Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Соснін Денис Олександрович через систему «Електронний суд» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, в якій просить суд: - розірвати договір №1657 від 29.04.2021 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; - стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість (аванс) в сумі 16250,00 грн. та неустойку у сумі 16250, 00 грн.; - стягнути орієнтовний розмір судових витрат позивача на правову допомогу, який планується понести у зв`язку з розглядом даної справи в сумі від 7000,00 грн. до 12000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 29 квітня 2021 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір №1657 на виготовлення меблів - дивана за ескізом згідно індивідуальних параметрів замовника відповідно до додатків до цього договору. Вартість виробу складає 32500,00 грн., до вартості входить доставка до м. Києва, збирання меблів та встановлення за адресою замовника, оплата проводиться в два етапи: попередня оплата вартості виробу в сумі 16250,00 грн. - на протязі трьох календарних днів з моменту підписання договору, решта вартості у сумі 16250,00 грн. - по факту в день отримання виробу замовником. Сторони в договорі чітко погодили дату доставки та установки меблів - не пізніше 20 червня 2021 року включно. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним договором, перерахував на користь відповідача грошові кошти в сумі 16250,00 грн. (аванс), а відповідач ані в строк, зумовлений в договорі, ані станом на день подання даного позову до суду (10.12.2021 р.) не виконав взяті на себе зобов`язання щодо виготовлення та установки дивану відповідно до умов укладеного договору. Як зазначено представником позивача, в день зарахування авансу відповідач та його представник запевнили позивача, що приступають до роботи, надалі позивач періодично цікавився ходом виконання робіт, проте, відповідач та його представник постійно усно ухилялися від ствердної відповіді щодо остаточного терміну виконання робіт та постійно стверджували про те, що диван буде виготовлено найближчим часом. Вказані обставини підтверджуються письмовими перемовинами у месенджері «Вайбер» Надалі представник відповідача взагалі перестав виходити на зв`язок, останнє повідомлення від нього надійшло 18.10.2021 року., у якому він черговий раз запевнив, що диван от-от буде зроблений. Наведене дає підстави вважати, що відповідач не мав наміру виконувати взяті на себе зобов`язання. За час очікування позивач із сім`єю робили ремонт в квартирі та вимушені були спати на надувному матраці, подальше очікування від відповідача дивану видалось неможливим та позивач купив інший диван торгової марки «IKEA». Ці обставини свідчать про істотне порушення відповідачем умов договору, а також прав позивача, як споживача послуг, в зв`язку з чим позивач просить суд розірвати укладений договір та стягнути з відповідача суму сплаченого авансу. Так як на спірні правовідносини розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів», яким передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох процентів вартості роботи (послуги). Так як відповідач допустив грубе прострочення виконання умов договору з 20.06.2021 р. (строк виготовлення дивану) і станом на день складання позову прострочення складає 171 календарний день, то неустойка (пеня) у розмірі 3 % за кожен день прострочення в розрахунку від 32500,00 грн. (вартості дивану) становить 126 726,00 грн. Проте, з огляду на засади співмірності, розумності та справедливості, а також враховуючи судову практику з цього питання у аналогічних спорах, позивач вважає за необхідне зменшити заявлену суму неустойки (пені) до 16250,00 грн. Представником позивача подано до суду клопотання з визначенням остаточного розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу, що становить 8000,00 грн. В зв`язку з чим, просить суд позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, розірвати договір №1657 від 29.04.2021 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість (аванс) в сумі 16250, 00 грн., неустойку у сумі 16250, 00 грн., понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 8000,00 грн. Відповідач - фізична особа-підприємець [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують його заперечення проти позову, до суду не надав. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2021 року позовну заяву [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2021 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем, дата та номер запису в реєстрі 06.04.2017 № 2 480 000 0000 195223. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1. договору №1657 від 29 квітня 2021 року, укладеного між [PERSON] , як замовником, з однієї сторони, та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як виробником, з іншої сторони, (надалі за текстом - договір) замовник доручив, а виробник прийняв на себе зобов`язання на виготовлення меблів за ескізом, а саме: дивана згідно індивідуальних параметрів замовника відповідно до додатків до цього договору (надалі за текстом - виріб). Відповідно до п. 2.1., 2.2. договору вартість виробу складає 32500,00 грн., до вартості якого входить доставка до м. Києва, збирання меблів та встановлення за адресою замовника. Оплата проводиться в два етапи: попередня оплата вартості виробу в сумі 16250,00 грн. - на протязі трьох календарних днів з моменту підписання договору, решта вартості у сумі 16250,00 грн. - по факту в день отримання виробу замовником. Розрахунки за договором проводяться на картковий або розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] , що зазначено в п. 2.3. цього договору. Пунктами 3.1., 3.2. договору передбачено строк виготовлення та встановлення виробу, та зазначено, що дата доставки та встановлення - не пізніше 20 червня 2021 року включно, при цьому, виробник має право на дострокову передачу виробу, про що сповіщається замовник. В додатках до договору визначено опис виробу, його характеристики. Таким чином, зобов`язання відповідача з виготовлення та встановлення виробу повинні були бути виконані не пізніше 20 червня 2021 року, що відповідає п. 3.1. договору. Відповідно до квитанції 0.0.2114038890.1 від 06.05.2021 року через АТ КБ «Приватбанк» відправником [PERSON] перераховано зі своїх картки/рахунку на картку/рахунок одержувача [PERSON] , ФОП, суму 16250,00 грн., із зазначенням призначення платежу - оплата товару згідно договору №1657. Позивач неодноразово на протязі 2021 року звертався до відповідача з усними претензіями щодо невиконання у встановлені договором строки зобов`язання, передбаченого п. 1 договору, з проханням виконати умови договору та виготовити йому диван або повернути сплачений позивачем аванс у сумі 16250,00 грн., на що відповідач то стверджував, що диван буде виготовлений найближчим часом, то взагалі перестав виходити на зв`язок, останнє повідомлення позивачу від відповідача надійшло 18.10.2021 р., і надалі відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань. Таким чином, відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не виготовив меблі у встановлений договором строк (п. 1.1 договору). Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладений між позивачем та відповідачем договір є за своєю природою змішаним договором, який в собі містить ознаки договору підряду, договору про надання послуг. За статтею 837 ЦК України - за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 ЦК України). За правилом статті 849 ЦК України - якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюється спеціальним Законом України «Про захист прав споживачів». За ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ст. 525, 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України). За правилом статті 693 ЦК України - якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. За частиною 2 статті 693 ЦК України - якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Окрім того, за статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними з невиконанням умов укладеного між позивачем та відповідачем договору, використанням коштів позивача було завдано майнової шкоди, яка знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягає повному відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача). Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно із п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно з ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Положеннями ч. 1 та 2 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 910/1084/18). Судом встановлено та підтверджується наданими представником позивача доказами, наявними в матеріалах справи, що відповідач мав виготовити меблі - не пізніше 20 червня 2021 року включно, проте, на момент пред`явлення позову так і не розпочав виконання зазначеної роботи, що є істотним порушенням умов договору. На прохання позивача, що висловлювалося у телефонних розмовах, переписці надіслати фото підтвердження виконання роботи, відповідач надавав обіцянки, але нічого не надсилав. Тобто, доказів виконання робіт з виготовлення меблів на момент настання дати виготовлення виробу та його доставки, визначеної п. 3.1 договору, та пізніше відповідач не надавав. Позивач на момент подання позовної заяви до суду не має підтверджень виконання робіт з виготовлення меблів, які згідно з п. 3.1. договору не пізніше 20 червня 2021 року включно, мав виконати відповідач. Отже, відповідачем не виконано умови п. 3.1. договору у встановлений договором строк, в той час, як позивачем умови договору, а саме п. 2.2. договору, як-то перерахування відповідачу суми попередньої оплати вартості виробу в сумі 16250,00 грн. - на протязі трьох календарних днів з моменту підписання договору - виконано. Доказів того, що відповідачем виконано прийняті на себе зобов`язання за укладеним між сторонами договору та виготовлено позивачу виріб у встановлений договором строк, того, що позивачем не виконано умови договору та не перераховано на його рахунок суму попередньої оплати, як і інших належних та допустимих доказів в спростування позиції позивача, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. Таким чином, відповідачем порушено істотні умови договору, а тому, договір №1657 від 29 квітня 2021 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , слід розірвати на підставі ст. 651 ЦК України. Так як грошові кошти позивачу, у зв`язку з невиконанням умов договору, відповідачем повернуті не були, то підлягає стягненню з відповідача сплачена позивачем відповідно до п. 2.2. сума попередньої оплати (авансу) в розмірі 16500,00 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов`язань за договором. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Згідно з п. 2.1. договору вартість робіт, передбачених п. 1.1 договору (виготовлення меблів), складає 32500,00 грн. Тобто, вартість роботи, виконання якої прострочено, складає 32500,00 грн. 06.05.2021 року позивачем було сплачено авансовий платіж, передбачений п. 2.2. договору, що складає 16250,00 грн. Відповідач мав виконати роботи з виготовлення меблів не пізніше 20 червня 2021 року включно. Прострочення виконання зобов`язання тривало на момент подання позовної заяви. Таким чином, пеня має нараховуватися з 21 червня 2021 року до моменту складання даної позовної заяви (09.12.2021 року), прострочення виконання зобов`язання відповідача за договором складає 171 календарний день, розмір пені за прострочення виконання роботи з виготовлення меблів за цей період становить 126726,00 грн. (3% від суми невиконаних робіт (послуг) за договором Х на 171 дні). Таким чином, оскільки відповідач прийняті на себе зобов`язання за договором не виконав у строк, визначений договором, позивач має право на стягнення з відповідача пені у розмірі 3% загальної вартості роботи за кожний день прострочення, що, виходячи з суми 32500,00 грн., становить 126726,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Однак, представник позивача з огляду на засади співмірності, розумності та справедливості, а також враховуючи дійсний характер порушення та судову практику з цього питання по аналогічних спорах, самостійно вважає за необхідне зменшити заявлену до стягнення з відповідача пеню до та заявити її у розмірі 16250,00 грн. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим прийняти позицію позивача зі зменшення розміру стягуваної пені до суми попередньої оплати (авансу), оскільки розмір пені значно перевищує розмір збитків. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частиною другою статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 6 та статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги. Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Статтею 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, якщо обов`язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Відповідно ч.1, п.п. 1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до договору про надання правової допомоги №21-01 від 17.09.2021 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЕСПІ ПАРТНЕРС» в особі керуючого адвоката Сосніна Дениса Олександровича, як адвокатського об`єднання, з однієї сторони, та [PERSON] , як клієнтом, з іншої сторони, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист та представництво клієнта в судах, правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби України та інших установах тощо щодо будь-яких справ, в якому б статусі не виступав клієнт. Ціна договору складається із суми вартості послуг (гонорара) з врахуванням додатків. Умовами додатку № 1 від 10.01.2022 року до договору про надання правової допомоги №21-01 від 17.09.2021 року, передбачено, що за надання правової допомоги клієнт оплачує адвокатському об`єднанню за витрачений нормо-час 480 годин гонорар у розмірі 8000,00 грн. Актом прийняття-передачі наданих послуг від 20.01.2022 року до договору про надання правової допомоги №21-01 від 17.09.2021 року загальна вартість правової допомоги, що надана адвокатським об`єднанням відповідно до цього акту становить 8000,00 грн. та підлягає оплаті клієнтом протягом 3 днів з дня підписання даного акту. Статус Сосніна Дениса Олександровича в якості адвоката підтверджується свідоцтвом на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №000356. Статус адвоката Сосніна Дениса Олександровича в якості представника позивача підтверджується ордером від 28.09.2021 р., виданим на підставі укладеного між сторонами договору №21-01 від 17.09.2021 року. Дублікатом квитанції від 20.01.2022 р. [PERSON] на картку/рахунок одержувача Адвокатського об`єднання «ЕСПІ ПАРТНЕРС» перераховано суму в розмірі 8000,00 грн. із зазначенням призначення платежу, як оплата правової допомоги у зв`язку із розглядом справи №638/19406/21 згідно умов договору про надання правової допомоги №21-01 від 17.09.2021 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8000,00 грн. Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено права позивача, однак, жодних доказiв останнім до суду не надано. Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, має право скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, отже вимога позивача про стягнення коштів ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача підлягає задоволенню. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач, як споживач, був звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved