Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у квітні 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Гарматна-Західна» заборгованість у розмірі 9456 грн 51 коп. з якої заборгованість по нежитловому приміщенні [ADDRESS] по внескам складає 3994 грн 12 коп., інфляційні витрати 224 грн 85 коп., 3% річних 72 грн 93 коп.; заборгованість по нежитловому приміщенні [ADDRESS] по внескам складає 4808 грн 30 коп., інфляційні витрати 269 грн 13 коп., 3% річних 87 грн 20 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2018 в будинках за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] створено ОСББ «Гарматна-Західна», а з 15.10.2018 прийнято рішення погодити плату за абонентське обслуговування з утримання будинків та прибудинкової території (внесок) для квартир у розмірі 8,94 грн за кв.м при умові сплати до 20 числа та у розмірі 9,94 грн за кв.м при сплаті після 20 числа, крім цього 30.11.2018 було прийнято рішення Правління ОСББ «Гарматна-Західна» перейти на самостійне утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків ОСББ «Гарматна-Західна», користування спільним майном, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирних будинків ОСББ «Гарматна-Західна» та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення відходів, тощо шляхом самозабезпечення в межах розміру внесків та платежів затверджених в рішеннях Загальних зборів від 15.10.2018 на виконання вказаних рішень було створено об`єднання та для забезпечення утримання та використання майна, позивач уклало низку договорів, крім цього 13.03.2020 було прийнято рішення про затвердження кошторису на 2020-2021 рр., у розмірі 8,94 грн кв.м., проте відповідач , яка є власником нежитлових приміщень №167 та [ADDRESS] та є членом ОСББ «Гарматна-Західна» систематично не виконує рішення Загальних зборів ОСББ «Гарматна-Західна», не сплачує внески на утримання будинку та прибудинкової території, обов`язок сплати яких покладено на відповідача, внаслідок чого утворилася заборгованість по платі внесків перед позивачем, яка за період з березня 2020 р. (дата оплати 20.04.2020) по лютий 2023 р. складає: по нежитловому приміщенні [ADDRESS] 3994 грн 12 коп., та по нежитловому приміщенні [ADDRESS] у м. Києві 4808 грн 30 коп., яку [PERSON] в добровільному порядку суму заборгованості не погашає. 21.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначила, що не погоджується із позовними вимогами, оскільки у матеріалах справи не міститься підтвердження виконання вимог ч. 10 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», тобто повідомлення про рішення, прийняте зборами співвласників, не пізніше 10 днів після його прийняття надається в письмовій формі кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом , а також розміщується у загальному місці при вході до кожного під`їзду, однак до відповідача не доведені рішення прийняті Протоколом №3, також позивач зазначила, що вона не погоджується із Протоколом №3 на підставі чого звернулася із позовом до Солом`янського районного суд ум. Києва про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ. Також позивач зазначила, що позивачем не долучено ряд договорів, які укладені між ОСББ та третіми особами, а тому позивачем не доведена належність та допустимість наданих договорів. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.04.2023 справу розподіллено на суддю Ул`яновску О.В. (а.с. 165, 166). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21.04.2023 відкрито по справі спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с. 169, 170). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 21.06.2023 відкрито провадження по справі, у порядку загального позовного провадження (а.с. 209, 210). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.08.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 213). Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що ОСББ «Гарматна-Західна» діє на підставі Статуту, згідно якого Об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (а.с. 36-41). Як вбачається із протоколу №3 від 13.03.2020 загальних зборів ОСББ «Гарматна-Західна», вирішено затвердити розмір сплати внесків і платежів співвласниками нежилих приміщень на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8,94 грн /м.кв. та затверджено кошторис на 2020-2021 рр.(а.с. 52-54). Протоколом Загальних зборів №3 вирішено передати 15.10.2018 в ОСББ «Гарматна-Західна» всі функції з управління житловими будинками з підземним паркінгом та об`єктами соціально-культурного побуту, (з вбудованими нежитловими, допоміжними приміщеннями, тощо) прибудинковою територією та погодили плату за абонентське обслуговування з утримання будинку та прибудинкової території та послуг з теплопостачання та постачання гарячої води ТОВ «БК «Сучасні Муніципальні Технології» у розмірі 8,94 грн з кв.м. при умові сплати до 20 числа та у розмірі 9,94 з кв.м при сплаті після 20 числа, для нежитлових приміщень у розмірі 7,50 з кв.м. при умові сплати до 20 числа та у розмірі 8,50 з кв.м. (а.с. 58-60). Протоколом №30-41-18 від 30.11.2018 прийнято перейти ОСББ «Гарматна-Західна» на самостійне утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків ОСББ «Гарматна-Західна», та розірвано договір з ТОВ «СМТ» на повне обслуговування будинків та прибудинкової території ОСББ «Гарматна-Західна» (а.с. 61). Як вбачається з матеріалів справи, для забезпечення надання послуг утримання Будинку позивачем було укладено такі договори: договір з №04/19-ТО з ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» для виконання робіт з технічного обслуговування від 01.04.2023; договір №102/02/01/19 з ФОП [PERSON] про технічне та аварійне обслуговування систем центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання, внутрішніх будинкових електромереж, електрощитових, систем внутрішнього освітлення та будівельно-ремонтних роботи, договір №4 з ТОВ «Євротепломонтажсервіс» на технічне обслуговування від 24.09.2019; договір №01012019/MNT про надання технічного обслуговування ліфтового обладнання з ТОВ «КОНЕ Ліфти» від 28.12.2018; договір №2821-ТО на виконання робіт з технічного обслуговування з ТОВ «КРАФТ ІНЖИНІРИНГ» від 01.03.2021; договір №298-299 про надання технічного обслуговування на ремонту систем контролю доступу від 30.09.2019 з ФОП [PERSON] ; договір №01/10-20 від 01.10.2020 з ФОП [PERSON] про технічне обслуговування систем протипожежного комплексу та систем безпеки; договір №2019-01-23 від 04.01.2019 про виконання робіт з технічного обслуговування обладнання з ТОВ «Вілмат-Україна»; договір №2879/19-ТЕ-41 про постачання природного газу з ПрАТ «НАК «Нафтогаз» від 29.01.2019; договір №1158/1920-ТЕ-41 постачання природного газу від 04.10.2019 з АТ «НАК «Нафтогаз»; договір №4553-НГ-Т-41 від 21.07.2021 з ТОВ «ГК «Нафтогаз»; договір №4137-ТЕ-41 від 07.10.2020 про постачання природного газу з АТ «НАК «Нафтогаз Україна»; договір №Т-1387/12 на технічне обслуговування об`єктів газопостачання від 02.01.2019 з АТ «Київгаз»; договір №23/09-19 про технічне обслуговування систем протипожежного комплексу та систем безпеки від 23.09.2019 з ТОВ «ІГНІС ТЕХНОЛОДЖІ»; договір №03/12-19 про технічне обслуговування систем протипожежного комплексу та систем безпеки від 03.12.2019 з ТОВ «ІГНІС ТЕХНОЛОДЖІ»; договір №4/3410-Ж-19 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 02.01.2019 з ТОВ «Фірма «Володар-Роз»; договір №593/23-ОП від 18.09.2019 з ТОВ «ВЕНБЕСТ-БЕЗПЕКА 23»; договір №20656-ПС про спостереження за справлянням засобів пожежної сигналізації від 03.12.2019 з ТОВ «ВЕНБЕСТ»; договір №Т-1387/12-08 про надання послуг з технічного обслуговування об`єктів газопостачання від 04.01.2021 з АТ «Київгаз»; договрі №14/18-ЕК від 01.12.2018 з ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» (а.с. 62-161). Зазначені договори та акти виконаних робіт містяться в матеріалах справи, чим підтверджується надання позивачем житлово-комунальних послуг. Таким чином, ОСББ «Гарматна-Західна» виконало свої договірні зобов`язання, надавши відповідачу житлово-комунальні послуги, відповідно до укладених договорів. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується те, що відповідач порушила умови укладених договорів про надання житлово-комунальних послуг, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Так, як вбачається з наданих суду розрахунків заборгованості у [PERSON] виникла заборгованість по нежитловому приміщенні [ADDRESS] 3994 грн 12 коп., інфляційні втрати у розмірі 224 грн 85 коп. та 3% річних у розмірі 72 грн 93 коп. та по нежитловому приміщенні [ADDRESS] у розмірі 4808 грн 30 коп. інфляційні втрати у розмірі 269 грн 13 коп. та 3% річних у розмірі 87 грн 20 коп. (а.с. 13, 42). Враховуючи те, що відповідач отримувала житлово-комунальні послуги, разом з тим, неповно та несвоєчасно їх оплачувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позивач звернувся до суду з позовом. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як слідує з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник багатоквартирного - це власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Згідно ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервною та ремонтного фондів. Забезпечення утримання та експлуатації будинку, користування спільним майном, включаючи поточний ремонт, утримання будинку і прибудинкової території, водопостачання водовідведення, опалення, вивезення побутових відходів об`єднання задовольняє самостійно шляхом самозабезпечення відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону про ОСББ. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України є, зокрема, закони України. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідачем не погашена. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. V. Розподіл судових витрат крім цього позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу щодо підготовки та подання позовної заяви та за підготовку клопотань про зменшення позовних вимог, що разом становить 3500 грн 00 коп. з підстав чого слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 за № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. В обґрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 3500 грн 00 коп., представник позивача надав до суду договір про надання правової допомоги №29-08/19 та платіжну інструкцію №1249 на суму 3500 грн 00 коп., проте у вказаній квитанції у графі - призначення платежу зазначено: Адвокат Драган Яна Сергіївна, [NUMBER], оплата за надання правової допомоги згідно Договору 19-08/19, без ПДВ і ВЗ зг. Наказу України №178.5 (а.с. 162, 34). Що слідує проте, що у квитанції зазначено інший договір згідно якого надавалася правнича допомога. Крім цього, позивачем не надано до суду доказів акту виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи вищевикладені обставини, а також беручи до уваги всі наданні докази в сукупності, стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки належним чином не обґрунтована відповідними допустимими доказами в частині витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2684 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved