Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що на обліку управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах з причини ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до наказу управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 09.11.2021 року №63 «Про взяття на облік [PERSON] , [INFO] , як дитини, що опинилась в складних життєвих обставинах» дитину було взято на облік з причини ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Матір`ю дитини є відповідачка [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені на підставі заяви матері у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. У повідомленні від 27.10.2021 року № 3/5-439 відділу Дніпровського центру соціальних служб в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра вказано, що дитина [PERSON] , [INFO] , залишена без нагляду матері на осіб з ознаками алкогольного сп`яніння. 15.11.2021 року спеціалістами управління - служби у справах дітей було здійснено вихід в родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , під час якого з матір`ю проведено профілактичну бесіду щодо недопущення перебування дитини без нагляду, також письмово попереджено щодо несення відповідальності за дотримання прав дитини згідно діючого законодавства. У повідомленні від 24.01.2022 року № 3/5-05 відділу Дніпровського центру соціальних служб в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра ради вказано, що малолітня [PERSON] , [INFO] , залишена матір`ю [PERSON] на бабусю й дідуся, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Пояснити конкретно, де знаходиться мати дитини і коли повернеться, бабуся не змогла. В будинку брудно та присутній запах цигарок. 05.08.2022 року спеціалістами управління - служби у справах дітей було здійснено вихід в родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , під час якого двері ніхто не відчинив, спеціалістами було залишено запрошення з`явитися до управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради. У листі від 17.11.2022 № 43.1/18082ж Амур-Нижньодніпровського відділення головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомлено, що 03.11.2022 року надійшла заява від [PERSON] стосовно того, що на [ADDRESS] виявлено дитину, яка перебувала у супроводі невстановленого чоловіка в стані алкогольного сп`яніння. В ході відпрацювання матеріалів справи співробітниками поліції встановлено, що матір дитини [PERSON] , [INFO] , знаходилась за адресою: [ADDRESS] зі своєю дитиною [PERSON] , [INFO] , де розпивала спиртні напої зі своїм знайомим. Приблизно о 14:20 їй стало зле і її знайомий на ім`я [PERSON] взяв її дитину з собою на прогулянку. 17.01.2023 року спеціалістами управління - служби у справах дітей було здійснено комісійний вихід в родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , під час якого виявлено, що дитина знаходилась з бабусею та дідусем, які перебували у стані в алкогольного сп`яніння, матері дитини не було вдома, на телефоні дзвінки вона не відповідала. [PERSON] повідомила, що матері дитини декілька днів не було вдома. В результаті виходу був складений акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та акт обстеження умов проживання. За результатами перевірки спеціалістами було прийнято рішення про вилучення дитини та влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради для проведення медичного обстеження дитини. Відповідно до інформації від 18.01.2023 № 13/1/03 Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» Дніпровської міської ради зазначено, що мати дитини [PERSON] , 2002 р.н., на дитину [PERSON] , [INFO] , декларацію про вибір лікаря, який надає первину медичну допомогу, не підписувала. Відповідно до записів в електронній системі охорони здоров`я за медичною допомогою до лікаря Центру не зверталася. 19.01.2023 року мати дитини [PERSON] написала заяву про відвідування доньки [PERSON] , [INFO] , та повернення доньки на сумісне проживання у її родину за адресою: [ADDRESS] . 20.01.2023 року матері дитини [PERSON] було надано дозвіл на відвідування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради. 10.02.2023 року спеціалістами управління - служби у справах дітей було здійснено вихід в родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , під час якого було встановлено, що мати навела лад в будинку, в наявності продукти харчування. 14.02.2023 року на розгляд комісії з захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району було винесено питання щодо доцільності/недоцільності повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] , до матері [PERSON] , 2002 р.н., на спільне проживання (за заявою матері). Комісією прийнято рішення про повернення дитини до родини матері, наголошено про належне виконання батьківських обов`язків та дотримання прав дитини згідно діючого законодавства. 14.02.2023 року відповідно до акту про факт передачі дитини матері [PERSON] було передано дитину [PERSON] , [INFO] , на підставі висновку від 14.02.2023 № 04/613. 30.03.2023 до управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради надійшло повідомлення від Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради, що 29.03.2023 року співробітниками поліції до приймального відділення дитячої лікарні було доставлено дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина була доставлена з адреси: [ADDRESS] . З акту співробітників поліції стало відомо, що бабуся та дідусь знаходились в стані алкогольного сп`яніння. Місце знаходження матері дитини невідомо. 29.03.2023 року складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації від 13.04.2023 року № 417 Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради, за час перебування дитини [PERSON] , [INFO] , в інфекційному відділені лікарні з 29.03.2023 року по 13.04.2023 року мати дитини [PERSON] доньку не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась. 13.04.2023 року прабабуся дитини [PERSON] написала заяву про відвідування онуки [PERSON] , [INFO] , в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради. 13.04.2023 року [PERSON] було підготовлено дозвіл на відвідування онуки. До 22.05.2023 року мати дитини [PERSON] до управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про відвідування доньки [PERSON] , [INFO] , з заявою про відвідування дитини або повернення на спільне проживання не зверталась. У листі від 23.05.2023 №43.1/3340 відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності 17.04.2023 року відповідно до ст.184 ч.1 КУпАП, 25.04.2023 ст.178 ч.1 КУпАП, ст.175 ч.1 КУпАП та порушено кримінальне провадження за ст.185 ч.4 КК України від 30.03.2023 року. Позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше, ніж 2 прожиткових мінімуму для дітей відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки опікуна (піклувальника). Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на обліку управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах з причини ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до наказу управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 09.11.2021 року №63 «Про взяття на облік [PERSON] , [INFO] , як дитини, що опинилась в складних життєвих обставинах» дитину було взято на облік з причини ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Матір`ю дитини є відповідачка [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені на підставі заяви матері у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. 30.03.2023 до управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради надійшло повідомлення від Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради, що 29.03.2023 року співробітниками поліції до приймального відділення дитячої лікарні було доставлено дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина була доставлена з адреси: [ADDRESS] . З акту співробітників поліції стало відомо, що бабуся та дідусь знаходились в стані алкогольного сп`яніння. Місце знаходження матері дитини невідомо. 29.03.2023 року складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації від 13.04.2023 року № 417 Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради, за час перебування дитини [PERSON] , [INFO] , в інфекційному відділені лікарні з 29.03.2023 року по 13.04.2023 року мати дитини [PERSON] доньку не відвідувала, станом здоров`я не цікавилась. 13.04.2023 року прабабуся дитини [PERSON] написала заяву про відвідування онуки [PERSON] , [INFO] , в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради. 13.04.2023 року [PERSON] було підготовлено дозвіл на відвідування онуки. Розпорядженням голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 106-р від 12.05.2023 року влаштовано [PERSON] до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне забезпечення терміном на 06 місяців. До 22.05.2023 року мати дитини [PERSON] до управління - служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про відвідування доньки [PERSON] , [INFO] , з заявою про відвідування дитини або повернення на спільне проживання не зверталась. Відповідно до довідки про перебування дитини від 15.08.2023 року, [PERSON] , [INFO] знаходиться в комунальному підприємстві «Криворізький центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Дніпропетровської обласної ради» на повному державному утриманні з 26.05.2023 року. За весь час перебування дитини в закладі, мати ні письмово, ні усно, долею та станом здоров`я дитини не цікавилась, у вихованні та утриманні участі не приймала, матеріальної допомоги не надавала, бажання забрати дитину не виявила. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок Органу опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 30.05.2023 року № 4/5-274 про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини, оскільки оцінюючи докази у зазначеній справі, суд дійшов висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, вона взагалі не приймає участі у вихованні доньки, її не відвідує та не спілкується з нею, ухиляється від утримання дитини. Судом під час розгляду справи не встановлено, що відповідачці чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини суд вважає, що мати дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому вимогу щодо позбавлення останньої батьківських прав підлягають задоволенню. Що стосується вимог щодо стягнення аліментів суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході дослідження матеріалів справи, не досягли. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням віку та потреб малолітньої дитини сторін, суд вважає за доцільне позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31 травня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Outcome: approved