Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

В червні 2023 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 10.01.2019 року Зарічним районним судом м.Суми було задоволено його позов до відповідача про стягнення завданих збитків в порядку регресу в розмірі 7401 грн. 69 коп. та судового збору. 13.03.2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, але станом на момент звернення до суду рішення суду невиконане. Починаючи з наступного дня винесення ухвали суду по справі №591/5925/18 - 25.10.2018 року по день подання позовної заяви -19.02.2023 року загальний розмір інфляційних втрат склав 4481,99 грн., 3 % річних за період з 25.10.2018 по 19.06.2023 складає 1033,00 коп. Посилаючись на ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідач на його користь 3% річних у розмірі 1030 грн.00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 4481,99 грн. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 29 червня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 31 липня 2023 року. Розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що заочним рішення Зарічного районного суду м.Суми від 10 січня 2019 року у справі №591/5925/18 позов фізичної особи-підприємця [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7401 грн. 69 коп., та 704 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування судового збору (а.с. 4). Ухвалою суду від 24.10.2018 року відкрито провадження у справі № 591/5925/18 (а.с.5). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № 58608685 з примусового виконання виконавчого листа № 591/5925/18, виданого 12.02.2019 року.(а.с.6). Станом на 19.06.2023 року рішення суду від 10.01.2019 року у справі № 591/5925/18 відповідачем не виконано. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.2 ст.625, ч.1 ст.1050 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду належних та об`єктивних доказів на підтвердження того, що ним сплачені кошти за рішенням суду. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних від суми зобов?язання. Разом з тим, суд не погоджується із періодом, за який позивач ставить питання про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач зазначає, що цей період становить з 25.10.2018 по 19.06.2023 - з дня, наступного за днем відкриття провадження у справі про стягнення коштів в порядку регресу до дня звернення до суду з цим позовом (а.с. 7-8). З матеріалів справи вбачається, що судове рішення у справі № 591/5928/18 набрало законної сили 12.02.2019, відтак, саме з цього дня воно є обов?язковим до виконання усіма учасниками. Тому суд дійшов висновку, що право позивача на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків в порядку статті 625 ЦК України виникло з 12.02.2019, а не з дня відкриття провадження у справі №591/5925/18, як зазначає позивач. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, триває і на час розгляду справи. Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Наведеною нормою передбачено, звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за рішенням суду з 24.02.2022 року на період дії воєнного стану. За викладених вище підстав, суд вважає, позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.10.2018 по 19.06.2023 не ґрунтується на вимогах закону. Суд дійшов висновку, що за період з 12.02.2019 по 23.02.2022 року наявні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 1663,43 грн. та 3 % річних в сумі 673,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим (на 40.55% від заявлених вимог) задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 348,29 грн., сплачений при зверненні до суду. При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 30.01.2019 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до адвоката Самойленка Петра Миколайовича за отриманням правничої допомоги. Відповідно до додаткової угоди № 88 від 13.03.2023 вартість послуг адвоката (збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання до суду позовної заяви - 7 год.) складає 4000 грн. 00 коп. Також надана платіжна інструкція від 13.03.2023 року про прийняття від [PERSON] коштів на суму 4000 грн. 00 коп. (а.с.9-12). Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи наведене, а також положення статті 141 ЦПК України у зв?язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 1622 грн.

Outcome: partial