Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

В серпні 2022 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просив визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ), стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх її доходів до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого є дитина [PERSON] , [INFO] . У березні 2022 р. з початком війни в Україні відповідач разом з дитиною виїхала до країн ЄС. З часом відповідач перестала спілкуватись з позивачем, не повідомляла про умови проживання, стан здоров`я дитини. Позивач зазначає, що дитина у спілкуванні просила забрати її в Україну, мати дитини постійно змінює місце проживання, немає джерел доходу. Відповідач має стабільний регулярний дохід, може забезпечити належне виховання дитини в Україні, вважає, що проживання дитини з батьком відповідатиме інтересам дитини. Вказане стало підставою для звернення суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів на утримання дитини. В жовтні 2022 р. [PERSON] , звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, в якому просила визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Зустрічний позов мотивовано тим, що до початку війни сторони проживати по [ADDRESS] , де були створені належні умови для проживання та розвитку дитини. В березні 2022 р. сторони разом з дитиною виїхали до Угорщини, де перебували до 30.03.2022 р. В подальшому за домовленістю відповідач з дитиною виїхала до Франції, а позивач повернувся в Україну. Звертає увагу, що проживання дитини з матір`ю відповідає інтересам дитини, яка відвідує школу, зайняття з логопедом. Відповідач характеризується позитивно, шкідливих звичок немає. Вважає, повернення дитини в Україну суперечитиме інтересам дитини. Вказане стало підставою для звернення до суду з зустрічним позовом. (а.с. 63-69 т.1) Аналогічні доводи містяться у відзиві на первісний позов. (а.с. 53-58 т.1) У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідач перешкоджає бачитись та спілкуватись з дитиною. Позивач має вищу освіту, стабільний дохід, характеризується позитивно. Родина позивача має у власності декілька квартир, житловий будинок, де була зареєстрована спільна дитини сторін, а у власності відповідача відсутнє майно. Позивач матеріально утримував мати з дитиною, переказував кошти. За станом здоров`я позивач немає протипоказань щодо виховання дитини, до кримінальної відповідальності не притягався. (а.с. 101-107 т.1) У відзиві на зустрічний позов представник позивача звертає увагу, що до виїзду за кордон у вихованні дитини приймали участь обоє батьків, позивач в добровільному порядку перераховував аліменти на утримання дитини. Вважає, що відповідач не зможе самостійно матеріально забезпечити дитину. (а.с.34-37 т.2) Представник позивача свій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, заперечував щодо задоволення зустрічного позову. Представник відповідача в судовому засіданні зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити, заперечувала щодо задоволення первісного позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, представник Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації подала заяву про розгляд справи без їх участі, в заяві підтримала висновок органу опіки та піклування. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 16.09.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 07.11.2022 року до матеріалів справи залучено зустрічний позов відповідача до спільного розгляду з первісним. Ухвалою суду від 13.03.2023 р. Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві адміністрації зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору по визначенню місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Протокольною ухвалою суду від 13.03.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, показанні свідків вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов потрібно задовольнити, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно зі ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12.03.2016 р., який за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2022 р. у справі №761/15338/22 розірвано. (а.с.20 т.1, 41-42 т.2) У шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 15, 27 т.1) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) (а.с. 29 т.1) [PERSON] працює на посаді інженера з ремонту у ФОП [PERSON] з 04.10.2022 р., отримує заробітну плату в розмірі 25000,00 гррн на місяць, що підтверджується наказом про прийняття на роботу, трудовим договором (а.с. 111-116 т.1) За попереднім місцем роботи в ТОВ «Автоксіті» та серед членів Київської міської Спілки ветеранів Афганістану характеризується позитивно. (а.с. 117, 118 т.1) На а.с. 124-149 т.1- квитанції про переказ коштів [PERSON] - [PERSON] . У лікаря психіатра, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом [PERSON] не перебуває, станом на 12.08.2022 р. до кримінальної відповідальності не притягався. Зазначене підтверджується довідками №464677 від 22.08.2022 р., 24.08.2022 р., витягом №ВР-000231637. (а.с.160- 162 т.1) Згідно характеристики ДНЗ комбінованого типу №270 від 15.08.2022 р. [PERSON] відвідувала навчальний заклад з жовтня 2021 р. Дитина доглянута, батьки [PERSON] , [PERSON] цікавляться вихованням (ас. 163 т.1) На а.с. 158-159 т.1- документи, які стосуються стану здоров`я [PERSON] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 13.10.2022 р., підготовленого Службовою у справах дітей Голосіївської РДА у м. Києві, було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в будинку сучасний ремонт, чисто, охайно, створено належні умови для ведення господарства. Для дитини виділена окрема кімната, де наявне ліжко дитяче, стіл, комод, шафа, іграшки. За вказаною адресою проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За вказаною адресою створені належні умови для проживання та виховання дитини [PERSON] (а.с. 6 т.2) Письмові докази щодо майна, яке зі слів позивача, належить його матері, бабі суд не приймає до уваги, оскільки відсутні докази спорідненості позивача з вказаними особами. Позивач допитаний як свідок пояснив суду, що проживав з дружиною та дитиною по [ADDRESS] , де проживають його батьки. У будинку на Армійській створені належні умови для дитини, є окрема кімната. З початком війни вони з дружиною та дитиною виїхали до Угорщини, а потім відповідач з дитиною поїхала у Францію. Згоди на постійне проживання дитини у Франції не надавав. З дитиною планує проживати в будинку по [ADDRESS] з батьками, протипоказань по стану здоров`я щодо виховання дитини немає. Після народження дитини він самостійно її доглядав, поки мати була у лікарні. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю позивача, пояснила суду, що [PERSON] є гарним батьком, агресивної поведінки щодо дитини не проявляв, алкогольними напоями не зловживає. Під час карантину разом жили по [ADDRESS], у дитини є власна кімната. Вважає, що [PERSON] може самостійно виховувати дитину. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є тіткою [PERSON] , проживає по сусідству з сім`єю [PERSON] по [ADDRESS]. [PERSON] гарно ставився до дитини та дружини. [PERSON] за станом здоров`я може виховувати [PERSON] , алкогольними напоями не зловживає. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є знайомим сторін та хрещеним дитини [PERSON] . Сім`я [PERSON] проживала по [ADDRESS] , виховував її, алкогольними напоями не зловживає. Про конфлікти в сім`ї йому не відомо. [PERSON] не залежний від батьків, він працює та здатний самостійно утримувати дитину. Зараз [PERSON] проживає по [ADDRESS] , де є окрема кімната для дитини. Свідок [PERSON] , пояснив суду, що є знайомим сторін, зустрічались разом на світа, гуляли разом. Відносини у сім`ї були добрі, дитина [PERSON] любить свого батька. Тобто, [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , працює, отримує заробітну плату, фінансово допомагає дитині, перераховує кошти [PERSON] , до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має, психіатричних чи наркологічних протипоказань немає, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання та виховання дитини, зі слів свідків позивача [PERSON] є гарним батьком, відносини з дитиною були добрими, конфліктів не було. [PERSON] проживає у Франції, місце проживання: [ADDRESS] , що підтверджується тимчасовою посвідкою, дозволом на проживання. (а.с. 71 т.1, 14 т.2 ) З 08.06.2022 р. [PERSON] відвідує навчання «AVE 2022» з метою вивчення мов для працевлаштування, інтенсивно відвідує курми французької мови, з моменту навчання досягла великих успіхів в розмовній та письмовій мові. (а.с. 84 т.1, 22 т.2) В догляді за дитиною [PERSON] допомагає няня за договором домашнього догляду за дитиною від 01.08.2022 р. (а.с. 10-12 т.2) У період з 20.11.2019 р. по 25.10.2021 р. [PERSON] працювала у ТОВ «Клініці Оксфорд Медікал», за 2021 р. отримала 53386,77 грн заробітної плати. (а.с. 73 т.1) За місцем роботи в ТОВ «Клініці Оксфорд Медікал» характеризувалась позитивно. (а.с. 74 т.1) [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. На а.с. 29-32 т.2 - податкові декларації платника єдиного податку ФОП за 2021 р. (обсяг доходу за звітний період - 5919435,47), 2022 р. обсяг доходу за звітний період - 2912100,85). Згідно з довідкою від 20.10.2022 р. [PERSON] здорова, немає ознак інфекційних захворювань. (а.с. 20 т.2) На а.с. 23 - акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 20.10.2022 р. за адресою: [ADDRESS], за яким дитина [PERSON] проживає у триповерховому будинку на закритій приватній території з великою прибудинковою ділянкою. Склад родини- мати [PERSON] , дитина [PERSON] . Приміщення повністю обладнане для проживання сім`ї, в будинку прибрано та охайно, є вес необхідне для підтримання гігієни. Дитина мешкає з матір`ю в окремій кімнаті з душем та умивальником, в кімнаті є ліжко для сну, шафа, стіл та стілець. У дитини багато одягу, взуття, самокат, велосипед. Окремо в будинку є обладнана дитяча ігрова кімната з книгами та іграшками, на першому поверсі є кухня та вітальня. (а.с. 23) З узагальнених результатів навчання Дошкільного закладу Центру Сент-Клу вбачається, що з квітня 2022 р. [PERSON] почала відвідувати заклад, французьку мову не розуміла, але хоче навчитись, проявляє багато зусиль для цього, спілкується жестами, невербальними засобами спілкування. [PERSON] старанна, бере участь у спортивних заходах, ритмічних та фізичних практиках, інтеграцію у класі пройшла легко, любить відвідувати бібліотечну зону. (а.с. 80-82 т.1) Дитина [PERSON] з 02.08.2022 р. по 17.02.2022 р. пройшла корекційно-розвиваючий процес з двомовним логопедом. (а.с. 16 т.2) За станом здоров`я [PERSON] не проявляє жодних ознак, клінічно виявлених, інфекційних захворювань, може брати участь в колективному житті закладу, має щеплення, необхідні для віку, що підтверджується медичною довідкою від 03.10.2022 р. (а.с. 18 т.2 ) Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю відповідача [PERSON] , сторони спільно проживали у батьків [PERSON] , потім на [ADDRESS] ходила у дитячий садок, зараз перебуває з відповідачем у Франції. Дитина забезпечена всім необхідним. У спілкуванні [PERSON] говорила, що їй подобається жити у Франції, вона відвідує гуртки. Зі слів [PERSON] знає, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, він був ініціатором розлучення. [PERSON] гарна мати, може самостійно забезпечувати дитину [PERSON] , працює ріелтором, має достатній заробіток, Свідок [PERSON] пояснила суду, що є рідною сестрою відповідача. З [PERSON] спілкувається кожного дня, дитині подобається проживати у Франції, вона відвідує школу, секції, про повернення в Україну не говорила. [PERSON] має шкідливі звички, зловживає алкоголем. [PERSON] здатна самостійно виховувати дитину, Тобто, з квітня 2022 р. дитина [PERSON] проживає з матір`ю у Франції ([ADDRESS]), де створені належні умови для проживання дитини, дитина відвідувала Дошкільний закладу Центру Сент-Клу, заняття з логопедом, за місцем роботи мати характеризувалась позитивно, є фізичною особою підприємцем, за станом здоров`я перешкод у вихованні дитини не має, зі слів свідків відповідача [PERSON] є гарною матір`ю, відносини з дитиною хороші, дитині подобається жити у Франції. Згідно з ст.19 ч.4,5,6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку №100-8244 від 14.07.2023 р. Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, як органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Вказаний висновок зроблений на основі того, що на цей час дитина [PERSON] з матір`ю проживає у Французькій Республіці, де мають статус тимчасового захисту, як особи, які виїхали з України, у зв`язку з війною. Мати з дитиною проживали спочатку за адресою: [ADDRESS] , а згодом: [ADDRESS] , де створені належні умови для виховання та розвитку дитини. [PERSON] з квітня 2022 р. навчалась в Дошкільному закладі Центр Сен-Клу та зарахована в школу Публічного центру 2рю де Еколь Сент-Клу в клас на підготовчий курс у 2022-2023 році. Взагалом батьком та матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, але виходячи найкращих інтересів дитини, оскільки малолітня тривалий час проживає з матір`ю у Франції, де отримала тимчасовий притулок, визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідає інтересам дитини. Орган опіки та піклування не встановив обставин, що давали б підстави для визначення місця проживання дитини з батьком, що фактично призведе до зміни місця проживання дитини, яке не відповідає найкращим інтересам дитини. Вказаний висновок є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини, а тому підстави для неврахування вказаного висновку суд не вбачає. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей (постанова Верховного Суду від 09.12.2020 р. у справі № 361/6226/17). У постанові Верховного Суду Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено: «закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE,№ 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , сторони з дитиною проживали спільно за адресою: [ADDRESS] , де були створені належні умови для проживання та виховання дитини, але з початком війни [PERSON] з дитиною виїхали за кордон, з квітня 2022 р. проживають у Франції ([ADDRESS]; [ADDRESS]), де створені умови для проживання дитини, дитина відвідує дошкільних заклад, Відповідно до наявних у матеріалах справи довідок та характеристик обидві сторони характеризують позитивно, мають належні умови для проживання дитини. Судом враховано, що дитина на теперішній час має з матір`ю тісний контакт та взаємозв`язок, пов`язана спільним побутом. [PERSON] належним чином виконує обов`язок щодо виховання дитини, матеріально утримує дитину. З наданих доказів не вбачається факт неналежного ставлення матері до виховання дитини. Суд приймає до уваги, висновок Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, за яким визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] буде відповідати найкращим інтересам дитини. Враховуючи викладене вище, суд дійшов обгрунтованого висновку, що визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дитини. Доводи сторони відповідача за зустрічним позовом про необхідність визначення місця проживання дитини з батьком не спростовують висновків суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю. З огляду на викладене, враховуючи зазначені судом обставини щодо задоволення зустрічного позову, позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . В зв`язку з цим, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Згідно ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти судового збору у розмірі - 992 грн. 40 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved