Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1478, вчинений 23.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, яким задоволено вимоги ТОВ «ФК «СОНАТІ» про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 37 724 грн. 04 коп. та 500 грн. за вчинення виконавчого напису. Позовні вимоги мотивував тим, що йому через систему АСВП стало відомо про відкрите щодо нього виконавче провадження та наявності постанови про відкриття виконавчого провадження за якою з нього [PERSON] , як з боржника, стягувались грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ», в розмірі 37 724 грн. 04 коп. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. відкрито виконавче провадження № [NUMBER], щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазоновою (Коваленко) Оленою Миколаївною № 1478 від 23.06.2021 року про стягнення з боржника, яким є він [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» в розмірі 37 724 грн. 04 коп. Жодних договірних відносин з вище названою юридичною особою він не укладав, жодних боргових зобов 'язань він [PERSON] перед ТОВ «ФК «СОНАТІ» він не мав та не має. Вважає, що виконавчий напис являється незаконним, необґрунтованим, вчиненим з грубим порушенням норм законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 20.06.2023 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, згідно заяви просили справу розглядати у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача ТОВ «ФК «СОНАТІ», в судове засідання не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності. У відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечувала з таких підстав. 23.12.2010 року між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (надалі в тексті - ПАТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ») був укладений кредитний договір №010/0933/82/0012360, згідно з умовами вказаного кредитного договору, Банк надав [PERSON] кредит. 09.04.2020 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-21 -Е від 09.04.2020 року. В подальшому між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» було укладено договір про відступлення права вимоги №07-12/20-8 від 07.12.2020 року. На підставі укладеного договору між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» до останнього перейшло право вимоги за зобов`язаннями, які виникли з моменту укладання кредитного договору №010/0933/82/0012360 від 23.12.2010 року, а саме зі сплати заборгованості в розмірі 23 683 грн. (двадцять три тисячі шістсот вісімдесят три гривні 77 копійок) 77 копійок з урахуванням штрафних санкцій, які виникли в зв`язку з невиконанням умов вказаного кредитного договору. За загальним правилом, встановленим у ст. 514 ЦКУ, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі існування зобов`язання забезпечувального характеру (неустойки, поруки, застави тощо) щодо головного зобов`язання, за яким відступається право вимоги, відповідні забезпечувальні права кредитора також передаються новому кредитору. Відповідно до частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 с. 513 ЦКУ, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку. Варто зазначити, що резолютивна частина вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 містить наступне правове формулювання: Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року - скасувати. Визнати незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)». Доповнено розділ пунктом 11. Просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 23 червня 2021 року приватний нотаріус міського нотаріального округу Сазонова (Коваленко) О.М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 1478, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», заборгованості у розмірі 37 724 грн. 04 коп. коп. та 500 грн. за вчинення виконавчого напису. 01.09.2021 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. на підставі виконавчого напису №1478, вчиненого 23.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою (Коваленко) О.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER]. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 3 гл.16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено відповідно пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який було внесено до Переліку документів Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова КМУ № 662). Зазначеною Постановою КМУ № 662 були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», тобто, згідно цих змін, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою ВП ВС від 20.06.2018 року було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України. Отже, діюча редакція Переліку документів передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідачем не надано доказів того, що кредитний договір № 0100933820012360 від 23/12/2010, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , був нотаріально посвідчений. Суд також бере до уваги відсутність доказів того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від кредитора первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового або повного погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було з`ясовано чи не пропущено банком строк позовної давності, оскільки ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту, що в свою чергу відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» унеможливлює вчинення виконавчого напису. Вказані обставини свідчать про те, що заборгованість [PERSON] не є безспірною. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодного доказу на обґрунтування своїх заперечень проти позову, в тому числі кредитного договору, розрахунку заборгованості, який ним надавався нотаріусу для вчинення виконавчого напису тощо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп., сплачені за подання позовної заяви, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved