Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 29.04.2020 року відповідач прийняв публічну пропозицію позивача на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та, підписавши заяву-договір №2020/І_С/030-002904, приєднався до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №2020/І_С/030-002904. На виконання умов вище вказаного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок у національній валюті на умовах програми кредитування «Еко-кредитка» та надав відповідачу платіжну картку з встановленим лімітом овердрафту - 300000 грн. строком дії 12 місяців з базовою процентною ставкою 42 % та процентною ставкою за простроченим кредитом - 48 %. В свою чергу відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за дозволеним овердрафтом та відсотками за його користування, натомість останній належним чином взятих на себе зобов`язань за договором не виконав внаслідок чого у нього станом на 20.02.2023 року виникла заборгованість в сумі 5263,12 грн., яка складається з наступного: 4359,89 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 903,23 грн. - прострочена заборгованість по відсотках. На вимогу позивача погасити вказану заборгованість відповідач належним чином не відреагував, що зумовило звернення до суду з даним позовом. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, умови договору, просив стягнути з відповідача на користь банку вище вказану заборгованість в сумі 5263,12 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив справу слухати без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що вважається належним чинмо повдіомленим про час та місце розгляду справи за останньою відомою адресою його місця проживання, а також шляхом розміщення відповідного оголошення в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/ , а також інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 29.04.2020 року відповідач підписав заяву-договір №2020/І_С/030-002904 на підставі якої приєднався до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», тим самим підтвердив те, що він ознайомлений та погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг в ПАТ АБ «Укргазбанк» та ця заява-договір разом з вказаними Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/Пакетів є Договором комплексного банківського обслуговування, тим самим уклавши кредитний договір №2020/І_С/030-002904 (а/с 20). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, судом встановлено, що 10.12.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір та між сторонами виникли кредитно-договірні відносини. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до вимог п.3.1.2.3 - п.3.1.2.5. Правил відповідач взяв на себе обов`язок погашати заборгованість за Лімітом Дозволеного овердрафту, у тому числі у сумі Мінімальних платежів, та за нарахованими процентами за користування Лімітом Дозволеного овердрафту в розмірах та у строки, що визначені укладеним Договором, у тому числі, пунктами 3.3. та 3.4. цих Правил, Заявою-Договором, Програмою кредитування; не пізніше останнього дня строку дії Ліміту Дозволеного овердрафту, визначеного у Заяві-Договорі, погасити усю існуючу станом на цей день заборгованість за Дозволеним овердрафтом та за нарахованими процентам за користування Дозволеним овердрафтом; погасити у повному обсязі усю існуючу заборгованість за Договором (Несанкціоновану заборгованість, заборгованість за Лімітом Дозволеного овердрафту, за нарахованими процентами за користування Несанкціонованою заборгованістю/Лімітом Дозволеного овердрафту, Комісією за надані послуги, а також штрафні санкції (пені, штрафи) за прострочення виконання цих зобов`язань) у разі закриття Субрахунку/Карткового рахунку та у випадках розірвання Договору. У випадках, коли розірвання Договору вимагається Банком, зобов`язання, передбачене цим пунктом Правил, повинно бути виконане Клієнтом протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Клієнтом від Банку відповідної письмової вимоги. Згідно з п.3.3.19 Правил, Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за нарахованими процентами за користування Лімітом Дозволеного овердрафту щомісяця до дати, встановленої обраною Програмою кредитування, в день закінчення строку дії Дозволеного овердрафту, а також в день дострокового припинення дії Ліміту Дозволеного овердрафту, а також в день дострокового припинення строку дії Ліміту Дозволеного овердрафту у випадках, визначених цими Правилами. Також, відповідно до п.3.3.20. Правил, терміни та умови погашення кредитної заборгованості за Лімітом Дозволеного овердрафту залежать від умов обраної Клієнтом Кредитної програми в частині застосування щомісячного графіку зменшення Ліміту Дозволеного овердрафту, застосування Мінімальних платежів, застосування умов автоматичної пролонгації строку дії Дозволеного овердрафту, а саме: сума заборгованості за Дозволеним овердрафтом має бути погашена у повному обсязі не пізніше останнього дня строку його дії (за виключенням випадків, коли Банком прийняте рішення продовжити дію Дозволеного овердрафту на новий строк). Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 20.02.2023 року утворилась заборгованість в сумі 5263,12 грн. з яких прострочена заборгованість по кредиту - 4359,89 грн. та прострочений борг по відсотках - 903,23 грн. (а/с 26). Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, натомість відповідач належним чином на таку вимогу не відреагував, заборгованість не погасив, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом (а/с 18). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань повинен нести в повному об`ємі відповідач. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі та доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору матеріали справи не містять. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved