Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

09.06.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 12.10.2018 року між ним та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Спільних дітей у шлюбі вони не мають. На даний час, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуться, вони проживають окремо. Причиною цьому є несумісність характерів, а також різні погляди на шлюб та сімейне життя. Таким чином, її примирення з відповідачкою є неможливим, а шлюб існує суто формально. Просить суд шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 22.10.2018 року Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській обл. за актовим записом № 1451, розірвати. Представник позивача до початку судового засідання подав у суд заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з`явилася, до його початку на електронну адресу суду подала заяву з повідомлення про неможливість особистої явки в судове засідання, щодо розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 23). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, 12.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській обл. за актовим записом № 1451, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6, 25). 02.03.2019 року Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській обл. видано свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] з якого слідує, що [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6-зворот). Тобто, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей сторони від шлюбу не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільне господарство та побут не ведуть, мають окремі бюджети, а також проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved