Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та повідомила, що 01 листопада 2022 року відповідач позичила у неї (у порядку «перекредитування») 1 122 000 грн., що було еквівалентно 30 000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 01 червня 2023 року, що підтверджується письмовою розпискою. Станом на момент звернення до суду відповідач не виконала свої зобов`язання, борг не повернула, тому позивач звернулася з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за розпискою від 01.11.2022 року в сумі 1 122 000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2023 року було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Тишківський С.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні та до початку розгляду справи по суті позов визнала, що підтверджується її письмовим поясненням від 10.07.2023 року (а.с. 16-17). Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідено до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 01 листопада 2022 року відповідач [PERSON] позичила у позивача [PERSON] (у порядку «перекредитування») 1 122 000 грн., що було еквівалентно 30 000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 01 червня 2023 року, що підтверджується письмовою розпискою (а.с. 5). Вказаній розписці передувала розписка від 20.05.2022 на суму 25 000 доларів США зі строком повернення - 31 жовтня 2022 року (а.с. 18). У визначені строки та на день розгляду справи судом борг повернутий не був. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд доходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики (розпискою) від 01.11.2022 року у розмірі 1 122 000 грн., тобто про задоволення позову у повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4488,00 грн. судового збору та повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 4488,00 грн.

Outcome: approved