Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Степненська сільська рада Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування, діючи в інтересах [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей та передачу дітей під опіку держави, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Відповідач [PERSON] - мати чотирьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відповідач залишила зі своїм колишнім співмешканцем. Згідно з повідомленням КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР від 11.04.2021, відповідача [PERSON] було відраховано з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за порушення правил перебування в закладі та самовільне залишення центру. 13.04.2021 працівниками відділу служби у справах дітей та працівниками СЮП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на території Запорізького району було виявлено матір з дітьми в будинку з незадовільним санітарно-гігієнічним станом. Малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було вилучено на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Дітей доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР на повне державне забезпечення до переведення їх до державного закладу. За направленням начальника служби у справах дітей Запорізької міської ради 30.04.2021 малолітніх дітей було тимчасового передано на утримання та виховання до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» ЗОР, де діти перебувають по теперішній час. 29.04.2021 відповідач [PERSON] звернулася до Дніпровської служби у справах дітей Запорізької міської ради та повідомила, що створила всі необхідні умови для проживання дітей, оскільки бажає їх повернути в родину, збирає необхідні документи. Згідно з акту обстеження умов проживання [PERSON] служби у справах дітей Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, будинок де мешкає відповідач зі своїм співмешканцем [PERSON] без реєстрації місця проживання, знаходиться в занедбаному стані, майже аварійному, відімкнений від електроенергії за борги, запаси продуктів відсутні. Співмешканець [PERSON] офіційно не працює, має агресивну поведінку, зловживає спиртними напоями, схильний до фізичного насильства. Неодноразово до сільської ради надходили скарги односельців відносно того, що [PERSON] просить продукти харчування, щоб приготувати їжу. В грудні 2021 [PERSON] було повернуто дітей з ДБ «Сонечко», однак відповідач звернулась до служби у справах дітей за допомогою, після чого її було поміщено з дітьми до КЗ ЦСПДС «Затишна домівка», звідки вона втекла після оформлення всіх виплат на дітей, кошти вона витрачає на себе та свого співмешканця, з яким вони 18.05.2021 зареєстрували шлюб. У зв`язку із зміною місця проживання відповідачки службою у справах дітей ЗМР було передано документи, що містяться в особовій справі малолітніх дітей, службі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для забезпечення профілактичної роботи з матір`ю за новою адресою. Виконавчим комітетом Степненської сільської ради проводились засідання комісії з питань захисту прав дитини, до якої запрошувалася відповідач [PERSON] , на яких остання просила надати час для створення належним умов для проживання дітей. 31.05.2021 наказами начальника служби у справах дітей малолітні [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік як такі, які опинилися у складних життєвих обставинах. З моменту влаштування дітей в будинок дитини « [PERSON] » з [INFO] мати [PERSON] відвідувала дітей три рази. 25.10.2021 та 08.12.2022 на засідання комісій [PERSON] не з`являлася. З письмовими чи усними запитами до будинку дитини « [PERSON] », де перебувають малолітні діти, [PERSON] та інші зацікавлені особи не зверталися. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути на користь держави, осіб чи установи, на утримані яких будуть знаходитися діти, аліменти у розмір 1100 грн. 50 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку на кожну дитину; передати малолітніх дітей під опіку державі. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13.01.2023 матеріали вищевказаної справи було передано на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою судді від 26.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, учасникам справи встановлені строки подання заяв по суті справи, призначено підготовче засідання на 24.05.2023, яке було відкладено на 12.06.2023 через першу неявку відповідача. Витребувано з Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області письмовий висновок, про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 23.05.2023 від з Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на адресу суду надійшов висновок щодо розв`язання спору про доцільність позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 12.06.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.07.2023. 03.07.2023 від Служби у справах дітей Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на електронну пошту суду надійшло повідомлення про евакуацію малолітніх дітей [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився. 15.08.2023 від голови Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області Любименка В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника позивача, в якій останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, зазначивши, що вважає недоцільними допит дітей в інтересах яких подано позов, через їх малолітній вік, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач, остання відома адреса місця проживання (перебування) якої знаходиться на тимчасово окупованій території України, викликалася в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, чинній на момент розгляду справи. Крім того, судові повістки про виклик до суду надсилалися відповідачеві на адресу, зазначену в позовній заяві, письмових поясненнях відповідача, наданих начальникові відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запоріької міської ради (а.с. 34), акті обстеження умов проживання від 06.05.2021 (а.с. 37). Проте судові повітки, надісланні поштою, повернулися до суду неврученими з відміткою про відсутність особи за зазначеною адресою. Відповідач, яка в силу приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов до суду не подала, із заявами про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася. З огляду на вищевикладене та те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд постановив здійснити заочний розгляд справи, обмежившись дослідженням доказів, наданих позивачем, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України. Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). ЄСПЛ у рішенні від 30.06.2020 у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Дослідивши надані позивачем докази, суд встанови наступні обставини. Відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2020, актовий №124 (а.с. 51), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2020, актовий №155 (видане повторно) (а.с. 52). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.05.2021 Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 254, гр. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 50). Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2021 відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с.49). З копії повідомлення Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» Запорізької міської ради від 11.04.2021 №01-22/121, з 11.04.2021 з КЗ ЦСПДС «Затишна домівка» ЗМР відраховано [PERSON] , [INFO] , з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з порушенням правил перебування в закладі та самовільним залишенням Центру (а.с. 32). Наказом Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» Запорізької міської від 13.04.2021 №30, 11.04.2021 відраховано [PERSON] , [INFO] , з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з відділення матерів з дітьми Центру (а.с.33) З копії листа служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 28.04.2021 вбачається, що 13.04.2021 працівниками відділу служби та начальником СЮП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області вилучено малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] на підставі акту органу внутрішніх справи України (а.с. 39, 41) та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Дитину доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР (а.с.36). Наказом служби у справах дітей Спетненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 31.05.2021 №01.1-08/28, поставлено на облік [PERSON] , [INFO] , яка перебуває (проживає) в КЗ «Запорізький обласний будинок дитини «Сонечко» (а.с. 38). З копії листа Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на вихованні і повному державному забезпеченні у БД «Сонечко» з 30.04.2021 по теперішній час. За час перебування малолітній дітей в Будинку дитини, мати [PERSON] дітей відвідувала 07.05.2021, 14.05.2021 та 17.07.2021 (а.с. 45). Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON] та [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Степненській сільській раді Запорізької району Запорізької області. За результатами засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] та [PERSON] , про що 22.05.2023 складено відповідний висновок № 0607/492 (а.с. 82-84). У висновку органу опіки та піклування зазначено, що службою у справах дітей Степненської сільської ради на протязі двох років проводиться робота з відповідачем. 17.05.2023 було обстежено умови проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження було встановлені незадовільні умови проживання: будинок перебуває в аварійному стані, відсутнє електро- та водопостачання. Житлове приміщення перебуває в антисанітарному стані, з розеток виступають дроти, відчувається запах паління. Для виховання та розвитку дітей умови не створені. Відсутні спальні місця для дітей, іграшки, дитячий одяг. Запас дров та продуктів харчування відсутній. Відповідач непрацевлаштована та проживає з новим співмешканцем [PERSON] , який зловживає спиртними напоями. 22.05.2023 відповідач вп`яте не з`явилася на засідання комісії з питань захисту прав дитини Степненської сільської ради. Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог законодавства України, суд доходить висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить те, що відповідач тривалий час не відвідує дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує їх одягом, продуктами харчування, не створила належних умов проживання для дітей. На переконання суду, у діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дітей. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що відповідатиме їх інтересам. За викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських праву є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] , відповідача слід позбавити батьківських прав стосовно останніх. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 3 статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на те, що відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню малолітніх дітей, а також те, що судом задоволено вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховано те, що відповідач непрацевлаштована, проте є особою працездатного віку, а позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в мінімальному гарантованому розмірі За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1100,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.01.2023 та до досягнення повноліття. Вирішуючи позовну вимогу в частині передання малолітніх дітей під опіку держави, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Враховуючи вищевикладене, позов в частині передання малолітніх дітей під опіку держави задоволенню не підлягає. Оскільки позивач в даній справі звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 2 147,20 грн. (1 073,60 грн. - за вимогу про стягнення аліментів та 1 073,60 грн. - за вимогу про позбавлення батьківських прав).

Outcome: partial