Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Позивач 22.02.2023 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 5 266,47 грн та стягнути судовий збір у розмірі 2 684 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.11.2019 трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] керуючи транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] здійснив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet», номерний знак [NUMBER] . Постановою Білозерського районного суду Херсонської області у справі №648/3887/19 від 02.12.2019 відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальністю відповідача не була застрахована. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 5 293,23 грн. Відповідач як особа винна у ДТП зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду в порядку регресу. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2023, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08.05.2023 цивільну справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 11.07.2023. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 11.07.2023 розгляд справи було відкладено на 24.08.2023. У судове засідання 24.08.2023 учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] у позові просила здійснити розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 25 серпня 2023 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 2019 року о 17 год. 25 хв. в м. Миколаєві, Інгульський р-н, пр. Богоявленський, 23, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія [PERSON] , який керував автомобілем Volkswagen Transport, державний номер [NUMBER] та водія [PERSON] , який керував автомобілем Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] . [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, що підтверджується Постановою Білозерського районного суду Херсонської області у справі №648/3887/19 від 02.12.2019 (а.с.12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Страховий поліс на транспортний засіб з номерним знаком [NUMBER] не знайдено (а.с.11). Власник автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся 20.11.2019 до МТСБ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7) та з заявою про виплату відшкодування, завданого ДТП (а.с.29). Відповідно до звіту №196/12-19 від 27.12.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , складає 5 667,82 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля складає 5 293,23 грн (а.с.13-19). Наказом МТСБУ від 17.02.2020 вирішено сплатити [PERSON] 5 266,47 грн (а.с.32). Виплата коштів підтверджується платіжною інструкцією №1042792 від 18.02.2020 (а.с.34). Таким чином, МТСБУ за шкоду завдану [PERSON] сплатила потерпілій особі кошти у розмірі 5 266,47 грн. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням встановленої вини з боку [PERSON] у ДТП та здійснення виплати з боку МТСБУ, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному розмірі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 2 684 грн, який було сплачено позивачем відповідно до платіжної інструкції №813258 від 13.02.2023 та платіжної інструкції №9806800 від 09.09.2022.

Outcome: approved