Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором позики,\~в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 37600 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 20 січня 2023 року укладений Договір позики про передачу у позику [PERSON] суми у розмірі 37600,00 грн. [PERSON] . В Договорі зазначений свідок позики [PERSON] . Вказаний у п. 3 Договору позики строк повернення позики становить 30 квітня 2023 року. На день складання досудової вимоги кошти, отримані відповідачем у позику, позивачу не повернуті. Відповідачу була направлена досудова вимога, яка була ним отримана 20.05.2023 року, проте, жодних дій по поверненню коштів відповідачем не було здійснено. Таким чином, позивач намагався в досудовому порядку вирішити повернення позики, проте відповідач в добровільному порядку свого зобов`язання за Договором позики виконувати не бажає. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2023 року позовну заяву передано за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 31.07.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання, в якому просить про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Литовченко Р.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, позовні вимоги визнав. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.19 ЦПК України,\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] було надано в позику грошові кошти. З дослідженого Договору позики від 20.01.2023 року вбачається, що позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 37600 грн., в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений договором строк до 30.04.2023 року (а.с.9-10). Позивач [PERSON] \~ стверджує,\~що відповідач[PERSON] не виконав боргове зобов`язання, не повернув грошові кошти, а тому повинен сплатити їй суму боргу в розмірі 37600 грн. Суд вважає доводи [PERSON] \~ підставними, порушене право позивача підлягає захисту, тому вимоги про стягнення сум у визначеному позивачем розмірі підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень\~статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст.598\~ЦК України,\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Вищезазначений договір складений 20.01.2023 року повністю підтверджує як факт отримання [PERSON] грошових коштів за договором позики, так і його зобов`язання повернути ці кошти до 30.04.2023 року. Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за договором позики, яка становить 37600 грн. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., та враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 50 відсотків судового збору, тобто в розмірі\~536,80 грн. Відповідно до\~ч.1 ст. 142 ЦПК України, передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, щодо решти 50 відсотків судового збору, то за вимогами\~ч.1 ст. 142\~ЦПК України,\~враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved