Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

20.07.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем 01.09.2012 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №551. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, зокрема, що 01.09.2012 позивач та відповідач уклали шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №551. Позивач та відповідач мають від шлюбу двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . 26.02.2022 подружжя разом з дітьми через збройну агресію рф вимушено виїхало з м. Харкова до м. Чернівці. Приблизно у березні 2022 року відповідач разом з дітьми виїхала в Угорщину без позивача. Позивач регулярно навідував родину, проте, був надзвичайно занепокоєний тим, що з часом та відстанню шлюб зі сторони відповідача почав набувати формального характеру. Зокрема, зі сторони відповідача зникло взаєморозуміння, інтерес, почуття поваги й любові. Зазаначає, що з червня 2023 року подружжя не веде спільне господарство та має роздільний бюджет. Спір про місце проживання спільних дітей на поточну дату не заявляється, оскільки позивач намагається всі питання, пов`язані з утриманням та вихованням синів, вирішувати договірним шляхом. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 21.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 28). 22.08.2023 до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Гаро Г.О. на позов про розірвання шлюбу, в якому представник зазначила, зокрема, що відповідач, ознайомившись з позовною заявою не заперечує проти розірвання шлюбу, але не погоджується з тим, яку інформацію було зазначено її чоловіком у позовній заяві в якості обґрунтування його вимог. Зазначила, що вона постійно підтримувала зв`язок із чоловіком та намагалась переконати його у важливості частіше бути разом з нею та дітьми, зберегти їх родину. Ще до приїзду в Угорщину, куди вони були змушені виїхати через війну, у сімейних стосунках вже були певні складні моменти і непорозуміння, які відстань зробила ще більш болючими та відчутними. Відповідачка не відчувала, що чоловік присутній у їхній сім`ї, що вона йому потрібна та він її кохає. Відповідачка хотіла б уникнути довготривалих публічних «розбірок» їх з чоловіком відносин та деталей якихось сварок чи непорозумінь між ними, відповідачка даний позов визнає і проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідачка визнає, що з червня 2023 року вони з позивачем фактично припинили спільне проживання як родини та ведення спільного господарства і бюджету, однак, просить врахувати, що цьому передували тривалі спроби обох сторін налагодити стосунки та зберегти родину (а.с. 34-42). 22.08.2023 до канцелярії суду надійшла відповідь представника позивача - адвоката Нікіпелової К.Є. на відзив, в якій вона зазначає, зокрема, що позивач скористався своїм правом вказати дійсні причини, що призвели до розірвання шлюбу з відповідачем. Вказані у позові причини розірвання шлюбу відповідають фактичним даним, якими володіє позивач на поточну дату, та є його особистим сприйняттям цих фактичних обставин. Позивач жодним чином не заперечує, що у відповідача можуть бути наявні й інші підстави для розірвання шлюбу, що відповідають її власному сприйняттю ситуації. Посилання відповідача на відверте небажання позивача виїхати за кордон разом з родиною є безпідставними та такими, що спонукають позивача до відверто протиправних дій. У відзиві на позовну заяву міститься цитата та виокремленні витяги з листування позивача та відповідача у месенджері «Телеграм», проте, таке листування не є доданим у якості скріншотів та/або у вигляді запису екрану телефону як докази у справі. Просила врахувати дану відповідь на відзив при винесенні судового рішення (а.с. 58-60). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду надійшло клопотання позивача [PERSON] , в якому він просить провести судове засідання без його участі (а.с. 76). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Гаро Г.О. на позов про розірвання шлюбу, зазначений вище (а.с. 34-42). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.20112 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 01.09.2012 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №551 (а.с. 30). З позовної заяви та відзиву відповідача на позов слідує, що господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи сторонами не заявлено. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, прізвище [PERSON] залишити « [PERSON] ». Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved