Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

В квітня 2023 року представник позивача звернулася до суду із позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 21 червня 2022 року [PERSON] придбала в магазині « [INFO] », який належить відповідачу ФОП [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] , електросамокат Best Scooter за ціною 9900 гривень. Під час придбання цього товару позивачці, як споживачу, не було видано розрахунковий документ. В період гарантійного терміну в даному товарі виникли недоліки, а саме: товар перестав функціонувати - не вмикається. Під час купівлі цього товару, Відповідач не дала гарантію. 12 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до відповідача з письмовою заявою про усунення недоліків у товарі, проте її заява залишена без розгляду. 09 вересня 2022 року [PERSON] знову звернулася до Відповідача з письмовою заявою про усунення недоліків у товарі, проте її заява повторно залишена без розгляду. Товар з недоліком досі знаходиться у позивачки. Вказує, що [PERSON] зверталася до ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області зі скаргою на Відповідача, проте у зв`язку із воєнним станом припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду. За її скаргою у відповідачки була проведена перевірка ГУ ДПС у Львівській області, за наслідками якої її було притягнуто до адміністративної відповідальності (справа№451/152/23). Ця перевірка підтвердила той факт, що Відповідач не видає розрахункові документи. Таким чином, зважаючи на відсутність реального та ефективного позасудового захисту споживачів в Україні, позивачка звернулася з даним позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача 9990 гривень, сплачені за електросамокат Best Scooter неналежної якості, а також витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 27 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 травня 2023 року на адресу суду від відповідача ФОП [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому остання зазначила, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що вона здійснювала торгівлю електросамокатами Best Scooter та того, що такий електросамокат був придбаний саме в неї. Також вказує, що позов є безпідставний та не обґрунтований у зв`язку з чим просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 21 червня 2022 року купувала електросамокат в [PERSON] в магазині « [INFO] » біля автостанції, що в місті Радехів. В даному місті бувають часто і в цей день їхали цілеспрямовано, щоб придбати електросамокат. Вказаний самокат купила через приємну ціну, оскільки він вартував 10000 гривень, а ціна всіх інших самокатів починалась від 13000 гривень. В цей день в магазині була присутня вона, її син та батько. Її мама перебувала в автомобілі і в магазин не заходила. До них в приміщенні магазину підійшов чоловік [PERSON] , який показав їм самокат. Те, що це був чоловік відповідачки вона встановила з тверджень продавців. [PERSON] повідомила, що нещодавно продала такий самий самокат. Спочатку самокат не могли ввімкнути, але згодом включили і проїхались на ньому по магазині. Після цього дали проїхатись сину на ньому на вулиці перед магазином, оскільки в магазині було мало місця. Вказала, що розрахувалась за придбаний самокат, запитавши при цьому за гарантію, однак їй дали лише коробку від самоката, зарядку та інструкцію до нього, після чого вони поїхали додому. Чеку на придбання товару та гарантії їй видано не було. Син проїздив на даному самокаті тиждень, після чого він зламався. 03 липня 2022 року вона заїхала в магазин і повідомила про несправність, однак [PERSON] по телефону сказала, що вони самокатів не ремонтують. Після того, даний самокат вона завезла в сервісний центр в місто Луцьк, де повідомили, що дана несправність є заводським браком і щоб її виправити треба розрізати самокат. Тоді вона відмовилась його ремонтувати і вирішила завезти назад в магазин. [INFO] привезли даний самокат в магазин. [PERSON] на місці не було, спілкувалась з нею по телефону. В магазині продавці не хотіли приймати назад даний самокат, через що в них виник словесний конфлікт. Зазначила, що залишила самокат в магазині разом з своїм номером телефону. 05 серпня 2022 року [PERSON] написала їй повідомлення на Вайбер і повідомила, що вона знайшла хороший сервісний центр в місті Львів. Після чого вона зателефонувала до [PERSON] і остання запропонувала їй самостійно завезти самокат на ремонт, однак вона відмовилась. В свою чергу запропонувала це зробити [PERSON] , так як вона ближче знаходиться до міста Львів. Однак, остання відмовилась. Після чого вона зверталася до відділу прав споживачів де їй порадили написати заяву до підприємця про ремонт товару чи повернення коштів. Однак на даний час відповідачка жодної відповіді на вказану заяву не надала. Позивачка та її представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали повністю із підстав, наведених в ній, просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, вважає його вимоги безпідставними, надуманими та необґрунтованими, просила відмовити в його задоволенні за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт купівлі товару. Відповідач фізична особа - підприємець [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що як підприємець торгує іграшками та дитячим одягом. Електросамокатами ніколи не торгувала, а тому заперечує продаж позивачу електросамоката 21 червня 2022 року. При продажі товару завжди видає чек. Не заперечувала, що була притягнута до адміністративної відповідальності за невидачу розрахункового документа на суму покупки, проте пояснила це відсутністю на той час в магазині електропостачання. Також не визнала той факт, що електросамокат на даний час знаходиться у неї в магазині. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в червні 2022 року приїхав разом з дружиною [PERSON] , дочкою [PERSON] та внуком в місто Радехів, щоб купити останньому електросамокат. Магазин в якому купляли самокат знаходиться поблизу магазину «Дніпро-М». В магазині оглянули його, внук проїхався на ньому спочатку в магазині, а потім на вулиці, після чого придбали його. При цьому вказав, що не був безпосереднім свідком розрахунку за придбаний самокат. При купівлі в магазині гарантії на даний товар, а також чеку продавці не видали. Через декілька днів користування придбаний самокат поламався і вони відвезли його назад в магазин. В магазині даний самокат продавці відмовилися забирати, у зв`язку з чим [PERSON] поскандалив з ними. Підприємець запропонувала нам самостійно відвезти його в м. Львів на ремонт, однак вони відмовилися. З приводу даного інциденту в день повернення товару телефонували в поліцію, однак офіційно з заявою не зверталися. В подальшому вказаний самокат без будь-яких документів було залишено в магазині, продавці жодним чином щодо цього не заперечували. На даний час самокат знаходиться в магазині. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в цей день поїхали в місто Радехів для того, щоб купити внукові електросамокат. Магазин, де вони купляли його, знаходиться неподалік автостанції. Внук проїхався самокатом на вулиці після чого вони його купили. За даний електросамокат розраховувалася дочка [PERSON] . Після купівлі чеку на товар не видали. Через три-чотири дні вказаний самокат поламався, після чого вони відвезли його назад в магазин. В той день, коли віддавали самокат, в магазині перебувало дві дівчини продавчині і незнайомий чоловік. [PERSON] особисто була присутня в магазині в цей день. Під час розмови між ними та продавчинями виникла сварка. Дочка [PERSON] телефонувала до підприємця з приводу даного конфлікту і їм було запропоновано відвезти самокат на ремонт в місто Львів. Також вона спілкувалася з підприємцем в іншому магазині, який їй належить. Після цього вони залишили самокат в магазині, проти чого продавці магазину не заперечували. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що в цей день вони приїхали в магазин « [INFO] » для того, щоб купити йому електросамокат. В магазині була присутня одна продавчиня та якийсь чоловік. Включала йому самокат продавчиня. Він проїхався на ньому після чого даний самокат придбали. Гроші за самокат давала його мама для продавчині, а дід з бабою перебували в автомобілі. Після придбання він пішов в автомобіль. Через декілька днів використання самокат зламався і вони повезли його назад в магазин. В магазині в цей час було дві продавчині. Те, що це були продавці йому стало зрозуміло з розмови. Самокат він поставив в приміщенні магазину і вийшов на вулицю. Згодом вони поїхали в інший магазин, щоб знайти підприємця. Бачив, що мама розмовляла з якоюсь жінкою, однак їхньої розмови не чув. На даний час самокат знаходиться в магазині. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Законодавство про захист прав споживачів складається із Закону України «Про захист прав споживачів», Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно з ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Разом з тим, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язана викласти зміст позовних вимог та обставини, якими вона обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а також надати допустимі та належні докази підтвердження фактів порушень виконавцем таких правовідносин, що призвело до неналежного виконання взятих зобов`язань та понесених збитків. За правилами п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб зобов`язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; 4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Розрахунковий документ має бути виданий або створений в електронній формі не пізніше моменту передачі товару (послуги). Слід вказати, що до фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров`ю або майну споживача. Аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» дає суду зробити висновок, що підтвердженням вчинення усного правочину є квитанція, товарний чи касовий чек, розрахунковий документ, передбачений Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» або інший документ. Як стверджує позивач нею було придбано у ФОП [PERSON] електросамокат Best Scooter за 9900,00 гривень. 16 листопада 2022 року на адресу ФОП [PERSON] було подано заяву про повернення грошових коштів за товар, яка залишена без задоволення (а. с. 4-5). До матеріалів справи не долучено квитанції, яка б підтверджувала, що позивач придбала саме у ФОП [PERSON] електросамокат Best Scooter. Тобто матеріали справи не містять розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі електросамоката. За змістом ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог не надано. За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовив у задоволенні позову, витрати щодо розгляду покладаються на позивача.

Outcome: dismissed