Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою. Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою Заяви про акцепт. 09.10.2019 р. Відповідач звернувся до Позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № CMDPI-713679 від 09.10.2019 р. (далі - «Заява»). Відповідно до цієї угоди Відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту - «Правила»), що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua. висловив повну та безумовну згоду з її умовами. Згідно із ч.1 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування, у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. 18 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», (Надалі «Позивач» «Банк», Кредитор») та гр. [PERSON] (Надалі «Відповідач», «Боржник», «Позичальник») було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 (Надалі «Заява-Договір»/ «Кредитний договір»), згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати Позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту 10000,00 гривень та максимального ліміту 500 000,00 гривень строком на 48 місяців під 48,0 % річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні Заявою -Договором. Згідно умов п. 1.2. Заяви - Договору, з дати початку кредитування, Банк надав Клієнту, в межах Поточного ліміту, кошти у сумі: 10000,00 гривень (Кредит). Кредит надавався, шляхом зарахування коштів Кредиту на картковий рахунок відповідно до умов договору, одночасно з ініціюванням: Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР та/або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту КР у випадках, визначених Договором. Метою Кредиту є: придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Максимальний ліміт Кредиту складав 500 000,00 грн., в межах якого було встановлено поточний ліміт Кредиту (п. 1.3. Заяви - Договору). В подальшому суму поточного ліміту збільшено із 10000,00 грн. до 59219,00 грн., поступове збільшення ліміту кредитування за Кредитним договором відображено у розрахунку за 01.12.2022 року та проведено у відповідності до п. 2.3 ст. 2 Правил та п. 2.1 Кредитного договору в межах максимального ліміту. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до умов п. 3.1 Заяви - Договору сторони погодили, що проценти за Договором будуть нараховуватися в порядку, визначеному п. п. 2.5.1, 2.5.4 п. 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту - «Правила»). Згідно умов п. 3.2. Заяви - Договору в порядку та на умовах, визначених підпунктами 2.5.5 - 2.5.6. пункту 2.5 Статті 2 Розділу 6 Правил, клієнт зобов`язаний сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5 (п`ять) відсотків від власної заборгованості перед Банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом в т.ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5.-2.5.13. пункту 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил клієнт зобов`язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше дати закінчення Строку Кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день строку користування Кредитом. Відповідно до умов п. 6 Заяви - Договору Позичальник підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнав та підтвердив, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою - Договором поширюється положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2, 6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування карткових рахунків, а також надання Банком кредитів. Підписанням цієї Заяви - Договору Клієнт підтвердив, що до відносини Сторін за цією Заявою застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2,6 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом. Крім того, в Кредитному договорі чітко зазначено, що Позивач та Відповідач уклали цю Заяву - Договір до Договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-713679 від 09.10.2019 року). Згідно з п. 2 Угоди № CMDPI-713679 від 09.10.2019 року, яка була укладена між Позивачем та Відповідачем (далі - «Угода») підписанням цієї угоди клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання Послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами (далі - «Правила»). Отже, з укладенням Заяви - Договору у Позичальника виник обов`язок повернути Банку Кредит та відсотки у строки та в розмірах чітко встановлених Заявою - Договором та Правилами, у разі прострочення якого Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. Проте, всупереч вимогам п. 3.2 Заяви - Договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 01.12.2022 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року становить 73 643,41 грн., яка складається з: - Заборгованості за дозволеним овердрафтом - 59219,00 грн.; - Заборгованості за недозволеним овердрафтом - 14 424,41 грн. Відповідно до рішення Кредитора сума пені не стягується в рамках даного спору, однак продовжує нараховуватись, що не суперечить нормам чинного в Україні законодавства. У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Договору на адресу Позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Дана вимога була направлена засобами поштового зв`язку AT «Укрпошта» за місцем реєстрації відповідача та відповідно до інформації з офіційного сайту Укрпошти отримана, однак у визначені Кредитором строки не виконана, заборгованість повернуто так і не було. Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що на теперішній час Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед Позивачем, а також не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, чим спричиняє Банку значну матеріальну шкоду, погіршує матеріальний стан Кредитора, тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, додавши, що долучений до позовної заяви Розрахунок заборгованості за Заявою про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року станом на 01.12.2022 року є обґрунтованим, розгорнутим, детальним, містить відомості щодо планових та фактичних погашень Позичальника, а також містить відомості щодо простроченої заборгованості та залишку заборгованості за кредитом. Тим паче, в Розрахунку заборгованості зазначені формули розрахунків заборгованості. До того ж, в матеріалах судової справи міститься Розрахунок заборгованості за Заявою про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року станом на 01.12.2022 року та розгорнута Виписка по рахунку Позичальника станом на 15.11.2022 року за Заявою про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, яка є належним доказом підтвердження видачі кредиту та наявності заборгованості за кредитом. Отже, виписки з рахунків клієнта є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (постанова ВГСУ у справі № 905/2009/15 від 06.04.2017 року). З урахуванням вищевикладеного, банківські виписки є належними доказами підтвердження видачі кредиту та наявності заборгованості за кредитом. Таким чином, виписка (виписки) з рахунку (рахунків) позичальника, відкритих в рамках Кредитного договору, відповідають вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів Позичальнику та заборгованість за Кредитним договором. Дана позиція викладена у Постанові від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та у Постанові від 30.08.2019 року у справі № 353/614/15 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. Із виписки руху коштів за картковим рахунком, яка наявна в матеріалах справи та є первинним документом, а також із наданого розрахунку заборгованості за укладеним із відповідачем 18.10.2019 року договором слідує, що Відповідач отримав і використовував кредитні кошти, здійснював відповідні фінансові операції, зокрема розраховувався у магазинах, знімав кошти у банкоматах, разом із тим частково виконував обов`язок щодо повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування ними. Характер платежів здійснюваних Відповідачем дає підстави дійти висновку, що Відповідач був достеменно обізнаний із істотними умовами договору, оскільки регулярність та обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості, переконливо указують на те, що Відповідач діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у Заяві про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, та які прийняті ним. Отже, внаслідок неналежного виконання Відповідачем зобов`язань за Заявою про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року в частині своєчасного повернення отриманих кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, станом на 01.12.2022 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором становить 73 643 грн. 41 коп., яка складається з: - Заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 59 219,00 грн.; - Заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 14 424,41 грн.. Нарахована Банком відповідно до умов Заяви про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, яка підтверджується Розрахунком заборгованості станом на 01.12.2022 року та розгорнутою Випискою по рахунку Позичальника станом на 15.11.2022 року. Відповідно до рішення Кредитора сума неустойки (штрафу, пені) не стягується в рамках даного спору. Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявна - заборгованість Позичальника за Кредитним договором. Факт існування такої, заборгованості Відповідача перед Позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Кредитного договору та положень чинного законодавства України. Обов`язок доказування і подання доказів покладено на обох сторін судового спору, а тому Відповідач не обмежений правом надання контр-розрахунку у випадку незгоди з розрахунком Банку. При цьому Відповідачем доказів на спростування позовних вимог, власного контр-розрахунку заборгованості чи доказів погашення заборгованості не було подано до суду. АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою. Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою Заяви про акцепт. 09.10.2019 року Відповідач звернувся до Позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № CMDPI-713679 (далі - «Угода»). Відповідно до цієї угоди Відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua (наразі - www.raiffeisen.ua) висловив повну та безумовну згоду з її умовами (Копія Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-713679 від 09.10.2019 року міститься в матеріалах справи). Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму Офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Також, до позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка». Крім того, відповідно до п. 6. Заяви про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою поширюються положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2,6 Правил. Клієнт зобов`язується дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування Карткових рахунків, а також надання Банком Кредитів. Підписанням цієї Заяви Клієнт підтверджує, що до відносин Сторін за цією Заявою застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2. 6 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом. Витяг з Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» додавався до Позовної заяви. Відповідно до п. 1.2. Розділу І Правил банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк Аваль»; Правила застосовуються до відносин Сторін з дати прийняття (акцепту) Клієнтом Публічної пропозиції шляхом підписання Клієнтом Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Правила набувають сили у відносинах Сторін за Договором банківського обслуговування з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на Сайті Банку та розміщується у відділеннях Банку. Згідно ч. 2 ст. 1056 ЦК України, Позичальник мав право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця. Проте, вказаних дій Позичальник не вчинив та уклав кредитний договір, висловивши у такий спосіб своє волевиявлення щодо укладення кредитного договору. Між Банком та Позичальником на власний розсуд визначено та погоджено умови кредитного договору й досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Щодо твердження Відповідача про пропуск Позивачем строків позовної давності звернення до суду з зазначеним позовом. Дане твердження Відповідача є помилковим та не заслуговує на увагу з огляду на наступне: По-перше, порушення зобов`язань за кредитом з боку Відповідача відбулося у серпні 2022 року, що відображено у розрахунку заборгованості. По-друге, відповідно до п. 5. Заяви про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, сторонами погоджено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з підписанням та виконанням цієї Заяви, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років. Таким чином, на спростування вимог позову Представником Відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України. Тому, даючи юридичну оцінку наявним по справі доказам, враховуючи, що розрахунок заборгованості за кредитом є обґрунтованим, розгорнутим та детальним, а також наявна розгорнута виписка по рахунку Позичальника, тому відсутні підстави вважати, що позовна заява не підлягає задоволенню. Також заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу понесених відповідачем при розгляді даної справи. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначив, що як вбачається з наданого позивачем розрахунку ним майже з самого початку нараховувались: комісія за зняття готівки, відсотки за дозволеним овердрафтом, відсотки за недозволенним овердрафтом. При цьому кількість днів прострочення заборгованості з 21.10.2019 року по 30.06.2022 року складала "0 днів прострочення", 25.08.2022 року "5 днів прострочення", а прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску зазначено за текстом розрахунку за період з 21.10.2019 року по 30.06.2022 року складало "0", а 25.08.2022 року вже зазначено як 1776,55 грн.: а 26.09.2022 року вже зазначена майже в шість разів більша сума 11626,70 грн. (37 днів прострочення), а вже через місяць 25.10.2022 року вже інша сума 15423,82 грн. (66 днів прострочення) - тобто за такий самий місячний період стрибок зростання заборгованості значно менший), а ще майже через місяць 25.11.2022 року (97 днів прострочення) - тобто за аналогічний період знову інша сума 19032,34 грн.. При цьому в подальшому у розрахунку за період з 21.10.2022 року по 01.12.2022 року кількість днів прострочення знову складає "0". Прошу звернути увагу суду, що згідно доданих наприкінці до розрахунку пояснень щодо формули нарахування відсотків позивачем не наведено: а) розрахунку (формули, порядку нарахувань, підстав виникнення) заборгованості з обов`язкового щомісячного внеску, б) формули нарахування кількості днів прострочення заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається сплата відповідачем грошових коштів (колонка розрахунку №9). та нарахування комісії за зняття готівки (колонка №3), нарахування відсотків за дозволеним овердрафтом, нарахування відсотків за недозволеним овердрафтом, тощо. Однак з наведеного розрахунку заборгованості та з доводів позовної заяви не вбачається послідовність (черговість) погашення кредиту за кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості його складено за період з 21.10.2019 року по 01.12.2022 року. Разом з тим, загальновідомим є факт, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Розрахунок банком 25.08.2022 року (1776,55грн.), 26.09.2022 року (11626,70грн.), 25.10.2022 року (15423,82грн.), та 25.11.2022 року (19032,34грн.) простроченої заборгованості з обов`язкового щомісячного внеску, надання розрахунку з урахуванням нарахування комісії, відсотків за дозволеним овердрафтом, нарахування відсотків за недозволеним овердрафтом, за період з 24.02.2022 року по 01.12.2022 року очевидно суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Очевидно, що у спорах про стягнення заборгованості, правове значення наведення позивачем обґрунтованого розрахунку стягуваної суми - важко переоцінити, його надання полягає в тому, що він формалізує правову позицію стягувана, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя. Однак як вбачається з самого позову - в ньому міститься лише посилання на факт видачі кредитних коштів, і утворення заборгованості внаслідок їх несплати, надані позивачем документи, на жаль, мають швидше довідково-суперечливе, а не розрахункове значення... Відповідач переконаний, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів (пост. ВС 16 березня 2023 року справа № 925/400/21). Просить звернути увагу суду на те, що чинним законодавством не встановлено для боржника обов`язку нарахування самому собі заборгованості, більше того відповідач не має економічної освіти, в нього немає (на відміну від підлеглих позивача у штаті бухгалтерів, тощо). Такий обов`язок щодо складання обґрунтованого розрахунку суми що стягується, а відповідно і тягар її доведення, покладається виключно на кредитора, що повністю кореспондується з нормами п.3 ч.1 ст. 175 ЦПК України «Позовна заява повинна містити ... зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються». Як підставу позову позивачем зазначено укладання Заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, видача кредитних коштів відповідно до публічної пропозиції ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про надання послуг, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті www.aval.ua, виникнення заборгованості за кредитним договором (позивач ототожнює складання заяви з укладанням кредитного договору); предметом позову зазначено стягнення заборгованості за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року. Факт укладання кредитного договору на зазначених у позові та додатках о нього умовах на думку позивача підтверджується також паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 18.10.2019 року. В ході розгляду справи представником відповідача у відзиві заперечено факт видачі кредитних коштів, та укладання поміж сторонами кредитного договору, тим більше на умовах зазначених позивачем у позові. Таким чином паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 18.10.2019 року не є частиною кредитного договору, в ньому не відображені його умови. До факту укладеності/неукладеності кредитного договору чинне законодавство відносить насамперед факти підписання сторонами усіх його умов, узгодження усіх істотних умов шляхом їх підписання. Для відповідача очевидним с те, що визначена законами та підзаконними нормативно-правовими актами інформація, що є необхідною та підтверджує факт укладання поміж сторонами кредитного договору в силу положень ст. 1055 ЦК України має бути викладена письмово та погоджена сторонами шляхом скріплення цих умов своїм підписом. При цьому в судах представники банків справедливо стверджують з посиланням на ч.1 ст.207 ЦК України, що договір може складатись не лише з одного документу, а й з декілька документів, маючи на увазі, що заяви клієнтів разом з банківськими кредитними умовами складають один єдиний письмовий договір. Так, дійсно ч.1 ст.207 ЦК України передбачає складення письмового договору у декількох окремих документах, але поза увагою банків залишається ч.2 ст.207 ЦК України, яка гласить про те. що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В даному випадку кредитний договір за своєю є двостороннім. Таким чином, лише ті документи, які підписані обома сторонами, можуть бути частинами єдиного письмового кредитного договору. Натомість документи, які споживачами не підписані, складовими частинами кредитного договору бути не можуть. Як наслідок - проценти за користування кредитами, комісія, пеня за несвоєчасне виконання споживачами своїх грошових зобов`язань стягненню не підлягають, оскільки вони згадуються лише у непідписаних споживачами (боржниками) документах. Як вбачається з підстав заявленого позову банком нараховується комісія, як складова розміру заборгованості. Відповідачем заперечуються такі дії банку з огляду на наступне. Згідно ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Банк зобов`язаний під час розкриття інформації про процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги споживачам фінансових послуг дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Так згідно диспозиції ст.ст. 1054. 10561 ЦК У країни саме за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти), в порядку та розмірах, визначених кредитним договором, натомість за надання банківських послуг Клієнт в залежності від умов кредитного договору сплачує Банку комісійну винагороду (як правило за обслуговування кредиту, резервування коштів на невикористану частину кредиту, тощо). Таким чином комісійна винагорода, а також будь-яке інше нарахування та справляння комісії за банківське обслуговування з урахуванням природи вимог за кредитним договором повинні бути письмово погоджені. При цьому відповідач виходить з того, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В своєму позові позивач зазначає про те. що частина умов кредитного договору оприлюднена на сайті банку www.aval.ua однак відповідач просить звернути увагу суду на бездоказовість подібних тверджень. Додаючи до позову непідписану відповідачем копію Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» позивач всупереч покладеного на нього тягаря доказування не довів факт існування цього сайту, факти розміщення на ньому цих Правил, факт розміщення саме 18.10.2019 року саме цих Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», та саме в редакції цих Правил доданих до позову, тощо. Відповідач наголошує на тому, що загальнодоступність інформації в мережі інтернет не означає її загальновідомість в розумінні положень ч.3 ст.82, ч.6 ст.81 ЦПК України, за якими звільнення від доказування відбувається лише щодо загальновідомих обставин, та положення про те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з предмета позову позивач просить суд стягнути заборгованість за дозволеним овердрафтом у сумі 59219,00грн., та заборгованість за недозволеним овердрафтом у сумі 14424,41грн.. В будь-якому випадку такі фінансові інструменти як овердрафт відносяться за своєю правовою природою до кредитних договорів, та мають бути підписані сторонами, що позивачем не доведено. В позовній заяві позивач посилається на те, що банківська виписка є належним та достатнім доказом видачі кредиту. Однак з такими доводами банку погодитись не можна виходячи з наступного. Виписка з особового рахунку є зведеним обліковим документом, сформованим на підставі санкціонованого первинного документа, і може підтвердити лише проведену банком операцію. Разом з тим (особливо за наявності правового конфлікту між сторонами, одна з яких одноособово складає документи) належним підтвердженням наявної заборгованості, оплати заборгованості, зарахування банком кредитних коштів на карту під час активації кредиту - можуть підтвердити лише первинні бухгалтерські документи, до яких виписка з особового рахунку не належить. Всупереч вимоги п .2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене Постановою Правління НБУ №566 від 30.12.1998 року (яке містить аналогічні положення та яке було чинним до 04.07.2018 року), та всупереч п.42. 50-52 розділу III постанови Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» зазначена виписка не містить належних відомостей і даних про дату, місце і час її складання як первинного документа; про посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення банківської операції та правильність її оформлення. Аналізуючи вказану вище виписку, можна дійти до висновку, що вона (виписка) складена за допомогою текстових редакторів автоматизованих інформаційних систем, які не унеможливлюють їх компіляцію, та зовнішнє темпоральне втручання у їх зміст, про що я і зазначаю. У зв`язку із чим дійти висновку про їх аутентичність первинним документам, тим більше без дослідження самих первинних документів, неможливо. Враховуючи вимоги процесуального законодавства, належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості інших осіб перед боржником, можуть бути виключно первинні документи, адже саме вони посвідчують виконання зобов`язань констатують (фіксують) певні факти фінансово-господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та мають юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов договору; саме первинні фінансові документи виступають підставою для формування фінансової та податкової звітності підприємства, а не навпаки. Згідно до Постанови Правління НБУ №566 від 30.12.1998 «первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку» (мається на увазі у відповідності до п.п.2.1.1. Постанови Правління НБУ №566 від 30.12.1998; п.4.8, пп.4.10-4.11 Постанови Правління НБУ №254 від 18.06.2003; п.48, п.51 Постанови Правління НБУ №75 від 04.07.2018), а відповідно, не можуть підтверджувати суму кредиту. В даному ж випадку позивачем взагалі не додано первинних документів (меморіальних документів - меморіальні ордери, платіжні доручення та ін., що підтверджують безготівкове надання кредитних коштів, або ж заяви на видачу готівки через касу банку). Як вбачається з розрахунку заборгованості заборгованість нараховується з 07.11.2019 року по 01.12.2023 року. Натомість з позовом банк звернувся 01.02.2023 року, тобто із пропуском строку позовної давності, пропуск якою за заявою сторони є самостійною підставою для відмови в позові. Крім того згідно ч. 1 ст.259 ЦК України Позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч.1-2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином оскільки Умови та Правила надані позивачем не містять підпису відповідача, то домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження доказів судом було задоволено та здійснено. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 09.10.2019 р. Відповідач звернувся до Позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № CMDPI-713679 від 09.10.2019 р. (далі - «Заява»). Відповідно до цієї угоди Відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту - «Правила»), що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua. висловив повну та безумовну згоду з її умовами. Згідно із ч.1 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування, у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. 18 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», (Надалі «Позивач» «Банк», Кредитор») та гр. [PERSON] (Надалі «Відповідач», «Боржник», «Позичальник») було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 (Надалі «Заява-Договір»/ «Кредитний договір»), згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати Позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту 10000,00 гривень та максимального ліміту 500 000,00 гривень строком на 48 місяців під 48,0 % річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні Заявою -Договором. Згідно умов п. 1.2. Заяви - Договору, з дати початку кредитування, Банк надав Клієнту, в межах Поточного ліміту, кошти у сумі: 10000,00 гривень (Кредит). Кредит надавався, шляхом зарахування коштів Кредиту на картковий рахунок відповідно до умов договору, одночасно з ініціюванням: Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР та/або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту КР у випадках, визначених Договором. Метою Кредиту є: придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Максимальний ліміт Кредиту складав 500 000,00 грн., в межах якого було встановлено поточний ліміт Кредиту (п. 1.3. Заяви - Договору). В подальшому суму поточного ліміту збільшено із 10000,00 грн. до 59219,00 грн., поступове збільшення ліміту кредитування за Кредитним договором відображено у розрахунку за 01.12.2022 року та проведено у відповідності до п. 2.3 ст. 2 Правил та п. 2.1 Кредитного договору в межах максимального ліміту. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до умов п. 3.1 Заяви - Договору сторони погодили, що проценти за Договором будуть нараховуватися в порядку, визначеному п. п. 2.5.1, 2.5.4 п. 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту - «Правила»). Згідно умов п. 3.2. Заяви - Договору в порядку та на умовах, визначених підпунктами 2.5.5 - 2.5.6. пункту 2.5 Статті 2 Розділу 6 Правил, клієнт зобов`язаний сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5 (п`ять) відсотків від власної заборгованості перед Банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом в т.ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5.-2.5.13. пункту 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил клієнт зобов`язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше дати закінчення Строку Кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день строку користування Кредитом. Відповідно до умов п. 6 Заяви - Договору Позичальник підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнав та підтвердив, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою - Договором поширюється положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2, 6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування карткових рахунків, а також надання Банком кредитів. Підписанням цієї Заяви - Договору Клієнт підтвердив, що до відносини Сторін за цією Заявою застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2,6 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом. Крім того, в Кредитному договорі чітко зазначено, що Позивач та Відповідач уклали цю Заяву - Договір до Договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-713679 від 09.10.2019 року). Згідно з п. 2 Угоди № CMDPI-713679 від 09.10.2019 року, яка була укладена між Позивачем та Відповідачем (далі - «Угода») підписанням цієї угоди клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання Послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами (далі - «Правила»). Отже, з укладенням Заяви - Договору у Позичальника виник обов`язок повернути Банку Кредит та відсотки у строки та в розмірах чітко встановлених Заявою - Договором та Правилами, у разі прострочення якого Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. Проте, всупереч вимогам п. 3.2 Заяви - Договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитним коштами, у зв`язку з чим станом на 01.12.2022 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року становить 73 643,41 грн., яка складається з: - Заборгованості за дозволеним овердрафтом - 59219,00 грн.; - Заборгованості за недозволеним овердрафтом - 14 424,41 грн.. У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Договору на адресу Позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Дана вимога була направлена засобами поштового зв`язку AT «Укрпошта» за місцем реєстрації відповідача та відповідно до інформації з офіційного сайту Укрпошти отримана, однак у визначені Кредитором строки не виконана, заборгованість повернуто так і не було. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/1689115 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом, та є належним доказом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Райффайзен Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 10561 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, що набрав чинності 17.03.2022 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зі змісту позовних вимог вбачається, що сума, яку позивач просить стягнути з відповідача, складається з овердрафту дозволеного у розмірі 59 219,00 грн. та недозволеного у розмірі 14 424,41 грн.. Овердрафт - це короткостроковий кредит у межах встановленого ліміту, що дозволяє здійснювати розрахунки, коли коштів на поточному рахунку недостатньо. За погодженням сторонами кредитного договору максимальний кредитний ліміт для [PERSON] встановлений у розмірі 59 219,00 грн., отже використання кредитних коштів понад поточний ліміт (59 219,00 грн.) є овердрафтом, отже по суті тілом кредиту. Зважаючи, що позивачем не пред`явлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені або інших штрафних санкцій, в порядку ст.625 ЦК України за порушення умов договору, тому відсутні підстави для висновку, що позивач в розрахунок заборгованості включив суми, від сплати яких відповідач звільнений за Законом № 2120-IX від 15.03.2022. Щодо твердження представника Відповідача про пропуск Позивачем строків позовної давності звернення до суду з зазначеним позовом суд зазначає наступне. Порушення зобов`язань за кредитом з боку [PERSON] відбулося у серпні 2022 року, що відображено у розрахунку заборгованості. Відповідно до п. 5. Заяви про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, сторонами погоджено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з підписанням та виконанням цієї Заяви, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років, а отже Позивачем не пропущено строк подання позовної заяви до суду. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. 26.12.2022 банком було направлено [PERSON] вимогу від 07.12.2022 про дострокове виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, однак вказана вимога залишена останнім без задоволення. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не був обізнаний з умовами кредитного договору та взагалі його не укладав, суд не приймає до уваги, оскільки із виписки руху коштів за картковим рахунком, яка наявна в матеріалах справи та є первинним документом, а також із наданого розрахунку заборгованості за укладеним із відповідачем 18.10.2019 року договором слідує, що [PERSON] отримав і використовував кредитні кошти, здійснював відповідні фінансові операції, зокрема розраховувався у магазинах, знімав кошти у банкоматах, разом із тим частково виконував обов`язок щодо повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування ними. Характер платежів здійснюваних Фоменко М.А. дає підстави дійти висновку, що Відповідач був достеменно обізнаний із істотними умовами договору, оскільки регулярність та обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості, переконливо указують на те, що Відповідач діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у Заяві про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, та які прийняті ним. Отже, внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за Заявою про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року в частині своєчасного повернення отриманих кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, станом на 01.12.2022 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором становить 73 643 грн. 41 коп., яка складається з: - Заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 59 219,00 грн.; - Заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 14 424,41 грн.. Нарахована Банком відповідно до умов Заяви про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року, яка підтверджується Розрахунком заборгованості станом на 01.12.2022 року та розгорнутою Випискою по рахунку Позичальника станом на 15.11.2022 року. Відповідно до рішення Кредитора сума неустойки (штрафу, пені) не стягується в рамках даного спору. Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявна - заборгованість Позичальника за Кредитним договором. Факт існування такої, заборгованості [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк» витікає з умов укладеного між сторонами Кредитного договору та положень чинного законодавства України. Обов`язок доказування і подання доказів покладено на обох сторін судового спору, а тому [PERSON] не обмежений правом надання контр-розрахунку у випадку незгоди з розрахунком Банку. При цьому [PERSON] доказів на спростування позовних вимог, власного контр-розрахунку заборгованості чи доказів погашення заборгованості не було подано до суду. А отже позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved