Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

20.04.2023 представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 92\~698, 88 гривень кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 2\~684, 00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву № б/н від 30.09.2013. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 75\~000, 00 грн. Відповідач допустив порушення виконання зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 20.03.2023 становила 92\~698, 88 грн, в тому числі: 76\~239, 58 грн заборгованість за тілом кредиту, 16\~459, 30 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України. Представник позивача стверджує, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором. Тому представник позивача просить задовольнити позов. Ухвалою від 25.04.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд з викликом сторін. 18.08.2023 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав разом із позовною заявою письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч.1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 25 серпня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 18 серпня 2023 року, датою ухвалення даного рішення є саме 25 серпня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши надані представником позивача документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.09.2013 відповідач підписав анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Також у заяві зазначено, що відповідач ознайомився та згідний із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Крім цього, підписуючи дану анкету-заяву відповідач зобов`язувався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 17). До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом Голови Правління банку від 06.03.2010р. №СП-2010-256 та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» (а. с. 23-54). Відтак, між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, на виконання якого останньому були надані кредитні картки, відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 75\~000,00 грн, що підтверджується відповідними довідками (а. с. 15, 16). Із Виписки за договором, складеної за період 30.09.2013 - 22.03.2023 вбачається, що відповідач активно користувався кредитним лімітом, здійснював операції з переказу коштів, з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за їх користування, в результаті чого станом на 22.03.2023 загальний залишок заборгованості становив 92\~698, 88 грн. (а. с. 64-82). Отже, суд вважає, що відповідач приступив до виконання даного кредитного договору. Відповідно до п.1.1.2.5. Умов і правил надання банківських послуг Клієнт (відповідач) зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором, а відповідно до п. 1.1.2.6 вищевказаних Умов і правил надання банківських послуг - у випадку невиконання зобов`язань по Договору на вимогу банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту), оплати винагороди банку (а. с. 29). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості станом на 20.03.2023 заборгованість становила 92\~698,88 грн, в тому числі: 76\~239, 58 грн заборгованість за тілом кредиту, 16\~459, 30 грн заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 5-14). Таким чином, судом встановлено, що відповідач, всупереч ст. 526 ЦК України, свої зобов`язання належним чином не виконував. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Також правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зазначає, що формулярами і стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті, згідно з якими і обслуговується відповідач, а анкетою-заявою, підписаною відповідачем, підтверджується той факт, що він був проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «Приватбанк». Проте, оскільки умови договору приєднання розроблялися банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. З матеріалів справи вбачається, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку» від 30.09.2013 відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] .. Крім цього, анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії і неустойки. Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим витягом з Умовами ознайомився та погодився відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанку». За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1\~ст. 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 03.07.2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень ч.4\~ст.263 ЦПК України\~підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання саме до цих Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), у розмірах і порядках нарахування, саме у зазначених документах, що додані банком до позовної заяви. Тому, у цій справі\~не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг АТ «КБ «Приватбанк» складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Така позиція також узгоджується із висновками КЦС ВС, викладеними в постанові від 23.12.2020 у справі №191/2648/17. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків. Що стосується стягнення з відповідача заборгованої суми тіла кредиту, то необхідно зазначити наступне. Згідно з розрахунком заборгованості розмір простроченого тіла кредиту станом на 20.03.2023 становить 76\~239,58 грн.\~ У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відтак, суд вважає, що з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість за отриманим тілом кредиту в сумі 76\~239,58 грн.\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. ст.\~76,\~77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] необхідно задовольнити частково, а саме стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 76\~239,58 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2\~207, 44 грн (з розрахунку 76\~239,58 / 92\~698, 88 х 2 684,00 = 2\~207, 44 грн). На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial