Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

22.02.2023 року представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Компаніївської селищної ради селищний голова Маслюков О. звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради, у якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що на обліку у службі у справах дітей Компаніївської селищної ради Кіровоградської області перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка позбавлена батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] , померла. Батько дитини [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі. [PERSON] відповідно до розпорядження голови Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 22.05.2019 року № 131-р влаштована під опіку до її сестри [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] після повернення з місць позбавлення волі до служби у справах дітей Компаніївської селищної ради із заявою про повернення йому дитини [PERSON] не звертався. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує здобуття нею повної загальної середньої освіти. [PERSON] не бажає повертатися до свого батька та вважає за доцільне позбавити його батьківських прав. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 06.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 27.03.2023 року 09:00 годину. 27.03.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 19.04.2023 року для отримання додаткових доказів, за клопотанням відповідача. Ухвалою суду від 19.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду суддею одноособово на 17.05.2023 року о 11:00 год. Ухвалою суду від 21.06.2023 року витребувано з органу опіки і піклування Новобузької міської ради Миколаївської області документи пов`язані з припиненням обов`язків опікуна [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , а саме, заяви, клопотання, акти обстеження, а також відомості чи повідомлявся про прийняття таких рішень [PERSON] . Витребувано з органу опіки та піклування Компаніївської селищної ради Кіровоградської області документи, пов`язані з призначенням опікуном [PERSON] малолітній [PERSON] , а саме, заяви, клопотання, акти обстеження, а також відомості чи повідомлявся про прийняття таких рішень [PERSON] . Представник позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Компаніївської селищної ради Карандєєв Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Крім того пояснив, що повернення батька з місць позбавлення волі не є підставою для припинення над дитиною опікунства. Припинення опікунства можливе лише на підставі висновку органу опіки і піклування про повернення дитини до батька. Для цого необхідно надати заяву та ряд документів. [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі звертався з усною заявою про повернення йому дитини [PERSON] , на що останньому було роз`яснено порядок подачі заяви та відповідних документів, але відповідач не надав письмову заяву. Також зазначив, що [PERSON] двічі повідомляли про засідання комісії, на якій розглядалось питання про призначення опікуном неповнолітній [PERSON] її сестри [PERSON] , але [PERSON] на розгляд даного питання не з`явився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що на час звернення [PERSON] із заявою до органу опіки та піклування, винесення рішення та висновку служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі ради, постанови, розпоряджень про призначення опіки, про звільнення бабусі [PERSON] від виконання обов`язків опікуна над малолітньою онучкою [PERSON] , він не перебував у місцях позбавлення волі. 06.03.2019 року був звільнений від відбування покарання умовно-достроково. Його не повідомляли про прийняте рішення щодо опіки [PERSON] над його дитиною. Вважає, що донька повинна зростати і виховуватися у своїй сім`ї разом з ним. Намагався зв`язатися з [PERSON] , з метою отримання інформації щодо своєї дитини, але остання не бажала з ним спілкуватися, тому він не знав де проживає та навчається його донька та не мав можливості з нею зустрітися та поспілкуватися. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради Мосолова І.В. в судовому засіданні просила прийняти рішення з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] та висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Компаніївської селищної ради. Суд, вислухавши пояснення сторін, неповнолітньої дитини,та її законного представника які підтримали позов, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого виконкомом Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 21.06.2006 року, [INFO] народилась [PERSON] , в графі батьки записано: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.07). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.08.2013 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00037159875 виданого Компаніївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 13.10.2022 року вбачається, що [PERSON] 20.08.2013 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу змінив на [PERSON] (а.с.8). Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.10.2011 року [PERSON] було засуджено за ч.1 ст.115, ч.1 ст.71 КК України до 11 років позбавлення волі( а.с.09-11). Згідно розпорядження голови Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 563-р від 13.07.2012 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, яка перебуває в родині бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Підстави для надання статусу: мати дитини [PERSON] померла, батько дитини - [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі (а.с. 13 ). Згідно довідки про звільнення серії ДНП № 04357 [PERSON] 06.03.2019 року звільнено умовно-достроково на підставі ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2018 року (а.с. 12 ). 25.03.2019 року [PERSON] написала заяву на ім`я заступника голови Новобузької райдержадміністрації, виконувача функцій і повноважень голови райдержадміністрації Завальнюк Н. про звільнення її від обов`язків опікуна, в зв`язку зі станом здоров`я (а.с.155). Також, 25.03.2019 року [PERSON] написала заяву, в якій зазначила, що не бажає проживати у свого опікуна [PERSON] , у зв`язку з тим, що хоче проживати разом зі своєю сестрою [PERSON] (а.с.156). Як вбачається з витягу з протоколу № 03 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Новобузькій райдержадміністрації від 26.03.2019 року та з розпорядження першого заступника голови Новобузької райдержадміністрації, виконувача функцій і повноважень голови райдержадміністрації Завальнюк Н. № 87-р від 01.04.2019 року з 01.04.2019 року звільнено [PERSON] від виконання обов`язків опікуна над малолітньою [PERSON] , [INFO] , яку передано органу опіки та піклування Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області для подальшого влаштування (а.с.157, 147). Згідно повідомлення начальника служби у справах дітей Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області Бондаренко Н. № 208/06-10 від 11.04.2019 року 10.04.2019 року малолітня [PERSON] поміщена до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради (а.с. 149). Як вбачається з повідомлення першого заступника Новобузької міської ради Миколаївської області Славінського О. № 1339-02.12 від 06.07.2023 року 27.05.2019 року та повідомлення директора КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради [PERSON] № 03-602 від 27.05.2019 року [PERSON] вибула з закладу на підставі розпорядження голови Компаніївської райдержадміністрації від 22.05.2019 року № 131-р «Про встановлення опіки над [PERSON] , 2006 р.н.» (а.с. 153-154, 159). Згідно розпорядження Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 131-р від 22.05.2019 року призначено опікуном над [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, повнолітню сестру дитини [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 26.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , 26.12.2020 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини [PERSON] (а.с.72,15). З довідки № 63 від 27.09.2022 року, виданої директором Криворізької гімназії № 33 Криворізької міської ради Комісар В. вбачається, що в період з 2019 року по 2021 рік [PERSON] навчалася у гімназії, в 2021 році закінчила 9 класів. Батько не цікавився навчанням доньки, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з вчителями (а.с.18). З довідки № 01-28/105 від 27.09.2022 року, виданої в.о. директора Криворізького ліцею № 49 Криворізької міської ради Тимофієвою Л., вбачається, що [PERSON] , опікун учениці 11-Г класу [PERSON] , займається особисто її вихованням, рідний батько [PERSON] за час навчання дитини у Криворізькому ліцеї № 49 з 01.09.2021 року не приймав участі у освітньому процесі та не відвідував навчальний заклад (а.с. 19). Із заяви [PERSON] , вбачається, що її батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та вона не бажає повертатися до батька, вважає за доцільне позбавити його батьківських прав (а.с. 20). Із заяви [PERSON] вбачається, що [PERSON] не спілкується зі своєю донькою [PERSON] , не піклується про її здоров`я і розвиток, не цікавиться її життям, ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с. 21). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Компаніївської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , № 03-20/35/1 від 07.02.2023 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Компаніївської селищної ради вважає за доцільне постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ( а.с.22-25). Постановою старшого державного виконавця Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Піскун В.В. від 02.07.2021 року відкрито виконавче провадження № 65954933 за виконавчим листом № 2/1418/504/2012 від 10.12.2012 року, виданим Новобузьким районним судом Миколаївської області, про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , яку було направлено [PERSON] для відома (а.с.53). Із заяви [PERSON] , адресованої до Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03.11.2021 року вбачається, що останній у своїй заяві зазначив, що згідно довідки № 45/4-721 від 23.02.2017 року та довідки № 45/4-4187 від 24.06.2015 року, виданих бухгалтерією Софіївської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 45, зазначено, що в установі на обліку виконавчий лист про стягнення аліментів з нього не перебував, аліменти в установі не утримувалися. Крім того він перебував тривалий час в нерухомому стані через переломи хребта та інших частин, був визнаний інвалідом, тому не працював, заробітку (доходу) не отримував. Тому, його мати не зверталася щодо стягнення з нього аліментів, а отримувала на його доньку соціальну допомогу як опікун (а.с.56 ). Крім того, [PERSON] надсилав на адресу Бориспільського міскрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області лист-претензію від 03.11.2021 року про зняття арешту з його банківського рахунку та направлення виконавчого листа № 2/1418/504/2012 від 10.12.2012 року за місцем його проживання до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)( а.с.63-64). 17.03.2023 року [PERSON] надіслав на адресу Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області заяву про направлення виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] за місцем його проживання: [ADDRESS] (а.с. 59). Також, як вбачається з претензійного листа від 05.11.2021 року, [PERSON] звертався до голови правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» з вимогою про розблокування його рахунку та надання можливість вільно розпоряджатися коштами соціальної допомоги (а.с.61). [PERSON] звертався з претензійними листами до Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області та [PERSON] , у яких зазначав, що хоче повернути свою доньку [PERSON] додому та проживати разом з нею (а.с.66-68). Крім того, [PERSON] 23.09.2021 року звертався до служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради із заявою про неправомірне, вирішення питання призначення опікуном неповнолітній доньці старшої сестри та передачу її їй без його згоди, після звільнення від відбування покарання. Також він наполягав на проведенні обстеження умов проживання дитини за місцем проживання її піклувальника (а.с. 80-81 ). З відповіді, наданої [PERSON] начальником служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради Удовенко М. № 321 від 04.02.2022 року вбачається, що неповнолітня дівчинка мешкає разом зі своїм піклувальником. Піклувальник дитини займається вихованням підопічної, контролює її поведінку, навчання, забезпечує дівчинку всім необхідним. Також [PERSON] запропоновано звернутися до служби у справах дітей за місцем походження дитини, де неповнолітня перебуває на первинному обліку для вирішення питання повернення дитини на виховання батькові (а.с.81). Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0081471 від 30.07.2019 року [PERSON] з 29.07.2019 року присвоєно другу групу інвалідності, інвалідність встановлена на строк до 01.08.2020 року (а.с.73). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 184399 від 08.06.2022 року [PERSON] з 18.05.2022 року присвоєно третю групу інвалідності, інвалідність встановлена на строк до 01.07.2023 року (а.с.74). Згідно довідки військово-лікарської комісії № 239/5 від 03.11.2022 року [PERSON] не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с. 75). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 392589 від 17.08.2023 року [PERSON] з 01.07.2023 року присвоєно третю групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.09.2024 року. Свідок [PERSON] під час розгляду справи суду повідомила, що вона являється рідною сестрою по материній лінії неповнолітньої [PERSON] , яка з кінця травня 2019 року проживає разом з нею. [PERSON] в березні 2019 року написала заяву до Новобузької райдержадміністрації про звільнення від обов`язків опікуна її бабусі [PERSON] та в квітні 2019 року [PERSON] відправили до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де остання була до 22.05.2019 року. На підставі розпорядження Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 131-р від 22.05.2019 року її призначили опікуном над сестрою, у зв`язку з чим, вона 22.05.2019 року забрала сестру з центру соціально-психологічної реабілітації дітей. [PERSON] спілкувався зі своєю донькою в березні 2019 року. [PERSON] з березня 2019 року по січень 2023 року не піклувався про свою дитину, заборгованість по аліментам не сплачує. [PERSON] не бажає проживати разом з батьком. 14.02.2023 року вона спілкувалась з [PERSON] по телефону та заперечувала проти повернення дитини до батька. Свідок [PERSON] під час розгляду справи суду показала, що вона є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON] , яка з 2012 року почала проживати разом з нею, так як мати дитини померла, а батько перебував в місцях позбавлення волі. У квітні 2019 року неповнолітня [PERSON] виявила бажання проживати разом зі своєю сестрою [PERSON] , тому вона написала заяву до Новобузької райдержадміністрації Миколаївської області про звільнення її від обов`язків опікуна. Після чого [PERSON] почала проживати разом зі своєю сестрою [PERSON] . Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] показала, що вона спілкувалась з батьком давно, а саме 10.04.2019 року, після того більше не спілкувалась. Повертатися в сім`ю батька та проживати разом з ним не хоче. Проживає постійно разом зі своєю сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де навчається у ліцеї. Зареєстрована за адресою проживання бабусі [PERSON] в м. Новому Бузі. Батько аліменти на її утримання не платить. Чи пропонував батько повернутися до нього в сім`ю вона не пам`ятає. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Висновок органу опіки і піклування, як беззаперечний доказ ухилення батька від своїх батьківських обов`язків, суд вважає безпідставним, оскільки такий є недостатньо мотивованим та обґрунтованим і має рекомендаційний характер. Як вбачається з наданих відповідачем суду доказів, останній після його звільнення з місця позбавлення волі, тривалий час лікувався, будучи зареєстрованим за місцем проживання дитини, намагався повернути в сім`ю свою доньку - [PERSON] . Неповнолітня, виявивши бажання проживати з сестрою та не бажаючи проживати з бабусею в 2019 році і на теперішній час не бажає повертатись у сім`ю відповідача. Відповідач не спілкувався з дитиною, але намагався дізнатись про дитину шляхом листування з органом опіки і піклування за місцем проживання її опікуна. Заборгованість по аліментам з відповідача на користь дитини нараховувалась, але зі слів законного представника неповнолітньої [PERSON] , не сплачувалась. При цьому, з пояснень відповідача та доданих доказів видно, що з нього така заборгованість утримується та стягується з пенсійних виплат, на які за постановою Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області накладений арешт. Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Батько проти позбавлення батьківських прав заперечує, про що наполегливо вказував у судових засіданнях з обгрунтуванням письмовими доказами, а позбавлення батьківських прав треба розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed