Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 03.01.2017 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1484807, до умов якого ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Scania R470», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 21.12.2017 о 08 год. 17 хв. в смт. Тиврів по вул. Злагоди [PERSON] , керуючи автомобілем «Scania R470», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », не врахував безпечний інтервал та дистанцію, допустив зіткнення причепом із стелою цін на пальне АЗС «Авантаж». Внаслідок вищевказаної ДТП інформаційна стела цін на пальне АЗС «Авантаж» була пошкоджена. Відповідно до постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.01.2018 відповідача було визнано винним за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майна стела цін на пальне АЗС «Авантаж» ПП «Фірма «ЯСКО» - звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/1484807 від 03.01.2017. На підставі страхового акту №ОЦ/110/000/18/0132 від 04.06.2018 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування - 8001, 42 грн. З моменту дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не було повідомлено Страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у встановлений Законом строк. З огляду на вищезазначене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АК/1484807. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 14 червня 2018 року. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/1484807 від 03.01.2017. Просить стягнути з відповідача на користь ФОП [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 8 001 гривня 42 копійки, витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 908 грн та на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги задоволити, проти винесення заочного розгляду не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 33.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Судом встановлено, що 03.01.2017 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1484807 (а.с.13-14), відповідно до умов якого ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Scania R470», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 21.12.2017 о 08 год. 17 хв. в смт. Тиврів по вул. Злагоди [PERSON] , керуючи автомобілем «Scania R470», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », не врахував безпечний інтервал та дистанцію, допустив зіткнення причепом із стелою цін на пальне АЗС «Авантаж». Внаслідок вищевказаної пригоди дорожньо-транспортної пригоди інформаційна стела цін на пальне АЗС «Авантаж» була пошкоджена. Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.01.2018 (а.с.15) відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при чому свою вину у його вчиненні відповідач в судовому засіданні визнав. Дані обставини встановлені у справі про адміністративне правопорушення судовим рішенням, що 23.01.2018 набрало законної сили, а тому вина [PERSON] у вчиненні ДТП 21.12.2017 встановлена у судовому порядку. ПП «Фірма «ЯСКО», як власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майна, звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/1484807 від 03.01.2017 (а.с.16), на підставі страхового акту №ОЦ/110/000/18/0132 від 04.06.2018 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмір: 8 001, 42 грн. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/1484807 від 03.01.2017 (а.с.8-12). З моменту дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не було повідомлено Страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у встановлений Законом строк. Згідно положень ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Страховик виплатив\~страхове відшкодування,\~відповідач [PERSON] ,\~як водій\~та учасник\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~що сталася\~21.12.2017,\~спричинив дорожньо-транспортну\~пригоду,\~ страховика\~у визначений\~законом строк\~не повідомив, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано з договір про надання правової допомоги від 30 січня 2019 року, укладеного між позивачем та адвокатом Самойленком П.М. (а.с.44). Згідно з додатковою угодою №0132 до Договору від 30 січня 2019 року (а.с.45) та актом здачі -прийняття робіт до вказаного договору адвокатом Самойленком П.М. була надана правова допомога: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі - 1000 грн., написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду - 1000 грн., крім того, було здійснено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи у сумі 1000 грн. Усі вказані послуги надавались у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Відповідно до платіжного доручення від 28.05.2021 (а.с.47) загальна вартість наданих адвокатом Самойленком П.М. послуг 3000,00 грн, які були сплачені [PERSON] адвокату. Зазначені документи підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомоги у заявленому ним розмірі 3000,00 грн., є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг, а тому суд вважає, що з [PERSON] у зв`язку із задоволенням позову [PERSON] на користь останнього, належить стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 908 грн. Загальна сума судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 3908 гривень (908+3000).

Outcome: approved