Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

16 серпня 2023 року представник позивача Вишнякова І.О. в інтересах [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Енергодарського міськрайонного суду Запорізької області від 10.02.2022 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція». Визнано незаконним наказ генерального директора ВП «ЗАЕС» №161-з від 19.05.2020 «Про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату [PERSON] ». Поновлено [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» - середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.05.2020 по 10.02.2022 (включно) в загальній сумі 1095363 (один мільйон дев`яносто п`ять тисяч триста шістдесят три) гривні 92 копійки, утримавши з неї усі необхідні податки та збори. Постановою Запорізького апеляційного суду від 07.06.2023 року, у задоволенні апеляційної скарги ДП «НАЕК «Енергоатом», рішення суду першої інстанції залишено без змін. 14.02.2022 року, у передбачений ЦПК України строк, [PERSON] направив до Енергодарського міськрайонного суду Запорізької області заяву про ухвалення додаткового рішення та надав докази понесення ним судових витрат на правничу допомогу. Проте, через введення в Україні режиму воєннго стану та окупацію міста Енергодар Запорізької області вказана заява судом не розглянута. Відповідно ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Енергодарського міського суду Запорізької області з визначенням територіальної підсудності за Ленінським районним судом м. Запоріжжя. Цивільні справи, що перебували в Енергодарському районному суду Запорізької області у зв`язку із зміною підсудності на зберігання до Ленінського районного суду м.Запоріжжя не надходили. Таким чином в межах своєї компетенції Ленінський районний суд м. Запоріжжя має повноваження на прийняття та розгляд судових справ за територіальною підсудністю Енергодарського міського суду Запорізької області, а по справах, у яких Енергодарським міським судом Запорізької області ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили, - вирішувати питання стосовно видачі копії судового рішення та виконавчого документа, питання, пов`язані із виконанням судового рішення, інші питання за наявності процесуальних підстав. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2023 року відновлено втрачене судове провадження. Під час вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у даній справі, позивачем серед іншого було надано до Ленінського районного суду м.Запоріжжя наступні документи: заяву про ухвалення додаткового рішення від 14.02.2022 року; договір про надання правничої допомоги від 07.07.2020 року №07/07-20; додаток 1 до договору про надання правничої допомоги від 07.07.2020 року; додаток 2 до договору про надання правничої допомоги від 15.11.2021 року; акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 14.02.2022 року; довідку про отримання грошових коштів від 14.02.2022 року; докази направлення даної заяви з додатками до суду. Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Енергодарського міськрайонного суду Запорізької області від 10.02.2022 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція». Визнано незаконним наказ генерального директора ВП «ЗАЕС» №161-з від 19.05.2020 «Про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату [PERSON] ». Поновлено [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» - середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.05.2020 по 10.02.2022 (включно) в загальній сумі 1095363 (один мільйон дев`яносто п`ять тисяч триста шістдесят три) гривні 92 копійки, утримавши з неї усі необхідні податки та збори. 14.02.2022 року, у передбачений ЦПК України строк, [PERSON] направив до Енергодарського міськрайонного суду Запорізької області заяву про ухвалення додаткового рішення та надав докази понесення ним судових витрат на правничу допомогу. Проте, через введення в Україні режиму воєнного стану та окупацію міста Енергодар Запорізької області вказана заява судом не розглянута. В межах своєї компетенції Ленінський районний суд м. Запоріжжя, ухвалою від 06.03.2023 року відновив втрачене судове провадження по цивільній справі №316/1962/20 за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу № 161-з від 19.05.2020, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Під час вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у даній справі, позивачем серед іншого було надано до Ленінського районного суду м.Запоріжжя наступні документи: заяву про ухвалення додаткового рішення від 14.02.2022 року; договір про надання правничої допомоги від 07.07.2020 року №07/07-20; додаток 1 до договору про надання правничої допомоги від 07.07.2020 року; додаток 2 до договору про надання правничої допомоги від 15.11.2021 року; акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 14.02.2022 року; довідку про отримання грошових коштів від 14.02.2022 року; докази направлення даної заяви з додатками до суду. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказі і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми/ присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: І) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу: три судових засідання в Енергодарському міськрайонному суді Запорізької області (відрядження адвоката з м.Запоріжжя до м.Енергодар) - 4 000 гривень; судодень та десять годин роботи адвоката із ознайомленням з наданими клієнтом матеріалами судової справи, складання заяв по суті спору, заяв та клопотань з процесуальних питань, усних консультацій та роз`ясень, які стосуються предмету спору - 1000 гривень/год., а всього 22000 гривень. Фактична сума витрат на професійну правничу допомогу відповідно до акту №1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.02.2022 року складає 27 000 гривень. При цьому, адвокат зазначив, що такий розмір витрат позивача [PERSON] , є обгрунтованим та справедливим. Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги висновки КГС ВС від 30 січня 2023 року у справі №910/7032/17, при цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved