Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку житлової квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що 11.02.2021 вона звернулася до приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Цихоні В.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , що залишилась після смерті її бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Проте, нотаріусом було відмовлено її у вчиненні нотаріальної дії, та зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусом після заведення спадкової справи на підставі заяви спадкодавця про прийняття спадщини, у разі наявності обставин визначених частиною третьою статті 1268 ЦК України (факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), а також документів, що підтверджують факт. Крім того, вона зареєстрована у спірній квартирі з 06.05.2006 і по теперішній час, постійно, починаючи з 2006 року і по теперішній час проживає у вказаній квартирі разом зі своїм чоловіком та двома малолітніми дітьми. Саме вона, за необхідності, робить поточний ремонт у квартирі, займається благоустроєм житла, сплачує комунальні послуги. Також зазначила, що вона отримала після смерті своєї матері - [PERSON] , 1/3 частку спірної квартири. Свою чергу її сестра [PERSON] , яка також отримала після смерті їхньої матері 1/3 частку спірної квартири, на підставі Договору дарування передала право власності на свою частку позивачу. Наразі після смерті їхньої баби - [PERSON] , [PERSON] , котра є спадкоємицею нарівні з нею, відмовляється та не бажає приймати спадщину або визнавати за собою право власності на спадкове майно. Таким чином, позивач вважає, що вона фактично прийняла спадщину, вступила у володіння та управління 1/3 часткою майна, що належало її бабусі [PERSON] . За такого, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 02.04.2021 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ній недоліків, які позивачем усунуто. 11.05.2021 ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, а ухвалою від 12.05.2021 провадження у справі зупинено до отримання відповіді від компетентних органів Латвійської Республіки про вручення або невручення [PERSON] документів. Ухвалою суду від 24.10.2021 провадження по справі поновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 31.08.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач причини своєї неявки не повідомила, заяви про відкладення судового засідання, залишення позову без розгляду або відмову від позову на адресу суду не надходили. [PERSON] надала до суду письмову заяву в якій просить провести судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник Миколаївської міської ради надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності відповідно до вимог чинного законодавства України. Третя особа надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності. Додатково зазначила, що обставини щодо неможливості видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину без доказів прийняття спадщини, визначених частиною третьою статті 1268 ЦК України вже були зазначені нею в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи \~і оцінивши\~наявні в\~ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 24.06.2008 право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/4 частці за кожною. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями належного їй майна стали позивач, [PERSON] та [PERSON] , які отримали по 1/12 частці у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27.09.2017 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Шульгачем Романом Сергійовичем. З вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом слідує, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , та донькою [PERSON] . Згідно договору дарування 1/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру від 22.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Шульгачем Романом Сергійовичем, [PERSON] передала у власність без встановлення будь-яких обов`язків майнового та немайнового характеру [PERSON] належну їй на праві приватної власності 1/3 частку у праві спільної часткової власності на спірну квартиру. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №587, [PERSON] померла [INFO] у віці 78 років у місті Первомайськ Миколаївської області. Відповідно до витягу з про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63525059 від 11.02.2021 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 11.02.2021 позивач звернулась до приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихоні В.А. за видачею свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку у праві приватної спільної часткової власності на спірну квартиру, що залишилась після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихоні В.А. від 11.02.2021 №96/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з ненаданням доказів прийняття нею спадщини, визначених частиною третьою статті 1268 ЦК України (факт постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини). Згідно\~статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя\~статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частини перша\~статті 1269 ЦК України). Доказів того, що позивач на час смерті [PERSON] постійно проживала з останньою в матеріалах справи відсутні, так як і відсутні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтями 1297, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до підпунктів 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно абзаців 1, 15, 16 пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статті 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статті 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до частини п`ятої статті 1268, статей 1296 - 1299 ЦК України. Отже, вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У матеріалах справи відсутні докази прийняття позивачем спадщини. Тому звернення позивача, якій відмовлено постановою приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, до суду з позовними вимогами про визнання за нею права власності на спадкове майно, без звернення до суду з вимогами про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, є передчасним. На думку суду, позивачем обраний невірний спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] , згідно поданої до суду заяви проти позовних вимог позивача не заперечувала, тобто позов визнала, однак визнання позову суперечить закону, так предмет позову підлягає доведенню, а вимоги позову не обґрунтовано та не доведено, тому визнання відповідачем позову судом не прийнято.

Outcome: dismissed