Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні малолітньоїдоньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 27.06.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом рішенням суду було розірвано. Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 08.04.2014 з відповідача були стягнуті аліменти на малолітню доньку у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, однак останній ухиляється від їх сплати та має велику заборгованість. Крім того, позивач вказує, що відповідач не проживає разом з дитиною, не займається її вихованням, матеріально не утримує, що перестало забезпечувати сімейне виховання, що суперечитьінтересам доньки. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 15.03.2023 закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду (а.с.84). Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність за наявними матеріалами справи, проти заочного розгляду не заперечувала (а.с.86,88). Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день слухання справи шляхом здійснення виклику на офіційному сайті Судової влади України, а також надісланням судових повісток, одна з яких повернулася поштовою кореспонденцією із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.82,85,103)). Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.111-112). Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2009, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.03.2011 року було розірвано (а.с.11,13). Від даного шлюбу у подружжя народилася донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від 29.10.2009, видане виконкомом Петрівської сільської ради Красноармійського району Донецької області (а.с.12). Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили 08.11.2010 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2010 (а.с.14 на зворотному аркуші). Як вбачається з довідки, виданої Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби №19-27-5624 від 13.06.2022, громадянин [PERSON] не сплачував аліменти у період з 01.09.2016 по 31.05.2022 згідно з виконавчим листом №2-558/2010 від 18.11.2010, виданим Межівським районним судом та має заборгованість 2 розмірі 244919 грн. 72 коп. (а.с.23-25). Згідно довідки, виданої директором ТОВ «Перемога» №70 від 15.08.2022, [PERSON] працює в товаристві на посаді вагар, згідно наказу від 30.06.2022 про прийняття на роботу (а.с.18). Відповідно акту обстеження умов проживання від 11.07.2022, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Межівської селищної ради, малолітню дитина [PERSON] проживає без реєстрації разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за вказаною адресою не проживає, участі у вихованні та утриманні доньки не приймає (а.с.19). Згідно довідки № 124, виданої директором Межівської селищної ради Дніпропетровської області від від 10.08.2022, [PERSON] є ученицею 7 класу Веселівського ліцею Межівського району Дніпропетровської області. Крім того зазначено, що вихованням дівчинки займається лише мати [PERSON] (а.с.16). Як вбачається з характеристики, виданої виданої директором та класним керівником Веселівського ліцею Межівського району Дніпропетровської області від 10.06.2022, [PERSON] має хороший фізичний та розумовий розвиток, має високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Дівчинка бере активну участь в житті класу та школи. В сім`ї вихованням доньки займається матів, яка активно цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання в сім`ї та школі. Батько не цікавиться життям дівчинки та участі у вихованні не приймає (а.с.17). Відповідно довідок № 93 та №94, виданий виконавчим комітетом Межівської селищної ради від 09.11.2021, [PERSON] разом зі своєю донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10). Згідно висновку начальника загального відділу виконавчого комітету Межівської селищної ради № 133 від 20.07.2022 є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , (а.с. 26.27). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини. Відповідач належним чином не піклується про неї, не забезпечив відповідні умови для проживання дитини. Своїми діями та бездіяльністю відносно дитини, відповідач не має бажаннявиховати та утримати свою доньку. Дівчинка потребує уваги, допомоги з боку батька, а у батька відсутній час та бажання займатися її вихованням, оскільки в нього нова родина. Дівчинка проживає зі своєюматір`ю,яка піклуються про неї, утримує, доглядає, розвиває та спілкується з дитиною в необхідному обсягу.Батько дівчинки фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєїдоньки, усі вище викладені факти свідчать про безпідставне ставлення відповідача до своєї доньки, про байдужість та повне ігнорування життя своєїдитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини через винну поведінку відповідача, який свідомо нехтує у спілкуванні з донькою. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться їїжиттям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved