Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки і піклування - виконком Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Просить суд: - розірвати шлюб між нею і відповідачем зареєстрований 22 липня 2017 року Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівський області, актовий запис №96; - після розірвання шлюбу дітей: [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом 2 групи з дитинства; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - залишити проживати разом з матір`ю - позивачем по справі; - після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище; - судові витрати покласти на відповідача. з підстав зазначених у позові. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак 04.08.2023 року, 08.08.2023 року та 15.08.2023 року подала клопотання про розгляд справи у її відсутності у зв"язку із її перебуванням за межами України. Позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився\~про час\~і місце\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином за\~адресою його\~проживання та\~реєстрації,\~а також\~додатково шляхом\~оголошення на\~ офіційному вебсайті Судова влада України. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про відкладення судових засідань, відзиву на позовну заяву. Також ним не подавалися на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи. Представник третьої особи - органу опіки і піклування - виконкому Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак 08.08.2023 року надав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності. Щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін, акту обстеження умов проживання працівник служби у справах дітей надати не може, оскільки діти та батьки проживають за межами України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання , не з`явився в судове засідання без повідомлення причин , що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив , суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, зважаючи на подану нею заяву про розгляд справи у його відсутності та без участі відповідача та про постановлення заочного рішення у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що 22 липня 2017 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівський області, актовий запис №96, що видно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 24). Від першого шлюбу в позивача народилося троє дітей (батько яких [PERSON] помер в 2016 році), а саме: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; \~ \~ \~ \~ - [PERSON] , [INFO] , що видно з їх копій свідоцтв про народження (а.с. 7-9). У 2016 році, ще до укладення шлюбу з відповідачем, позивач [INFO] народила двійню. Після укладення шлюбу, відповідач оформив заяву про визнання батьківства, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей: серії [NUMBER] , видане Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області 22 липня 2017 року та серії [NUMBER] , видане Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області 22 липня 2017 року, у яких зазначено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Діти проживають\~та зареєстровані\~за місцем\~реєстрації їхньої\~матері -\~позивачки по\~справі,\~а саме\~за адресою:\~[ADDRESS] , що видно з витягів з реєстру територіальної громади (а.с.12-17). На протязі останніх років сімейне життя між сторонами фактичного припинено, шлюбні відносини вони не підтримують, спільного господарства, бюджету не мають. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, життя. Відповідач на протязі багатьох років проживає окремо від позивачки та дітей. \~ \~ \~ \~Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~З письмових заяв позивачки, які містяться в матеріалах справи вбачається, що вона остаточно визначилась та збереження шлюбу не бажає. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. \~ \~ \~ \~Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб. Щодо позовної вимоги позивача про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з нею, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Сторони не досягли згоди щодо місця проживання дітей, однак відповідач в судове засідання не прибув, щодо позовних вимог не заперечив. Діти на даний момент проживають та зареєстровані разом з матірю. Роздільне проживання дітей є неприпустимим, оскільки вони повинні виховуватися разом, так як їх окреме проживання негативно впливає на їх емоційний стан. Крім того позивачем створені всі належні умови для проживання дітей. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 "Конвенції ООН про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 2147 грн. 20 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією (аркуш справи № 22). Так як суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, а тому дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed