Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

31.03.2023 позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачки, у якому просить розірвати шлюб між ними та визначити місце проживання їхніх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] зі ним ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 вересня 2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] та донька- [PERSON] , [INFO] . В 2012 році вони переїхали проживати в м. Червоноград Львівської області, зареєструвалися в квартирі, яка належить на праві приватної власності мамі позивача [PERSON] та проживають по даний час в ній. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка постійно зловживає спиртними напитками, у зв`язку з чим нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, дітей, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідачки постійно виникають сварки, що впливає на психічний стан дітей та кожен раз спричиняє [PERSON] та дітям душевні страждання. Також позивач зауважив, що з початку війни [PERSON] перебувала з дітьми в Німеччині, де проживали в німецькій родині, діти відвідували школу, проте відповідачка зарекомендувала себе негативно, оскільки дуже часто вживала спиртні напитки, з дітьми ночувала у сторонніх осіб. Згодом відповідачка привезла малолітніх доньок на Україну і тут діти продовжують відвідувати школу. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у нього, так і у відповідачки на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Позивач, як батько малолітніх доньок, усвідомлюючи свою особисту відповідальність виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їхніх доньок разом зі ним в квартирі за адресою: [ADDRESS] . При розгляді даного питання позивач просив суд врахувати те, що відповідачка не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дітей. Поведінка відповідачки до членів своєї сім`ї характеризується грубістю, остання емоційно не врівноважена. На даний час місце її проживання не відоме. 3 її слів, вона знаходиться в Німеччині. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. 19.04.2023 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 06.07.2023 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 01.08.2023. 01.08.2023 у судовому засіданні було оголошено перерву до 31.08.2023. 31.08.2023 у судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] надав пояснення, у яких вказав, що відповідачка [PERSON] викликалась на засідання Органу опіки та піклування 3 рази, проте жодного разу вона не з`явилась. На засіданні був батько та двоє неповнолітніх дітей, які не заперечують проживати разом із ним. Діти кажуть, що спілкуються із мамою в телефонному режимі, яка, на даний момент, проживає за кордоном. Обстеження житлових умов є належним для проживання неповнолітніх дітей. Батько працює на роботі та забезпечує їх матеріально повністю, а мати участі у їх вихованні не бере. Також у судовому засіданні позивач додатково повідомив, що відповідачка надалі перебуває закордоном, інколи телефонує дітям, проте фінансово не допомагає, тому він має намір звернутись з позовом про стягнення аліментів. Проживає [PERSON] сам із дітьми тривалий час, його родичі проживають у Києві, а родичі дружини участі у вихованні та утриманні дітей не беруть. Крім того, у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] близько 10 років. Вона повідомила, що дану сім`ю вона знає давно. Спочатку вони проживали всі разом, а коли почалась війна відповідачка разом із дітьми виїхала за кордон, а позивач залишився в Україні. Через рік [PERSON] із дітьми повернулась в Україну та побувши десь 2-3 тижні, повернулась назад в Німеччину, залишивши дітей із батьком. Діти свідку розповіли, що хочуть жити із ним. Також свідок повідомила, що [PERSON] є дуже хорошим батьком, працює, повністю утримує дітей, готує їсти та займається їх вихованням. Відповідачка у судові засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не подавала, про причини неявки не повідомляла. Також відповідачкою не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідачка є повідомленою про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч.1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 08 вересня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 31 січня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 08 вересня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст. ст.\~104\~-\~105\~СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2008, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 05.10.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №375 (а. с. 7). У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.10.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданою повторно 04.10.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 8, 9). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя в сторін не склалося, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння та поваги між ними, погляди на життя та характери сторін відрізняються. Сторони не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що відновлення стосунків між сторонами, як подружжя та збереження сім`ї є неможливим. Він вважає, що їх сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним, а примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а відтак, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання доньок [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного. Як вже було зазначено вище, у шлюбі у сторін народились двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У витягах з реєстру територіальної громади зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] (а. с. 18-20). З копій закордонних паспортів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони перетинали Держаний кордон України 10.03.2022, а 27.02.2023 повернулися назад (а. с. 11-14). Довідкою виданою [PERSON] від 15.08.2022 №01-31/62, встановлено, що вона дійсно навчається в 2 класі закладу освіти Червоноградська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 Червоноградської міської ради Львівської області (а. с. 21). Довідкою виданою [PERSON] від 15.08.2022 №01-31/61, встановлено, що вона дійсно навчається в 7 класі закладу освіти Червоноградська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 Червоноградської міської ради Львівської області (а. с. 22). Відповідно до довідки про результати проведення перевірки по матеріалах ЄО №2133 від 09.03.2023 в чергову частину Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області надійшла заява від гр. [PERSON] , про те щоб прийняти міри до дружини [PERSON] , [INFO] , яка перебуваючи в алкогольному сп`янінні проявляла агресію до м/л доньки. Встановлено що по даному факту присутні ознаки адміністративного правопорушення (а. с. 41). Згідно з відповіді Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.03.2023 за результатами перевірки не встановлено ознак кримінального правопорушення, а тому подальший розгляд заяви припинено згідно Закону України « Про звернення» (а. с. 42). Із актів №3135/07 від 11.07.2023, №845/07 від 21.02.2023, №397/07 від 23.01.2023, №5889/07 від 20.12.2022, №5303/07 від 03.11.2022 установлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , на час складання актів не проживає за вказаною адресою (а. с. 78-82). Позивач стверджує, що на даний час діти проживають з ним, перебувають на його утриманні, він повністю займається їх вихованням. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на запит у електронному вигляді від 05.03.2023 передбачено, що [PERSON] отримував заробітну плату кожного місяця з квітня 2022 року по грудень 2022 року (а. с. 15). 06.07.2023 до суду надійшов витяг з рішення №77 від 23.05.2023 Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», з якого вбачається те, що проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] є доцільним (а. с. 56). При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У відповідності до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з матеріалів справи, малолітні доньки проживають разом з позивачем, останній забезпечує належні умови їх виховання та проживання, що було перевірено Органом опіки та піклування при наданні висновку про доцільність проживання доньок з батьком, а також судом при розгляді даної справи. Допитаний в судовому засіданні свідок, покази якого зазначені вище, підтвердила, що батько сам проживає з дітьми, є дуже хорошим батьком, працевлаштований, самостійно утримує дітей, а мати виїхала за кордон, діти з нею їхати не бажали, про що вони самі їй повідомили. Відповідачкою в процесі розгляду даної справи не спростовано вищезазначеного. За таких обставин суд вважає, що на даний час існують підстави для визначення місця проживання малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] з батьком і таке відповідатиме інтересам дітей, сприятиме належному їх вихованню, гармонійному розвитку та матеріальному забезпеченню. За таких обставин і міркувань суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат суд вирішив, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 147,20 грн підлягає стягненню з відповідачки у його користь в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved