Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить суд визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що дану квартиру вона придбала 06.10.2022р., також у даній квартирі зареєстрований з 29.03.2013р. [PERSON] , який за вказаною адресою не проживає з серпня 2022р., не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, його реєстрація за вищезазначеною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності з підтвердженням заявлених нею позовних вимог та не запереченням проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, який повідомлявся про час і місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 06.10.2022р. згідно нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу квартири [PERSON] було придбано у власність трьохкімнатну квартиру під [ADDRESS] . Зазначене підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №311790295 від 06.10.2022р. Згідно п. 5 зазначеного Договору зазначено, що у квартирі, яка є предметом договору, зареєстрований [PERSON] , якого продавець зобов`язується зняти з реєстрації місця проживання до 06.04.2023р. З довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області від 13.03.2023р., вбачається про те, що [PERSON] , [INFO] , з 29.03.2013р. по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту, складеного майстром житлового фонду ТОВ «ЖЕБП «Наше місто» від 13.03.2023р., в присутності свідків-сусідів, [PERSON] з 12 серпня 2022р. по теперішній час за вищезазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.1,2 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут. На підставі наведеного, а також зважаючи на той факт, що відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі з серпня 2022р., а також спливу строку, визначеному у вказаному договорі купівлі-продажу квартири щодо зобов`язання зняти з реєстрації місця проживання за вказаною адресою відповідача, крім того, в судовому засіданні не встановлено про наявність іншої домовленості між відповідачем та власником житла щодо його проживання у вказаній квартирі, суд вважає можливим визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки вимоги позивача основані на законі та підтверджуються вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved