Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він перебуває в юридичному шлюбі з 04 вересня 2004 року. Від спільних подружніх відносин мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне з дружиною життя останні декілька років не відповідали загальним засадам сімейних відносин. З причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім`ю, недбале ставлення до виховання сина відповідача між ними постійно виникали сварки, свідком яких ставала дитина. Він та дружина неодноразово намагалися говорити один з одним про особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, та ніяких результатів це не дало. Хоча вони проживають в одному будинку, але практично стали один одному чужими людьми. Їх шлюб фактично розпався. Вважає, що збереження шлюбу з відповідачем за таких умов неможливе та буде суперечити його інтересам та інтересам дитини. Щодо подальшого місця проживання спільної дитини, то спору з цього приводу у них на теперішній час немає. Після розірвання шлюбу син і далі буде проживати з ним, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач та відповідач надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, питання визначення місця проживання дитини буде розглядатись в окремому провадженні. Просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2004 року. Їх шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 211 (а.с.10). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом установлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За її клопотанням суд вважає необхідним залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved