Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування та просить стягнути з відповідача на свою користь 93 341,28 грн. страхового відшкодування, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що між ним та відповідачем 24.09.2020р. було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО PRO» №06-11.00.20.00223, предметом якого стали майнові інтереси страхувальника, що не суперечать діючому законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом BMW 320І, реєстраційний номер [NUMBER] . 17.02.2021р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW 320І, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen, р.н. [NUMBER] , внаслідок якої автомобіль BMW 320І отримав значні механічні пошкодження. З боку позивача було надано відповідачу, як страховику, повідомлення про ДТП від 18.02.2021р., заяву про страхове відшкодування та інші документи, необхідні для здійснення страхового відшкодування, а також представнику страховика було надано пошкоджений транспортний засіб на огляд. Розмір страхового відшкодування до сплати на користь позивача за подією 20.12.2020р. з боку страховика був розрахований наступним чином: 422 133,57 грн. (ринкова вартість ТЗ на момент ДТП) - 225 000,00 грн. (вартість застрахованого ТЗ у пошкодженому стані) - 25 380,00 грн. (встановлена умовами Договору франшиза) = 171 753,57 грн. (належне до виплати страхове відшкодування). Позивач вказує, що категорично не погоджується із визначеним відповідачем розміром страхового відшкодування та вважає його відверто заниженим. Відповідач проводив онлайн-аукціон від імені позивача, не повідомивши останнього про це письмово. Позивачу ніхто не пропонував викуп пошкодженого транспортного засобу. Пропозиція щодо можливої купівлі пошкодженого транспортного засобу на суму 225 000,00 грн., яку страховик взяв у якості вартості автомобіля в пошкодженому стані при розрахунку суми належного позивачу страхового відшкодування, викликає об`єктивні сумніви та не претендує на правдивість та достовірність. З боку позивача було опубліковано фото пошкодженого транспортного засобу на онлайн-аукціонах з купівлі-продажу колісних транспортних засобів, користувачі яких пропонували значно менші суми за пошкоджений автомобіль. У свою чергу, позивач звернувся із замовленням на проведення незалежної оцінки до аварійного комісара [PERSON] із замовленням на проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно аварійного сертифікату №01/06/21 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу ринкова вартість ТЗ на дату оцінки склала 460 866,77 грн., а вартість його відновлювального ремонту 431 118,21 грн., ринкова вартість ТЗ після ДТП склала 170 391,92 грн. З огляду на зазначене, на думку позивача, страховиком залишаються невідшкодованими збитки страхувальника в розмірі 94 841,28 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.08.2021р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач направив письмовий відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що 15.03.2021р. ФОП [PERSON] був складений Звіт про оцінку колісного транспортного засобу №384, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля BMW 320І, р.н. [NUMBER] , на момент пошкодження складає 422 133,57 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 431 118,21 грн., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, - 422 133,57 грн. Відповідно до Договору відновлювати даний транспортний засіб економічно недоцільно. На виконання умов Договору, а саме п. 9.7., відповідач розмістив інформацію щодо застрахованого ТЗ з описом пошкоджень на інтернет ресурсі «Автоонлайн Україна» та отримав пропозиції щодо можливої купівлі-продажу пошкодженого автомобіля. Найвища запропонована ціна була 225 000,00 грн. Відповідач визнав випадок страховим та виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 171 753,57 грн. Ухвалою суду від 28.09.2022р. клопотання [PERSON] про призначення автотоварознавчої експертизи задоволено, призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. 09.05.2023р. до суду повернулись матеріали справи з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6529/23-54 від 03.05.2023р. Ухвалою від 09.05.2023р. поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. Від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, за якою він просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 76 677,74 грн., а також судові витрати, пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріального збитку в розмірі 1 500,00 грн., по сплаті судового збору в розмірі 933,41 грн., витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 11 949,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 14 000,00 грн. Одночасно позивач просить поновити строк на подання заяви про зменшення розміру позовних вимог, пояснюючи це надходженням Висновку експерта від 03.05.2023р. за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено можливість такого поновлення. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення із заявою до суду у визначений законом строк. Наведені позивачем обставини є дійсно поважними, тому є підстави для поновлення строку для подання заяви про зменшення розміру позовних вимог. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне розглядати справу з урахуванням та за вимогами згідно заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом приходить до наступних висновків. 23.11.2020р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша», як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником, був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Pro», предметом якого стали майнові інтереси страхувальника, що не суперечать діючому законодавству України, пов`язані з володінням, користування і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та іншим майном, зазначеним у розділах 5, 6 ч. 1 Договору. Згідно з п. 5 Договору застрахований транспортний засіб BMW 320І, р.н. [NUMBER] , 2016 р.в. Умовами Договору передбачено: вигодонабувач - [PERSON] ; програма страхування - повне Каско; обрані страхові ризики: дорожньо-транспортна пригода, незаконне заволодіння ТЗ, інші ризики згідно п. 2.2.2. частини 2 Договору; франшиза (% від страхової суми): за страховими ризиками ДТП та інші ризики згідно п. 2.2.2. ч. 2 Договору - 0,50; за страховим ризиком незаконне заволодіння ТЗ - 5,00; при конструктивній загибелі ТЗ - 5,00; страхова сума по ТЗ - 507 600,00 грн. 17.02.2021р. відбулася ДТП за участю транспортного засобу BMW 320І, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen, р.н. [NUMBER] , у результаті якої автомобіль BMW 320І, р.н. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Позивач звернувся до відповідача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхової, (дата повідомлення 18.02.2021р.) та заявою про виплату страхового відшкодування (дата заяви 18.02.2021р.). Також позивач надав відповідачу для огляду автомобіль BMW 320І, р.н. [NUMBER] . 15.03.2021р. фізичною - особою підприємцем [PERSON] складено звіт №384 про оцінку автомобіля BMW 320І, р.н. [NUMBER] , за висновками якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля BMW 320І, р.н. [NUMBER] , у результаті його пошкодження при ДТП, складає 442 133,57 грн. (без урахування ПДВ). Також у цьому Звіті визначено, що ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становить 422 133,57 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 431 118,21 грн. У відповідності до ч. 2 Договору конструктивна загибель - знищення або пошкодження ТЗ, при якому його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені витрати на ремонт ТЗ становлять не менше 70% дійсної (ринкової) вартості ТЗ на момент настання страхового випадку або становлять не менше 70% від страхової суми (у випадку, якщо дійсна (ринкова) вартість ТЗ перевищує страхову суму). Відповідно до п. 9.7. ч. 2 Договору при конструктивній загибелі ТЗ розмір страхового відшкодування визначається як дійсна (ринкова) вартість ТЗ на момент настання страхового випадку (у межах страхової суми) за вирахуванням вартості ТЗ в пошкодженому стані (вартості придбаних для подальшої експлуатації складових та деталей застрахованого ТЗ), франшизи за Договором та несплачених на момент настання страхового випадку чергових страхових платежів. При цьому вартість ТЗ у пошкоджен6ому стані (вартість придатних для подальшої експлуатації складових та деталей застрахованого ТЗ) визначається шляхом проведення незалежної оцінки (експертизи) або шляхом визначення ціни реалізації у пошкодженому стані ( його складових та деталей) за допомогою онлайн-аукціону з продажів автомобілів - за вибором страховика. Вартість ТЗ у пошкодженому стані може бути визначена за узгодженням між страховиком та страхувальником. Враховуючи результати звіту №384 від 15.03.2021р. на підставі п. 9.7. ч. 2 Договору відповідачем було визначено розмір страхового відшкодування в сумі 171 753,57 грн. (422 133,57 грн. (вартість транспортного засобу на дату ДТП відповідно до звіту №384) - 225 000,00 грн. (вартість транспортного засобу після ДТП) - 25 380,00 грн. (франшиза), складено страховий акт та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 171 753,57 грн. Позивач категорично не погоджується із визначеним відповідачем розміром страхового відшкодування та вважає його відверто заниженим, вказує про те, що відповідач проводив онлайн-аукціон від імені позивача, не повідомивши останнього про це письмово. Позивачу ніхто не пропонував викуп пошкодженого транспортного засобу. Пропозиція щодо можливої купівлі пошкодженого транспортного засобу на суму 225 000,00 грн., яку страховик взяв у якості вартості автомобіля в пошкодженому стані при розрахунку суми належного позивачу страхового відшкодування, викликає об`єктивні сумніви та не претендує на правдивість та достовірність. У свою чергу, позивач звернувся із замовленням на проведення незалежної оцінки до аварійного комісара [PERSON] . Згідно аварійного сертифікату №01/06/21 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу ринкова вартість ТЗ на дату оцінки склала 460 866,77 грн., а вартість його відновлювального ремонту 431 118,21 грн., ринкова вартість ТЗ після ДТП склала 170 391,92 грн. Стаття 979 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно ст. 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як встановлено вище, 17.02.2021р. сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско Pro» від 23.11.2020р. Вказана подія визнана відповідачем страховим випадком, про що складено страховий акт та виплачено суму страхового відшкодування потерпілій особі, якою є позивач. Спір між сторонами виник у зв`язку з незгодою позивача щодо визначеної відповідачем суми відшкодування. За клопотанням позивача у справі була призначена судова транспортно-товарознавча експертиза. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №6529/23-54 від 03.05.2023р. ринкова вартість транспортного засобу BMW 320І, р.н. [NUMBER] , станом на 17.02.2021р. складає 464 065,33 грн. з ПДВ, ринкова вартість транспортного засобу BMW 320І, р.н. [NUMBER] , у пошкодженому стані після ДТП станом на 17.02.2021р. складає 190 254,02 грн. з ПДВ. Таким чином, враховуючи встановлене за висновком експерта №6529/23-54 від 03.05.2023р., умови Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, сума страхового відшкодування, яка має бути сплачена позивачу, складає 248 431,31 грн. (464 065,33 грн. - 190 254,02 грн. - 25 380,00 грн.). Оскільки відповідачем була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 171 753,57 грн., то підлягає до стягнення з нього на користь позивача 76 677,74 грн. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування. З огляду на викладене, вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 76 677,74 грн. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведення огляду за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (стаття 133 ЦПК України). Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 908,00 грн., витрати, пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріального збитку, в розмірі 1 500,00 грн., витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 11 949,00 грн. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано суду Договір про надання правової допомоги №01Б-1/193 від 21.04.2021р., Додаткову угоду №1 від 21.04.2021р. до Договору про надання правової допомоги №01Б-1/193 від 21.04.2021р., розрахунок №1 суми гонорару за надану правову допомоги від 19.07.2021р., рахунок №28.07 від 19.07.2021р., квитанцію №ПН2504348 від 19.07.2021р. про сплату 14 000,00 грн. в якості оплати про надання правової допомоги, Акт виконаних робіт №28.07 від 19.07.2021р. Витрати в сумі 14 000,00 грн. є витратами позивача на правову допомогу у зв`язку з розглядом даної судової справи, а тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України мають бути стягнуті із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved