Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

13.03.2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 5 739,64 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.03.2020 року відповідач подав до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості заяву з проханням надати йому статус безробітного та про призначення допомоги по безробіттю. У зазначеній заяві відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками безробітного, де зазначено, що безробітні повинні своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі наказу позивача від 06.04.2020 року відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 25.03.2020 року по 19.03.2021 року. При здійсненні обміну даними про особу з Пенсійним фондом України, Шевченківською філією виявлено, що відповідач у період перебування на обліку в статусі безробітного перебуває у трудових відносинах з АТ «Укрнафтохімпроект» з 04.11.2020 року. Наказом Шевченківської філії Київського міського центру зайнятості від 21.12.2021 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю. Згідно довідки-розрахунку №84 від 09.02.2021 року розмір нарахованого та виплаченого [PERSON] матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 25.03.2020 року по 21.12.2020 року становить 8 739,64 грн. Так, з метою досудового врегулювання спору, Шевченківська філія позивача звернулась до відповідача з листом №291.5-670/2021 від 23.02.2021 року з пропозицією повернення в добровільному порядку нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення, при цьому відповідач сплатив добровільно позивачу лише 3 000,00 грн. Отже, оскільки в досудовому порядку, відповідач не повернув всієї суми боргу, позивач на підставі положень статті 1215 ЦК України звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. На підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін та заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 25.03.2020 року [PERSON] подав до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості заяву з проханням надати йому статус безробітного. У зазначеній заяві відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В цей же день [PERSON] написав заяву про виплату допомоги по безробіттю з 19.03.2020 року. На підставі наказу позивача №НТ200406 від 06.04.2020 року [PERSON] було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 25.03.2020 року по 19.03.2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (далі по тексту, норми зазначеного Закону будуть наведенні в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 43 цього Закону, статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. При цьому, згідно положень ч. 2 цієї статті, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Актом №354 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 03.02.2021 року встановлено перебування [PERSON] в трудових відносинах з АТ «Укрнафтохімпроект». Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наказу АТ «Укрнафтохімпроект» №199к від 03.11.2020 року, [PERSON] прийнято на посаду заступника директора з господарських питань адміністрації з 04.11.2020 року. Згідно довідки-розрахунку №84 від 09.02.2021 року розмір нарахованого та виплаченого [PERSON] матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 25.03.2020 року по 21.12.2020 року становить 8 739,64 грн. В той же час, позивач надав суду копію заяви [PERSON] від 21.12.2020 року якою він просив зняти його з реєстрації як безробітного з 21.12.2020 року в зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості. Так, Шевченківська філія Київського міського центру зайнятості звернулась до відповідача з листом №291.5-670/2021 від 23.02.2021 року з пропозицією повернення в добровільному порядку нараховане та виплачене матеріальне забезпечення, при цьому відповідач сплатив добровільно позивачу лише 3 000,00 грн. У відповідності з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Пунктом 9 ч. 1 ст. 45 цього Закону визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). За приписами п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що відповідачу безпідставно нарахована сума 8 739,654 грн., відповідач добровільно сплатив 3 000,00 грн., тобто сума заборгованості становить 5 739,64 грн., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved