Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницька міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Вимоги позову мотивовано тим, що на підставі договору дарування від 12 грудня 2006 року [PERSON] є власницею 21/50 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами, які знаходяться за адресою [ADDRESS] ). Власником іншої частки житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами, в розмірі 29/50 частки, є [PERSON] . Рішенням Виконкому Вінницької міської ради № 46/1388 від 06 грудня 1954 року зареєстровано за землекористувачами будівельного кварталу № 421 земельні ділянки, виявленні залишки земельних ділянок залишено у тимчасовому користуванні, в тому числі за адресою [ADDRESS] в розмірі 0,603 га. Відповідно до Кадастрового плану земельної ділянки розробленого Міським комунальним підприємством «Вінницький міський муніципальний центр містобудування і архітектури» М1:500 від 23 вересня 2020 року, площею 0,0596 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , відображено порядок користування ділянкою між співвласниками будинковолодіння. Даний Кадастровий план із запропонованим порядком користування земельною ділянкою не може бути погоджений між співвласниками, так як [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає, уже багато років відсутня, місцезнаходження не відоме. В частині будинку [PERSON] проживають квартиранти, які лише повідомили, що власниця-відповідач проживає за межами України, в рф. За наведеного позивач впродовж уже багатьох років не може встановити порядок користування земельною ділянкою та скористатися правом безкоштовної приватизації. З підстав наведених вище позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року постановлено звернутись до компетентного суду рф з судовим дорученням про вручення документів відповідачу [PERSON] та до надходження відповіді на судове доручення зупинено провадження у справі. 20 липня 2021 року до суду з Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшли матеріали доручення у зв`язку із чим ухвалою суду від 21 липня 2021 року поновлено провадження у справі. Доручення Вінницького міського суду Вінницької області виконувалось Пуровським районним судом Ямало-Ненецького автономного округу. Відповідно до ухвали вказаного суду від 20 травня 2021 року судове доручення Вінницького міського суду Вінницької області повернуто без виконання. Разом з тим, в ході виконання судового доручення судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Зі змісту нотаріально посвідченого заповіту [PERSON] від 14 вересня 2010 року слідує, що все майно, яке належить їй на день смерті, вона заповіла [PERSON] , [INFO] . Зі змісту паспорта [PERSON] та свідоцтва про народження останнього вбачається, що він доводиться сином [PERSON] та [PERSON] . На даний час здійснюється прийняття спадщини спадкоємцем. Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року постановлено звернутись до компетентного суду рф з судовим дорученням для з`ясування обставин щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією росії проти України, чим порушено її суверенітет, а також з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, та з урахуванням повідомлених органом юстиції обставин щодо припинення листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії та білорусі, вказане судове доручення залишилось без виконання та ухвалою суду від 08 листопада 2022 року поновлено провадження. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року до участі в справі залучено правонаступника відповідача [PERSON] [PERSON] , виклик якого здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Ухвалою суду від 25 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До судового засідання позивач та її представник не з`явились. З технічних причин, забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції з представником позивача - адвокатом Павловим С.С. не представилось можливим. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (ч. 5 ст. 212 ЦПК України). Разом з тим, в ході розгляду даної справи представник позивача адвокат Павлов С.С. вимоги позову підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив суд їх задовільнити. [PERSON] , як правонаступник відповідача [PERSON] , до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням того, що позивач та її представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 12 грудня 2006 року, посвідченого Свириденко А.Б., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, позивачу [PERSON] належить 21/50 частка житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Згідно Договору дарування від 26 грудня 1985 року, посвідченого першою Вінницькою Державною нотаріальною конторою (а.с. 45-48) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17 серпня 1995 року першою Вінницькою державною нотаріальною конторою (а.с. 43, 44) співвласником іншої частини будинковолодіння, а саме 29/50 його частки, являється [PERSON] . [PERSON] , відповідно до рішення Вінницької міської ради від 24 червня 2016 року № 333, перейменована на вулицю Гайдамацьку (а.с. 42). Відповідно до рішення Виконкому Вінницької міської ради № 46/1388 від 06 грудня 1954 року за землекористувачами будинковолодіння [ADDRESS] зареєстровано земельну ділянку площею 594 кв.м. Окрім того, згідно даного рішення, лишки земельної ділянки, які належить вилучити становлять 9 кв.м., які не залишено у тимчасове користування землекористувачам (колонки 5 та 6 таблиці даного рішення) (а.с. 7, 8). Таким чином, за вказаним вище будинковолодінням було зареєстровано земельну ділянку, площею 594 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. У своїх позовних вимогах позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 596 кв.м. (0,0596 га), який відображено на Кадастровому плані земельної ділянки розробленого Міським комунальним підприємством «Вінницький міський муніципальний центр містобудування і архітектури» М1:500 від 23 вересня 2020 року. Однак, суд не може погодитись із запропонованим позивачем порядком користування земельною ділянкою, оскільки в розробленому Кадастровому плані земельної ділянки її розмір становить 596 кв.м. (0,0596 га), тоді як рішенням Виконкому Вінницької міської ради № 46/1388 від 06 грудня 1954 року за будинковолодінням закріплювалась земельна ділянка площею 594 кв.м., що відповідно становить надлишок 2 кв.м. Докази того, що позивачем оформлене володіння надлишками земельної ділянки у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять. З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , як правонаступника [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницька міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою. У зв`язку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed