Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

заявниця [PERSON] , звернулась до суду із заявою про винесення обмежувального припису щодо її чоловіка - [PERSON] . Заява мотивована тим, що вона протягом декількох років вона потерпає від насильства з його сторони, що негативно впливає на її здоров`я та працездатність, свідком чого є їх неповнолітній син. Вказує, на те, що відносно [PERSON] були винесені термінові заборонні приписи через вчинення ним психологічного та фізичного насильства, яке проявляється у постійних образах та нецензурній лексиці. У зв`язку із наведеним вважає, що до її чоловіка [PERSON] слід застосувати застережні заходи, зазначені в прохальній частині поданої до суду заяви. Заявниця будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась. Заінтересована особа будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від 26 лютого 2005 року. 22 липня 2023 року, відносно [PERSON] , було винесено термінові забороні приписи щодо дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та ін. Частинами 3-4 цієї ж статті передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). З системного аналізу вказаних норм вбачається, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. В ході судового розгляду справи, було встановлено факт вчинення [PERSON] , відносно дружини фізичного насильства, яке проявилось у виражанні нецензурною лайкою, психологічному тиску, а тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці необхідно застосувати обмежувальний припис. Однак, враховуючи те, що після втрати чинності терміновими заборонними приписами [PERSON] , не вчинялись дії, що можуть свідчити про вчинення домашнього насильства щодо дружини та дітей, а тому суд не вбачає підстав для застосування обмежувального припису в тому обсязі, в якому просить заявниця.

Outcome: partial