Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Свою заяву мотивує тим, що з 17.08.1996 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, між ними відсутнє відчуття взаємопорозуміння та довіри і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з сим просить суд розірвати. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлений про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення (а.с. 18, 20). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.08.1996, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 597 (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що сім`я з відповідачем не склалася та фактично припинила своє існування. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб має бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved