Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

17 січня 2023 року Попівська сільська рада Конотопського району Сумської області як орган опіки та піклування звернулася до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що мати дитини померла, а [PERSON] , будучи рідною тіткою дитини, після смерті сестри забрала племінницю у свою сім`ю, опікується дитиною, займається її вихованням та матеріально забезпечує. Відповідач ухиляється від обов`язків по вихованню своєї дитини, не забезпечує здобуття нею загальної середньої освіти, не проявляє зацікавленості до неї, матеріальної допомоги для гідного розвитку доньки не надає, не цікавиться її духовним, фізичним та соціальним розвитком. Також відомо, що відповідач вживає алкогольні напої, на телефонні дзвінки не відповідає, або сам телефонує в нетверезому стані до доньки та розмовляє нецензурною лексикою. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 травня 2023 року вказану справу передано за підсудністю до Бахмацького районного суду Чернігівської області. Ухвалою суду від 28 червня 2023 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, вважає, що позов підлягає задоволенню та просить позбавити батьківських прав [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 10). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14). Відповідно до довідки опорного закладу освіти «Попівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 07.11.2022 року № 01-32/246 та характеристики учениці [PERSON] остання з 12.05.2022 року і по даний час навчається у вказаному навчальному закладі. У 2022-2023 роках навчається у 4-Б класі, за місцем навчання характеризується позитивно. Батько дитини [PERSON] не бере участі у шкільному житті: не цікавиться навчанням доньки, не відвідує батьківські збори, не має зв`язку з класним керівником та учителями предметниками (а.с. 12-13). Згідно довідки виконавчого комітету Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 10.11.2022 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 12.05.2022 року по теперішній час. Склад її сім`ї, що зареєстровані та проживають разом: тітка [PERSON] , [INFO] , чоловік тітки [PERSON] , [INFO] , мати чоловіка тітки [PERSON] , [INFO] , син тітки [PERSON] , [INFO] , донька тітки [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Актом обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] від 17.03.2022 року встановлено, що умови проживання в будинку задовільні, тепло, є запаси продуктів харчування, прибрано. У дитини є власне ліжко, письменний стіл, іграшки, книжки. Стосунки в сім`ї: взаємопорозуміння, повага, затишок та кохання (а.с. 17). Висновком органу\~опіки та\~піклування Попівської\~сільської ради\~Конотопського району\~Сумської області\~від 12\~січня 2023\~року підтверджується\~доцільність позбавлення\~батьківських прав\~ [PERSON] \~відносно малолітньої\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] \~з підстав\~відсутності участі\~у її\~вихованні та\~утриманні.\~ [PERSON] \~фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої доньки, втратив інтерес до дитини, не бачиться з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не здійснює підготовку до дорослого життя, не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. Фактично процесом виховання, навчання, розвитку та утримання дитини займається її тітка [PERSON] . [PERSON] запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але не з`явився. (а.с. 5-7). Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина 1 ст.8 Закону України Про охорону дитинства передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання\~\~і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України Про охорону дитинства). Частиною 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не вчиняє дій щодо утримання та виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] , не цікавиться нею, що зазначено у висновку органу опіки та піклування від 12 січня 2023 року. Докази на спростування даного висновку суду відповідачем не подані. Також судом враховується, що поведінка відповідача під час судового розгляду не змінилася, він своїми діями не засвідчив те, що не втратив інтерес до дитини і бажає утримувати та виховувати її, також останній не надав суду у встановленому порядку відзив на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~\~\~ Зазначені фактори в сукупності розцінюються судом як ухилення відповідача від виховання своєї малолітьньої доньки, оскільки відповідач свідомо, без поважних причин нехтує своїми батьківськими обов"язками, що не спростовано, і є підставою для задоволення позову в даній частині та позбавлення відповідача батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Підстави на підтвердження необхідності зміни ставлення відповідача до виховання дитини в судовому засіданні не встановлені. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved