Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

20.07.2023 [PERSON] через свого представника звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2019 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,які наразі проживають з позивачем в Республіці Італія, перебувають на її повному утриманні, вихованні та лікуванні. Зазначає, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні немає. А тому просила позов задовольнити, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 4 5000,00 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24.07.2023 позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. На електронну адресу суду 24.08.2023 надійшла заява позивача [PERSON] про розгляду справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що його середньомісячний дохід становить 12\~000 - 14\~000 грн і не проти сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 5 000 грн на обох дітей щомісячно. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому\~засіданні встановлено,\~що рішенням\~Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області від\~12.09.2019\~у справі\~№161/10598/19 за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Від шлюбу мають дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача інших утриманців, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3 000,00 (три тисячі) гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial