Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Представники позивача [PERSON] та [PERSON] , що діють в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ" посилаються на те, що ТОВ "ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ" створено у 2001 році і є підприємством, що забезпечує роботу об`єктів критичної телекомунікаційної інфраструктури України, від функціонування яких залежить робота мобільних операторів «Київстар» та «Лайфселл», операторів фіксованого зв`язку («Датагрупп» та інших), телекомунікаційної мережі Укрзалізниці та цілого ряду силових відомств України.\~ Вказали, що попередньо у 2020 році та 2021 році відносно позивача було здійснено декілька намагань рейдерських захоплень з метою перешкодити нормальному функціонуванню підприємства критичної інфраструктури.\~ Разом з тим, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2022 року, винесеною за результатами розгляду заяви відповідача [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на грошові кошти, що належать ТОВ «Євротранстелеком» не обліковуються на банківських рахунках в межах суми 10 386 745,96 грн. Після ознайомлення із матеріалами справи у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області позивач дізнався про існування наступних оскаржуваних правочинів: 23.02.2020 року між відповідачем [PERSON] Поручитель-1, від імені та в інтересах якого на підставі довіреності №20/08/21-Д діє відповідач [PERSON] , АТ «Гоу Інвест АГ» - Поручитель-2 та АТ "ГОУ ОСТ Інвест АГ" - Поручитель-3, від яких діяв відповідач [PERSON] та [PERSON] (старий кредитор), укладено Договір Поруки №2 до Договору позики №2 від 23.02.2020 року. Відповідно до п.1.1. Договору поруки Поручитель -1, Поручитель-2 та Поручитель -3 поручаються перед кредитором за виконання обов`язку Боржником щодо виконання ним його грошових зобов`язань за Договором позики №2 від 23.02.2020 року, передбаченим ст. 2 цього Договору. У разі порушення Боржником обов`язку за основним договором Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Проте, позивач не видавав жодних довіреностей на відповідача [PERSON] щодо укладення будь яких договорів поруки, чи будь-яких інших договорів. Також матеріали справи містять копію Договору відступлення права вимоги №2-ц від 20.05.2021 року, згідно якого відповідач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] всі права вимоги з основним договором та договором поруки. Звернули увагу суду на те, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувала справа за позовом ТОВ «Євротранстелеком» до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання правочинів недійсними, в якій фігурує інша довіреність та інший договір поруки. В цій справі відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позову, де він зазначає: «Я, [PERSON] , повідомляю шановний суд, що мною не отримувалася довіреність від ТОВ «Євротранстелеком» №23/02/2020-Д від 23 лютого 2020 року, копія якої долучена до матеріалів даної справи». Більше того, Я не підписував жодних договорів поруки від імені та в інтересах ТОВ «Євротранстелеком» із [PERSON] чи [PERSON] чи [PERSON] , зокрема і оскаржуваний договір поруки №1 від 23 лютого 2020 року до договору позики №23/02-20/П від 23 лютого 2020 року. Підпис, який міститься на копії договору поруки №1 від 23 лютого 2020 року вчинявся не мною та на моє переконання являється підробним» У зв`язку з наведеними вище обставинами позивач одразу ж звернувся із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів. Наведені вище фактичні обставини свідчать про те, що від імені позивача на підставі підробленої довіреності було укладено договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року. При цьому зазначений договір поруки був укладений без волевиявлення на це позивача, що призвело до виникнення для нього негативних правових наслідків у вигляді намагання стягнути із нього неіснуючу суму боргу. Враховуючи те, що довіреність позивачем не видавалась, договір поруки, підписаний від імені позивача не уповноваженою особою. Крім того, відсутні будь які докази наступного схвалення цього договору поруки позивачем. Беручи до уваги зазначені вище обставини справи, позивач вважає що належним способом захисту за таких обставин може бути визнання недійсними довіреності №23/08/2021-Д на ім`я [PERSON] , а також договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року. Також представники позивача посилаються на те, що позивч уклавши оскаржуваний договір поруки, поручився перед громадянином України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за фізичну особу відповідача по справі [PERSON] , які невідомі позивачу і з якими ніяких господарських іі договрних відносин у позивача не було, на суму 4 895 540,00 гривень. Так, громадянин України [PERSON] був кредитором, перед яким позивач поручився, ніби-то уклавши спірний договір поруки. Після чого [PERSON] відступив своє право вимоги до відповідача [PERSON] . За інформацією від нотаріуса Гаврілов Андрій Юрійович, помер. Представники позивача також ствердили, що позивач не видавав відповідачу [PERSON] довіреність № 23/08/2021-Д, і у нього відсутній оригінал цього документа. Вказана довіреність знаходиться ймовірно у відповідача [PERSON] або у відповідача [PERSON] .. Також у позивача відсутні: ??оригінал договору позики від 23 лютого 2020 року № 2, оригінальні примірники цього договору знаходяться у відповідачів [PERSON] та [PERSON] ; ??- оригінал договору поруки № 2 до договору позики від 23 лютого 2020 року № 2, оригінальні примірники цього договору ймовірно знаходяться у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - оригінал договору відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року № 2-Ц, оригінальні примірники цього договору знаходяться у відповідачів [PERSON] та [PERSON] . У зв?язку з зазначеним вище надати оригінали вказаних документів не видається можливим. Крім того, 06.02.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, із яких вбачається, що позивачу стали відомі нові обставини у справі, а саме, на останній сторінці підробленого договору поруки №2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року зазначений розрахунковий рахунок ТОВ «Євротранстелеком» [NUMBER] в АТ КБ Приватбанк». Зазначили, що даний розрахунковий рахунок було відкрито лише 08.11.2021 року. Відповідно, станом на час укладення договору 23.02.2020 року даного рахунку не існувало, як і не існувало його станом на 20.05.2021 року дати укладення договору відступлення права вимоги між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Первісний кредитор [PERSON] не міг підписати спірний договір поруки із зазначеним у ньому розрахунковим рахунком, оскільки останній помер до відкриття такого рахунку [INFO] . Вважає позивач, з урахуванням згаданих обставин, що саме відповідачем [PERSON] були вчинені дії по підробці договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року і інших документів, зокрема договору відступлення права вимоги №2-ц від 20.05.2021 року, оскільки такі документи були виготовлені уже після смерті [PERSON] та не могли бути ним підписані. Окрім того, в копії підробленого договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року зазначено, що підписант відповідач по справі [PERSON] також виступає як член Ради директорів АТ «Гоу інцест АТ» та член Правління АТ «Гоу Ост Інвест АГ». Однак, відповідно до наявних у ТОВ «Євротранстелеком» копій витягів з торгових реєстрів країн реєстрації зазначених вище іноземних компаній, відповідач [PERSON] на дату укладання долученого до матеріалів справи 357/10050/22 договору поруки №2 від 23.02.2020 року не був членом керівних органів АТ «Гоу інцест АТ» та АТ «Гоу Ост Інвест АГ», як це зазначено в копіях цього договору. Зазначене також свідчить про явну підробку даного договору поруки та його виготовлення значно пізніше, ніж 23.02.2020 року. Просять визнати недійними: довіреність №23/08/2021-Д, договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року та судові витрати покласти на відповідачів. Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Святненка Сергія Володимировича, до суду надійшло клопотання, у якому адвокат просив долучити до матеріалів справи заяву про визнання позову у даній справі підписану відповідачем [PERSON] , згідно якої відповідач [PERSON] зазначив, що вимоги викладені позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання правочинів недійсними, визнаються ним в повному обсязі. Крім того зазначив, що він не отримував жодних довіреностей від позивача ТОВ «Євротранстелеком» зокрема і спірну Довіреність №23/08/2021-Д, не підписував жодних Договорів зокрема і Договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року. Всі підписи які містяться на вищезазначених документах ним не вчинялись та на його переконання є підробленими. Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Поваляєва Олега Борисовича до суду надійшло пояснення на позовну заяву про визнання правочинів недійсними, вказуючи на те що, 23 лютого 2020 року між громадянином України [PERSON] та громадянином України відповідачем [PERSON] укладено Договір позики № 2, відповідно до якого [PERSON] передав, а відповідач [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 4 895 540,00 гривень (чотири мільйони вісімсот дев?яносто п?ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок), що станом на дату укладення цього Договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (24,4777 грн.) становить 200 000, 00 (двісті тисяч доларів США), а Позичальник ( [PERSON] ) зобов?язувався повернути Позикодавцеві ( [PERSON] ) таку ж суму грошей (по офіційному курсу НБУ гривні до долара США станом на дату повернення) у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року. У підтвердження вищевказаного, боржником відповідачем по справі [PERSON] було видано розписку від 23 лютого 2020 року про отримання суми у вищевказаному розмірі. Згідно п. 1 Договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року встановлено, що Позичальник зобов?язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошей у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року. 23 лютого 2020 року між Позикодавцем [PERSON] та Боржником відповідачем [PERSON] , Поручителем -1 ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Поручителем-2 Ат «ГОУ ІНВЕСТ АГ» та Поручителем-3 АТ «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» було укладено Договір поруки № 2, відповідно до п. 1.1. якого Поручитель-1 ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Поручитель-2 AT «ГОУ ІНВЕСТ Поручитель-3 АТ «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» поручилися перед Кредитором [PERSON] за виконання обов`язку відповідачем [PERSON] щодо виконання останнім його зобов?язань за Договором позики № 2 від 23 лютого 2020 року. 20 травня 2021 року між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №2-ц від 20 травня 2021 року, відповідно до п. 1 якого було встановлено, що Первісний Кредитор [PERSON] відступає Новому Кредитору відповідачу [PERSON] право грошової вимоги, належне Первісному Кредитору у відповідності до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року. Таким чином, у відповідності до ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України та умов договору відступлення права вимоги (цесії) № 2-Ц від 20 травня 2021 року до Нового Кредитора відповідача [PERSON] перейшло право вимоги за вищевказаним Договором позики. Проте, заборгованість боржником відповідачем [PERSON] погашено не було, у результаті чого станом на дату направлення цього позову у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед відповідачем [PERSON] за вищевказаним Договором позики. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов?язання за вищевказаним договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, чим було порушено законні права та охоронювані законом інтереси Позивача. 21 жовтня 2021 року відповідачем [PERSON] було вручено Боржнику та Поручителю-1, Поручителю-2 та Поручителю-3 вимоги щодо повного погашення заборгованості, які станом на день подачі заяви про забезпечення позову залишились без задоволення. Вказав, що згоду позивача ТОВ «Євротранстелеком» було отримано під час укладання 23 лютого 2020 року договору поруки № 1. Зазначив, що позивач не навів у позовній заяві правових підстав для визнання недійсними спірних договору поруки та довіреності. Сама відсутність запису про реєстрацію оскарженої довіреності в журналі реєстрації довіреностей нe свідчить про її недійсність. Твердження представника позивача про те, що договір поруки № 1 до договору позики від 23.02.2020р. «чомусь засвідчений печаткою Позивача» викликає подив, адже згідно з п.2.2. Статуту ТОВ «Євротранстелеком», товариство: «має круглу печатку та інші додаткові круглі печатки для ведення фінансово-господарської діяльності». Зазначив, що 31 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із цивільним позовом до відповідача [PERSON] , позивача в даній справі Товариства обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Акціонерного товариства «ГОУ ІНВЕСТ АГ», Акціонерного товариства «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» про стягнення заборгованості за договором позики № 2 від 23.02.2020р. При цьому, 06 березня 2023 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрите провадження у згаданій вище цивільній справі (справа № 357/10050/22, провадження № 2/357/1207/23). Незгода боржника із укладеним від його імені договору поруки не може слугувати підставою для визнання його недійсним, а лише свідчить про намір боржника уникнути будь - яким шляхом примусового стягнення заборгованості, яке є предметом судового розгляду в Білоцерківському міськрайонному суду Київської області у справі № 357/10050/22. Крім того вказав, що відповідач [PERSON] був допитаний в якості потерпілого у кримінальному провадженні 19.08.2021 року, де під час допиту зазначив, що він є членом правління з правом підпису компанії GO Invest AG- «AT ГОУ Інвест АГ» (Швейцарія) та GO Ost Invest- «АТ Гоу інвест АГ» (Ліхтенштейн), які загалом володіють у розмірі 70,6% часток корпоративних прав ТОВ «Євротранстелеком» та детально повідомив про рейдерське захоплення часток товариств, де він є членом правління. Після закінчення допиту з дозволу слідчого він сфотографував протокол допиту, після чого передав фото відповідачу [PERSON] особисто. Зазначив, що 22 березня 2022 року колишній бенефіціарний власник юридичної особи боржника, відповідач [PERSON] звернувся до Офісу Європейського Прокурора (European Public Prosecutor's Office ('the ЕРРО') з заявою про злочин щодо підроблення його підпису на болгарських довіреностях, по яким відбулася передача корпоративних прав в статутному капіталі ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» до рейдерів. В результаті чого згаданому зверненню був присвоєний номер РР.00752/2022/EN. 31 травня 2022 року заявник отримав письмовий засвідчений переклад відповіді Регіональної прокуратури міста Варна (Болгарія) про те, що надійшли матеріали кримінальної справи № 4101/2022 за інвентаризації до Верховної касаційної прокуратури м. Софія. Матеріали, про які йдеться, були скеровані Європейською прокуратурою. Вказав, що заявник продовжує надавати прокуратурі міста Варна докази та пояснення щодо фактів підроблення його підпису на території Болгарії, триває розслідування слідчих органів Болгарії. 18 травня 2022 року представник відповідача звернувся до Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності з приводу невиконання банками судового рішення по примусовому стягненню коштів з ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ». Та ним було отримано відповідь Голови згаданого комітету, - народного депутата Іонушаса Сергія Костянтиновича про те, що за результатом розгляду мого звернення, Офісом Генерального прокурора до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2022 за № 42022000000000625 внесено відомості за фактом забезпечення провадження господарської діяльності у взаємодії ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» в особі його учасника з державою-агресором та щодо посадових осіб Шевченківської окружної прокуратури міста Києва й осіб, відповідальних за судовий супровід накладення арешту на грошові кошти згаданого товариства за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-11 КК України. Крім того вказав, що твердження позивача про обставини зазначені у позову та сам факт подачі позовної заяви до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області є зловживанням своїми процесуальними правами. Просив відмовити повністю в задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представники позивача - адвокати Андросович Г.С. та Атаманюк В.М. що діють в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ", позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Святненко С.В. у судовому засіданні підтримав попередньо подану письмову заяву відповідача про визнання позовних вимог, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Поваляєв Олег Борисович, у судове засідання не з`явився, \~неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, а саме: у клопотанні про відкладення розгляду справи від 13 липня 2023 року (яке надійшло до суду 14 липня 2023 року) адвокат посилався на те, що він не зможе прибути та прийняти участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції в зв`язку з участю в судовому засіданні у Солом`янськом районному суді, який викликає [PERSON] як захисника на 14:00 14.07.2023, зал 11, провадження №760/15490/23 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №22021000000000185 від 08.06.2021 відносно [PERSON] ; у клопотанні про відкладення розгляду справи від 20 серпня 2023 року (яке надійшло до суду 21.08.2023 року) адвокат посилається на те, що він не зможе прибути та прийняти участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції в зв`язку з участю в судовому засіданні у Солом`янському районному суді, який викликає [PERSON] як захисника на 10:00 24.08.2023, зал 14, провадження №760/17834/23 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №22021000000000185. Відповідно до статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні режимі відеоконференції; необхідність витребування нових доказів; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи без її участі, дала особисті пояснення. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. протии Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з частиною другою статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Виходячи з вищенаведеного, суд враховує тривалість розгляду справи та те, що відповідач та його представник жодного разу не з`явилися в судове засідання. Суд залишає без задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката\~Поваляєва Олега\~Борисовича про відкладення розгляду справи, оскільки ним не додано жодного належного доказу, які б підтверджували обставини викладені у вище зазначених клопотаннях. Суд враховує і те, що Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема у справах №802/562/18-а, №826/4504/17 звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача та його представника. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких такі ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно копії договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року, укладеного між [PERSON] (позикодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник), позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 4\~895\~540,00 гривень(чотири мільйони вісімсот п`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок), що станом на дату укладення цього договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (24,4777 грн.) становить 200\~000, 00 (двісті тисяч доларів США), а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (по офіційному курсу НБУ гривні до долара США станом на дату повернення) у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року. (т.1 а.с.17) Відповідно до додатку №1 до договору позики №2 від 23 лютого 2023 року розписки про отримання грошових коштів відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 4\~895\~540,00 гривень(чотири мільйони вісімсот п`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок), що станом на дату укладення цього договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (24,4777 грн.) становить 200\~000, 00 (двісті тисяч доларів США) та зобов`язався повернути позикодавцеві за офіційним курсом НБУ гривні до долара США в день повернення у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року (т.1 а.с.18) Згідно копії Договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року, укладеного між [PERSON] (боржником) та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» у особі представника відповідача [PERSON] , який діяв на підставі Довіреності №20/08/21-д (поручитель-1), Акціонерним товариством «Гоу інвест АГ» (поручитель-2), Акціонерним товариством «Гоу Ост Інвест АГ» (поручитель-3) та [PERSON] (кредитором), поручитель-1, поручитель-2 та поручитель-3 поручаються перед кредитором з виконання обов`язку відповідачем [PERSON] щодо виконання останнім його зобов`язань за договором позики №2 від 23 лютого 2020 року(т.1 а.с.19-21). Як вбачається із копії договору відступлення права вимоги №2-ц від 20 травня 2021 року, укладеного між [PERSON] (цедент) та відповідачем [PERSON] (цессіонарій), цедент відступив права вимоги на суму основного зобов`язання, вартість якого складає гривневий еквівалент 200\~000 (двісті тисяч доларів США), що по офіційному курсу НБУ гривні до долара США станом на дату видачі позики становить 4\~895\~540,00 гривень(чотири мільйони вісімсот п`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок) (т.1 а.с.22-24). Відповідно до копії акта приймання-передачі документів (додаток №1 до договору відступлення права вимоги №2-ц від 20 травня 2021 року) від 20 травня 2021 року, [PERSON] (цедент) передав відповідачу [PERSON] (цессіонарію) такі документи: договір позики №2 від 23 лютого 2020 р. підписаний між [PERSON] (позикодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник) - 1 оригінал; розписка про отримання грошових коштів, видана відповідачем [PERSON] 23 лютого 2020 р. 1 оригінал; договір поруки №2 від 23 лютого 2020 р. підписаний між [PERSON] (позикодавець), відповідачем [PERSON] (позичальник), позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком»(код ЄДРПОУ 31731686) (поручитель-1), Акціонерним товариством «Гоу інвест АГ» (країна резиденства: Швейцарія, ідентифікаційний номер: СНЕ 101.107.693) (поручитель-2) та Акціонерним товариством «Гоу ост інвест» (країна резиденства: Ліхтеншейн, ідентифікаційний номер: FL-0001.521.555-1) (поручитель-3) 1 оригінал; копія громадянського паспорту та ідентифікаційного номеру позичальника відповідача [PERSON] (т.1 а.с.25) Встановлено, що згідно копії журналу реєстрації довіреностей ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», вбачається, що у період з 02.01.20 року по 31.12.21 року серед всіх довірителів на користь яких за вказаний період часу були видані довіреності [PERSON] , прізвище ім`я та по батькові такої особи як « [PERSON] » відсутні (т.1, а.с.28-34) Як видно із копії ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року по справі №357/10050/22 провадження 2-з/357/133/22, вбачається, що заяву відповідача [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та накладено арешт на грошові кошти належні позивачу ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» (ЄДРПРОУ 31731686), що обліковуються на рахунках IBAN [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО305299), IBAN [NUMBER] в ПАТ «БАНК ВОСТОК», IBAN [NUMBER] (UAH), (USD), (EUR), (RUB), (PLN) [NUMBER] (UAH) в АТ ПРОЕРЕДИТ БАНК» в межах суми 10\~386\~745,96 грн. зупинивши видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунки та вже знаходяться на вищевказаних рахунках позивача ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» за винятком операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державні цільові фонди, так само по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, видатків пов`язаних з виплатою заробітною плати та в задоволенні решти вимог, відмовлено (т.1 а.с.35-39) Представником ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» адвокатом Трач Юрієм Юрійовичем 08 грудня 2022 року заявлено повідомлення про виявлення нового епізоду вчинення злочину (т.1 а.с.40-43) Крім того, із останньої сторінки договору поруки №2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року зазначений розрахунковий рахунок ТОВ «Євротранстелеком» [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк» однак, даний рахунок було відкрито 08.11.2021 р., що стверджується копією довідки №221228SU20555001 від 28.12.2022р. про відкриття рахунку, виданої членом правління банку (з малого і середнього бізнесу) [PERSON] (т.1 а.с.114) Також в копії договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року зазначено, що такий підписано відповідачем [PERSON] , який виступає як член Ради директорів АТ «Гоу інвест АГ» та член Правління АТ «Гоу Ост Інвест» але відповідно до витягу відомства торгового реєстру кантону Тургау (Швейцарія) від 01.07.2021 року щодо АТ «Гоу інвест АГ» відомості про відповідача [PERSON] , як про члена правління були внесені до реєстру 30.06.2021 року(запис у реєстрі №5), що стверджується копією даного витягу (т.1 а.с.122-127). До того ж, згідно копії витягу з торгового реєстру Князівста Ліхтенштейн від 29.06.2021 року щодо АТ «Гоу ост інвест АГ», відомості про відповідача [PERSON] як про члена Ради директорів (правління), були внесені до реєстру 29.06.2021 року (запис в реєстрі №16) (т.1 а.с. 116-121). Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду та ухвалено: витребувати з Відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції (09100, Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 22) копію актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с.Кременище Обухівського району, Київської області; витребувати у [PERSON] оригінал довіреності №23/08/2021-Д, виданої ТОВ «Євротранстелеком» та оригінал договору поруки №2 до договору позики від 23 лютого 2020 року №23; витребувати у [PERSON] оригінал довіреності №23/08/2021-Д, виданої ТОВ «Євротранстелеком» на ім`я [PERSON] ; оригінал договору поруки №2 до договору позики від 23 лютого 2020 року №2; оригінал договору позики від 23 лютого 2020 року №2; оригінал договору відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року №2-Ц; витребувати у [PERSON] оригінал договору позики від 23 лютого 2020 року №2 та оригінал договору відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року №2-Ц. Однак на виконання ухвали суду надано лише актовий запис про смерть №1248 від 29 жовтня 2021 року відносно [PERSON] , [INFO] , складеного 29.10.2021 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та повний витяг з ДРАЦСГ (т.1 а.с.193-195). Інших документів на виконання даної ухвали суду не надано. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Статтею 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, стаття 215 ЦК України, визначаючи підстави недійсності правочину, має відсилочну норму на необхідність дотримання в момент вчинення правочину вимог, встановлених ст. 203 ЦК України. Тому можна вважати, що умови чинності правочину водночас є умовами його дійсності, які у загальному вигляді визначені у ст. 203 ЦК України. Будь-який правочин має набути чинності, тобто набрати юридичної сили. Для цього він має відповідати вимогам, встановленим законом. У ст. 203 ЦК України визначено лише загальні вимоги до чинності правочину, що стосуються правомірності його змісту, дієздатності сторін, волевиявлення сторін, форми укладеного правочину, реальності передбачуваних правових наслідків, дотримання батьками прав та інтересів їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Щоб правочин вважався чинним, а відповідно і правомірним, при його вчиненні мають бути дотримані такі умови як: законність змісту правочину; наявність у сторін (сторони) необхідного обсягу дієздатності; наявність об`єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату; відсутність спрямованості у вчинюваному батьками правочині на порушення прав та інтересів їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У разі недотримання перерахованих вимог правочин є недійсним або може бути визнаний недійсним у порядку, встановленому цим Кодексом. Частиною 1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини 1 статті 227 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Згідно висновку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, тощо. Отже, в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків. Враховуючи, що представник позивача зазначає, що довіреність №23/08/2021-Д на ім`я відповідача [PERSON] генеральним директором ТОВ Євротранстелеком» не видавались, а відповідач [PERSON] подав до суду заяву, у якій визнає позов в повному обсязі та повідомляє, що не отримував жодних довіреностей від позивача ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», і не підписував жодних договорів, а всі підписи на оспорюваних документах по даній справі ним не вчинялись, та на його переконання є підробленими, то представляєтьмя неможливим у даному випадку стверджувати про істинний прямий прояв вольової дії сторони укладених правочинів, спрямованих на взаємну двосторонню дію. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає безпідставними та необгрунтованими пояснення представника відповідача [PERSON] адвоката Поваляєва О.Б. напозовну заяву про визнання спірних правочинів недійсними. Суд враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1cтатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Враховуючи, що позивач виступає стороною оспорюваних по справі правочинів - довіреності № 23/08/2021-Д та договору поруки № 2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року, заперечує існування будь-яких правових підстав на укладення даних документів, і зазначає про неукладення позивачем вищезгаданих документів, суд доходить висновку, що при укладенні оспорюваних правочинів було відсутнє волевиявлення учасника правочинів, воно не було вільним, і не відповідало його внутрішній волі, внаслідок чого відбулось порушення вимог ст.203 ЦК України і такі правочини не можуть бути дійсними в межах цивільного законодавства України. Враховуючи повно та всебічно з`ясовані обставини, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, та визнати недійсними довіреність №23/08/2021-Д та Договір поруки № 2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), тому слід стягнути з кожного відповідача на користь позивача, витрати зі сплати судового збору, а саме в розмірі 1654 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved