Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

19.01.2022р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Драбівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені С.В. Васильченка - гімназія» Драбівської селищної ради Черкаської області (відповідач 1), Відділу освіти Драбівської селищної ради (відповідач 2) про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просила визнати незаконним та скасувати наказ Драбівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені С.В. Васильченка - гімназія» Драбівської селищної ради Черкаської області від 05.01.2022р. №1-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та стягнути з Відділу освіти Драбівської селищної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.01.2022р. до дня набрання рішення у цій справі законної сили. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 05.01.2022р. відповідачем 1 було видано наказ №1-к, яким її було відсторонено від роботи. В одному з пунктів наказу було також вказано, що бухгалтерія відповідача 2 на період відсторонення працівника має призупинити виплату заробітної плати позивачу. Зазначила, що на час відсторонення відповідач 1 поставив її у скрутне матеріальне становище та позбавив джерела доходу. Даний наказ на її думку є незаконним та підлягає скасуванню. Також вважала, що Відповідач 2 як розпорядник коштів, який нараховував і виплачував їй заробітну плату, повинен виплатити їй середній заробіток за час відсторонення (з 05.01.2022р.) до дня набрання рішенням законної сили. Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 15.03.2022р. у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Драбівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів імені С.В. Васильченка - гімназія» Драбівської селищної ради Черкаської області, Відділу освіти Драбівської селищної ради про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. Постановою Черкаського апеляційного суду від 31.05.2022р. апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 15 березня 2022 року без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2023р. касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 15 березня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 31 травня 2022 року скасовано. Позов [PERSON] до Драбівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів імені С.В. Васильченка - гімназія» Драбівської селищної ради Черкаської області у частині визнання незаконним та скасування наказу від 05.01.2022р. №1-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] » задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Драбівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені С.В. Васильченка - гімназія» Драбівської селищної ради Черкаської області від 05.01.2022р. № 1-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] ». Справу в частині вирішення позовної вимоги [PERSON] до Відділу освіти Драбівської селищної ради Черкаської області про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи з дня такого відсторонення і до набрання рішенням суду законної сили передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 04.07.2023р. справа прийнята до розгляду, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено дату судового засідання. До початку розгляду справи позивач скерувала до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій вказала, що наказом Відповідача 1 від 01.03.2022 № 13-к її було допущено до роботи з 01 березня 2022 року до завершення воєнного стану в Україні. Оскільки вона фактично була поновлена на роботі з 01.03.2022р., тому надає свій розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, згідно якого для періоду з 01.11.2021 по 31.12.2021 її середньоденна заробітна плата становила 1051,36 грн., (у листопаді 2021 року нараховано заробітну плату у розмірі 18548,23 грн. за 22 робочих дні, у грудні 2021 року нараховано 27711,84 грн. за 22 робочих днів, тобто 18548,23 грн.+27711,84 грн.= 46260,07грн. / 44 дні = 1051,36 грн.). Тому, на думку позивача, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на її користь, становить 41003,04 грн. (з розрахунку 1051,36 грн. помножити на 39 днів (з 5 січня по 28 лютого). Також просила стягнути на її користь сплачений судовий збір у сумі 4485,80грн. Від відповідача Драбівського навчально-виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені С.В. Васильченка - гімназія» Драбівської селищної ради Черкаської області до суду відзив на позов з урахуванням уточнених вимог не надходив. Від відповідача Відділу освіти Драбівської селищної ради до суду відзив на позов з урахуванням уточнених вимог не надходив. У судовому засіданні 15.08.2023 позивач уточнила позовні вимоги та уточнені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Просила стягнути кошти за час відсторонення з 05.01.2022р. по 28.02.2022р. у розмірі 33300,92 грн. (15774,12 грн. за січень 2022р. та 17526,80 грн. за лютий 2022р.) та сплачений нею судовий збір: за подання позову до суду першої інстанції - 992,40грн., а також за подачу апеляційної та касаційної скарг - 1498,60грн. та 1994,80грн. відповідно, а всього 4487,80 грн. У судовому засіданні представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог не заперечувала, при цьому уточнила назву відповідача, який на даний час має назву «Драбівський ліцей Драбівської селищної ради». У судовому засіданні представник відповідача 2 надав документи щодо нарахування заробітної плати та середньоденного заробітку позивача, який, без врахування грошової допомоги, становить 876,84грн. Вказав, що директор закладу освіти приймає відповідні накази, які видаються відповідно до вимог законодавства. Підтвердив, що позивач 05.01.2022 була відсторонена від роботи, з 01.03.2022р. була поновлена на роботі у зв`язку воєнним станом. Вказав, що середній заробіток за час відсторонення [PERSON] становить 33300,92 грн., згідно розрахунку, наведеного у наданій суду довідці. Уточнені позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи на вказану суму визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та тверджень суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факт незаконності наказу № 1-К від 05.01.2022р. «Про відсторонення від роботи [PERSON] », яким позивача було відсторонено від роботи, встановлений Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2023р. та доказуванню не підлягає. Згідно копії наказу Драбівського навчально-виховного\~комплексу «Заклад\~загальної середньої\~освіти І-ІІІ\~ступенів імені\~С.В.\~Васильченка -\~гімназія» Драбівської\~селищної ради\~Черкаської області№ 1-К від 05.01.2022р. «Про відсторонення від роботи [PERSON] », [PERSON] була відсторонена від роботи з 05.01.2022р. Згідно копії наказу Драбівського навчально-виховного\~комплексу «Заклад\~загальної середньої\~освіти І-ІІІ\~ступенів імені\~С.В.\~Васильченка -\~гімназія» Драбівської\~селищної ради\~Черкаської області№ 13-к від 01.03.2022р. «Про допуск до роботи [PERSON] , [PERSON] , Ірини БАЖАН, Валентини ЖУКОВСЬКОЇ» вчителів, зокрема, [PERSON] , допущено до роботи з 01.03.2022р. до завершення воєнного стану в Україні. Згідно копії рішення Драбівської селищної ради № 33-10/VІІІ від 23.06.2023 змінено назву «Драбівський навчально-виховний комплекс «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів імені С.В. Васильченка - гімназія» Драбівської селищної ради Черкаської області» на «Драбівський ліцей Драбівської селищної ради». Згідно даних Довідки Драбівське райво від 14.08.2023р. № б/н, [PERSON] працює в Драбівське райво та їй нарахована заробітна плата за період з січня 2021р. по грудень 2021р. у сумі 202 049,75 грн., в тому числі у червні 2021р. матеріальна допомога на оздоровлення 7\~701грн., а також у грудні 2021р. грошова винагорода 7\~701грн. Згідно даних Довідки відділу освіти Драбівської селищної ради № 302 від 14.08.2023р. щодо обрахунку середньої заробітної плати [PERSON] , заробітна плата становила: за листопад 2021 року 18\~548,23 грн., за грудень 2021 року (без врахування грошової допомоги) 20\~010,84грн. Розрахунок середньоденної заробітної плати: 18548,23+20010,84=38559,07:44 дні=876,34 грн. Заробітна плата за січень 2022р. нарахована за один відпрацьований день 04.01.2022р.- 1053,21 грн. Невідпрацьовані дні за січень 2022 року - 18, за лютий 2022 року 20. Заробітна плата за січень 2022 року: 876,34*18 =15774,12 грн., за лютий 2022 року: 876,34*20=17526,80 грн. Заробітна плата за січень-лютий 2022 року - 876,34*38=33300,92 грн. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію. Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника. Таке тлумачення відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, сприяє дотриманню балансу прав і законних інтересів незаконно звільнених працівників, які були позбавлені можливості працювати та отримувати гарантовану на конституційному рівні винагороду за виконану роботу, та стимулює несумлінних роботодавців, які порушили таке конституційне право працівників, у подальшому дотримуватися норм чинного законодавства, що відповідає висновкам, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року по справі № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21. Згідно положень\~абз.\~3\~п.\~32\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України № 9\~від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно абз. 3 п.2 Р.ІІ постанови КМУ № 100 від 8 лютого 1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Р.ІІ постанови КМУ № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Тому суд погоджується з наданим представником відповідача 2 розрахунком середньої заробітної плати [PERSON] за період з 05.01.2022р. по 01.03.2022р. на суму33 300,92грн., проти якого не заперечувала позивач у судовому засіданні . Враховуючи викладене, а також факт визнання позову відповідачами, що є самостійною підставою задоволення позову, суд вважає, що позов в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи з урахуванням уточнень підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача рівними частинами сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4487,80 грн., який складається з сплаченого нею судового збору за подання позову до суду першої інстанції -992,40грн., а також за подання апеляційної та касаційної скарг - 1498,60грн. та 1994,80грн. відповідно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved