Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2017 року. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком сторони не мають. Позивач зазначає, що березня 2023 року шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім`ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Дніпропетровській області, актовий запис № 382. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Савко Віталій Вікторович у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , однак не погоджується із застереженням позивача про відсутність спору щодо визначення місця проживання їхньої спільної доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки саме щодо такої обставини у сторін є наявним спір. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Заяв з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Позивач подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про повне підтримання свої позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідач також подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві названа сторона просить розірвати шлюб з[PERSON] , та повідомляє про наявність спору щодо визначення місця проживання їхньої спільної доньки [PERSON] , [INFO] . Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на нижчевикладене. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 30 червня 2017 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 382 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.06.2017 року. Судом також встановлено, що сторони від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.03.2009 року. Судом також встановлено, а сторонами визнано, що шлюбні стосунки між ними припинені з березня 2023 року. Суд також вказує, що предметом розгляду даної справи не є розв`язання спору щодо визначення місця проживання спільної доньки сторін. Сторони мають право вирішити означений сімейний спір шляхом звернення до суду із відповідним позовом про визначення місця проживання такої дитини. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Так само, згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст. ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Згідно ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачено ч.4 вказаної статті. За вказаних обставин суд не має права зобов`язати позивача зберегти сім`ю, оскільки він категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. У свою чергу відповідач також категорично наполягає на розірвання шлюбу, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, збереження такого шлюбу неможливим, а відтак він підлягає розірванню у судовому порядку. Також, відповідно до приписів до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідача, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: « [PERSON] ». Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved