товариства виготовлений Товариством відповідно до умов договору від 23.10.2021 року проект „позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням", та в подальшому отримавши копію ухвали від 02.11.2021 року Святошинського районного суду міста Києва (в складі головуючого судді Шум Л.М.), постановленої за результатами перевірки дотримання вимог статей 175-177 ЦПК України у позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (№ 759/24566/21), до Товариства з будь-якого приводу не зверталась, в тому числі не зверталась з приводу можливих „недоліків" позовної заяви. Лише більш як через півроку після дати фактичного надання послуг Товариством, а саме: 10.06.2022 року [PERSON] виготовила та направила рекомендованим листом № 0314605289457 на адресу Товариства відповідну письмову „претензію-вимогу", що було отримано Товариством 18.06.2022 року, на яку Товариством дійсно будь-якої відповіді на адресу [PERSON] надано не було, з огляду на відсутність для цього правових підстав. Зазначену „претензію-вимогу" Позивачкою було направлено Товариству всупереч умовам п. 6.4. Розділу 6 „Порядок вирішення спорів" договору від 23.10.2021 року: 6.4. Виконавець приймає до розгляду претензії Замовника тільки при наявності Договору та документів, що свідчать про факт ненадання або надання неякісних послуг. При цьому, претензії приймаються до розгляду не пізніше 14 днів від дати надання послуг. Підписання сторонами Акту про надання юридичних послуг/правової допомоги є надання послуг у повному обсязі та належним чином". Датою надання Позивачці послуг за договором від 23.10.2021 року є фактично 30.10.2021 року, що підтверджується Актом про надання юридичних послуг/правової допомоги від 30.10.2021 року - що є додатком № 8 до позовної заяви [PERSON] у даній цивільній справі № 758/6112/22. Товариство обґрунтовано вважає безпідставними заявлені позивачкою позовні вимоги до Товариства, повністю заперечує проти задоволення позову. У серпні 2023 р. представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що у відзиві Відповідачем наведено пункти Договору на належну якість послуг та своєчасність їх надання, але при цьому не спростовано факти і докази відмови Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/24566/21 у прийнятті позовної заяви та відкритті провадження у зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам цивільно-процесуального законодавства України. Відповідач вірно наводить положення цивільного процесуального законодавства та мотивації Святошинського районного суду м. Києва щодо вимог, яким повинна відповідати позовна заява та порядок її подачі до суду. Проте, ухвалою Святошинського суду м. Києва від 02.11.2021р. встановлено, що позовна заява, надана Позивачу Відповідачем, таким вимогам не відповідає і підлягає залишенню без руху для виправлення недоліків. Відповідач цей факт не заперечує. У свою чергу Відповідачем не було надано Позивачу належних послуг в межах взятих зобов`язань за Договором, з роз`яснення та правової допомоги для процедури усунення недоліків, які були допущені Відповідачем під час підготовки позовної заяви для Позивача. Відповідач всіляко уникав зустрічей і розмов, коли Позивач намагалася з`ясувати можливість та способи усунення недоліків та приведення змісту позовної заяви до вимог чинного законодавства. Також Позивач звертає увагу суду, що ніколи не вимагала від Відповідача вчинення додаткових дій щодо збирання доказів та не перекладала цю відповідальність на нього. Метою звернень було отримання інформації про причини невідповідності позовної заяви вимогам законодавства та про можливість їх усунення. Також твердження Відповідача про прохання пришвидшити написання позову не повинні ставити в залежність неможливість надати Відповідачем послуги належної якості. Тим більше, що доказів такого прохання Відповідачем суду не надано. А Позивач стверджує, що перед усім розраховувала на якісну правову допомогу у захисті її прав та законних інтересів в межах обов`язків сторін за укладеним Договором. Позивач надає пояснення, що до лютого 2022 року намагалась зв`язатись з Відповідачем та просила правової допомоги по Договору. А коли 24.02.2022р. почалось повномасштабне вторгнення РФ на територію України та введено режим воєнного стану. Позивач змушена була рятувати життя своїх малолітніх дітей і часу та можливості на захист порушених прав декілька місяців у неї не було. Коли від Відповідача протягом декількох місяців не було зворотного зв`язку, Позивач була змушена звернутись за правовою допомогою до іншого адвоката. І уже 20.06.2022 року після надання правової допомоги адвокатом Єрмоленко Н.М. позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було розроблено та подано до Святошинського районного суду м. Києва і 17.11.2022 року рішення про задоволення позовних вимог по справі № 759/6580/22 набрало законної сили. Під час укладання Договору між Позивачем та Відповідачем Позивач належним чином виконала свої обов`язки щодо надання усіх документів, які назвав Відповідач та в повному обсязі оплатила послуги. Сумлінно виконавши свої договірні зобов`язання Позивач розраховувала на правову допомогу належної якості та справедливий і об`єктивний розгляд позовної заяви, не вимагаючи від Відповідача жодних гарантій, що позов буде задоволений. Але, суддею Святошинського районного суду м. Києва під час розгляду справи, позовна заява, яку отримала Позивач від Відповідача, не відповідає вимогам ЦПК України і була залишена без руху. Це у свою чергу є належним і безумовним доказом надання Відповідачем правової допомоги Позивачу неналежної якості. Щодо надання Позивачем Відповідачу неналежної або недостовірної інформації, то цей факт не підтверджений з боку Відповідача жодним доказом і є суб`єктивним доводом та виправдуванням непрофесійних дій та неналежне виконання зобов`язань за Договором перед Позивачем. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Представник відповідача в судову засіданні заперечував проти позову, пояснення надав аналогічні, зазначеним у відзиві на позовну заяву. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 23.10.2021 р. між Позивачем та відповідачем було укладено Договір №23102103 про надання правової допомоги/юридичних послуг (далі Договір). Згідно з п. 2.1.2 Виконавець зобов`язаний надати послуги у повному обсязі, своєчасно і якісно згідно з чинним законодавством України, та іншими нормативно- правовими актами. Згідно з п. 2.1.4. Договору Виконавець дає гарантії сумлінного виконання своїх обов`язків з наданням Замовнику якісної юридичної (правової) допомоги. Позивачем в повному обсязі виконано зобов`язання щодо сплати юридичних послуг, передбачене п.2.2.4 Договору, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.10.2023 р. № ЕСМ_Р24А1639293856С7421 на суму 1000 грн. та від 26.10.2021 р. № ЕСМ_Р24А1647319949С6653 на суму 5000 грн. 02.11.2021 року Позивач отримала Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року про те, що поданий позов не відповідає вимогам чинного законодавства і потрібно усунути недоліки. Усунення недоліків відповідач не усунув, а поклав їх на Позивача, недосвідченість в юридичних питаннях, і як наслідок, документи позивача 24.11.2021 року суд повернув не відкриваючи провадження. Як вбачається з наданого відзиву, відповідачем наведено пункти Договору на належну якість послуг та своєчасність їх надання, але при цьому не спростовано факти і докази відмови Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/24566/21 у прийнятті позовної заяви та відкритті провадження у зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам цивільно-процесуального законодавства України. Відповідач у своєму відзиві вірно наводить положення цивільного процесуального законодавства та мотивації Святошинського районного суду м. Києва щодо вимог, яким повинна відповідати позовна заява та порядок її подачі до суду. Проте, ухвалою Святошинського суду м. Києва від 02.11.2021р. встановлено, що позовна заява, надана позивачу відповідачем, таким вимогам не відповідає і підлягає залишенню без руху для виправлення недоліків. Окрім цього, як встановлено судом, не було жодних сприянь, спроб та намагань відповідача допомогти позивачу в усуненні недоліків, які були допущені відповідачем. Отже, відповідач, за наслідком виконання позивачем в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, не виконав свого зобов`язання за Договором. Згідно з п. 1, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В свою чергу, згідно положень ст. ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, з наведеного вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський центр правової допомоги», за наслідком виконання позивачем в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, не виконав якісно своє зобов`язання за Договором, оскільки позовну заяву складену відповідачем повернуто позивачу, а провадження у справі не було відкрито. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 10 000 грн. (розробка позовної заяви, участь у судовому засіданні). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не долучено при заочному розгляді справи і після скасування заочного рішення договору про надання професійної правничої допомоги чи його копію. Окрім цього, суду не було надано належних доказів на підтвердження оплати послуг адвоката. Оскільки позивачем не надано докази, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, на підставі ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 610, 615, 629, 1212 ЦК України,

Outcome: approved