Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

10.08.2023 [PERSON] [INFO] , (далі - заявник, [PERSON] , звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON] [INFO] , (далі - померла особа, [PERSON] ), який помер [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце народження - місто Пологи Запорізької області, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Причина смерті: гостра легенево - серцева недостатність, правостороння бактеріальна пневмонія (мовою оригіналу - острая легочно - сердечная недостаточность, правосторонняя бактериальная пневмония). Даний факт підтверджується (мовою оригіналу - медицинским свидетельством о смерти № 427 дата выдачи 04.08.2023 ГБУЗ ЗО «Бердянская городская больница»). Факт перебування заявниці у подружніх (родинних) відносинах з [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 30.08.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району Запорізької області, актовий запис 142. З метою належної реєстрації факту смерті чоловіка заявника [PERSON] , та отримання свідоцтва про смерть заявник звернулася до Хортицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Розглянувши у її присутності наявні в неї копії документів, Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив їй в усній формі у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , та видачі свідоцтва про смерть її чоловіка. Причиною усної відмови у проведенні державної реєстрації смерті її чоловіка [PERSON] , та видачі відповідного свідоцтва стала відсутність у неї, передбаченого приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», оригіналів документів, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті в Україні. Факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Так, державна реєстрація смерті неможлива, а тому заявник змушений звернутися до суду з даною заявою. Встановлення цього факту, що має юридичне значення, а також впливає на її права, обов`язки та законні інтереси. Зважаючи на те, що будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, будь - який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, заявник звернувся до суду, адже встановлення даного факту є життєво необхідним. Ухвалою суду від 10.08.2023 відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження. В судове засідання заявник, заінтересована особа не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, викладені в заяві, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно з ч. 1 ст. 1 цього Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Пологи Запорізької області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Причина смерті: гостра легенево - серцева недостатність, правостороння бактеріальна пневмонія (мовою оригіналу - острая легочно - сердечная недостаточность, правосторонняя бактериальная пневмония). Цей факт підтверджується (мовою оригіналу - медицинским свидетельством о смерти № 427 дата выдачи 04.08.2023 ГБУЗ ЗО «Бердянская городская больница»). Факт перебування заявниці у подружніх (родинних) відносинах з [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 30.08.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району Запорізької області, актовий запис 142. З метою належної реєстрації факту смерті чоловіка заявника [PERSON] , та отримання свідоцтва про смерть заявник звернулася до Хортицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Так, розглянувши у її присутності наявні в неї копії документів, їй було відмовлено в усній формі у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , та видачі свідоцтва про його смерть. Так, причиною усної відмови у проведенні державної реєстрації смерті її чоловіка [PERSON] , та видачі відповідного свідоцтва стала відсутність у заявника, передбаченого приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», оригіналів документів, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті в Україні. Місто Бердянськ Запорізької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Тому будь - який документ, виданий на вищезазначеній території, вважається недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну і виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Варто зазначити, що заявник позбавлена можливості отримати уповноваженим органом свідоцтво про смерть, оскільки у неї наявні лише документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому, факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення. Адже, необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть та реалізації в подальшому всіх належних прав та свобод громадянина України. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 02.10.2020) підставою для реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон України) передбачено, що будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що на теперішній час заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує факт смерті померлої особи, чоловіка заявника. Враховуючи, що заявником були надані докази, які в повній мірі підтверджують цей факт, заяву слід задовольнити. Суд даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані заявником письмові докази та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, так як встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення.

Outcome: approved