Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фьодорова Є.А. про визнання договору купівлі - продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 27.09.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ОД14/09/2007/840-К/226, предметом якого є отримання [PERSON] коштів у сумі 64038,00 дол. США, з цільовим призначенням: «придбання цінних паперів -облігації у без документарній формі випуску у кількості 6779 штук, емітованих ТОВ «Сіріус» з номінальною вартістю кожної облігації 35,55 грн., з метою фінансування будівництва житлової нерухомості, згідно Договору купівлі - продажу цінних паперів №Б-469/03 від 10.09.2007 року, що укладений між [PERSON] та продавцем цінних паперів ТОВ «Паралелі», та Договору про участь у фінансуванні будівництва житлового будинку №2к194.6п.5с від 10.09.2007 року, що укладений між Позичальником та ТОВ «Сіріус», на підставі якого за [PERSON] передається об`єкт фінансування, розташований за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, 27.09.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договори застави цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року та застави майнових прав по Договору купівлі - продажу цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року, відповідно до яких, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, [PERSON] передав в заставу ВАТ «КБ «Надра» майнові права. Таким чином, внаслідок укладання Договору купівлі - продажу цінних паперів та сплати за них відповідних коштів, в якості договірної вартості таких цінних паперів, що були здійснені за рахунок одержаних кредитних коштів, [PERSON] вступив в інвестиційні відносини з забудовником. Відповідно до п.п.4.1,.4.2 Договору про участь у фінансуванні будівництва житлового будинку №2к194.6п.5с від 10.09.2007 року визначено, що передача Квартири у власність здійснюється по закінченню будівництва, прийняття Об`єкта в експлуатацію та шляхом підписання акту про розрахунок або іншим способом, передбаченим Інформацією про випуск облігацій, але за умови повного виконання Стороною 2 (боржником) своїх зобов`язань . Пунктом 2.1 та п.п. 2.1.3 Кредитного договору № ОД14/09/2007/840-К/226 від 27.09.2007 встановлено, що в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій, Позичальник укладає з Банком наступний договір: протягом 3-х робочих днів, з моменту повідомлення позичальника про факт реєстрації прав власності на нерухоме майно, у порядку передбаченому законодавством, діючому на момент реєстрації, але не пізніше 30 днів з моменту здійснення операцій по списанню цінних паперів, зазначених у п. 1.2 цього Договору, з рахунку, відкритому у ВАТ «НАДРА», з метою погашення цінних паперів в обмін на документ, що підтверджує право власності [PERSON] на нерухоме майно, нотаріально оформлений Договір іпотеки нерухомості, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,79 метрів квадратних, яка складається з 2-х кімнат. Проте, боржником [PERSON] в порушення вказаних вимог Кредитного договору не було передано об`єкт нерухомості в Іпотеку банку. Відповідно до п. 3.1 Договору застави майнових прав по Договору купівлі - продажу цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року, у випадках передбачених Кредитним договором та/або цим договором, Заставодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет застави та отримати задоволення своїх прав за рахунок вартості Предмету застави. Станом на 21.07.2020 року [PERSON] своїх зобов`язань, що витікають за вказаним Кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість у розмірі 4117764,23 грн. Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси № 2-1811/11 від 04.05.2011 року солідарно стягнуто у тому числі з боржника на ВАТ «КБ «Надра», заборгованість за договором кредиту в розмірі 77944,07 дол. США, вказане рішення набрало законної сили, але боржниками не виконується. Як стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, незважаючи на невиконання зобов`язань за Кредитним договором, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за боржником [PERSON] та у подальшому відчужено на користь іншої особи з метою уникнення звернення на предмет інвестування. В порушення умов Кредитного договору, зокрема п.2.1.3, [PERSON] не повідомив Банк про факт реєстрації права власності на нерухоме майно та не уклав нотаріально оформлений Договір іпотеки нерухомості, що розташована за адресою: [ADDRESS] (будівельна адреса), загальною площею 67,79 метрів квадратних, яка складається з 2-х кімнат. Так, відповідно до інформації з вищевказаного реєстру [PERSON] оформив право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (будівельна адреса - [ADDRESS] ), на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 15.12.2008 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради. 10.11.2012 року на підставі Договору купівлі - продажу право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Фьодоровим Є.А., зареєстровано за реєстровим №2444. Право власності було зареєстровано в Реєстрі права власності на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.11.2012 року РНМ 25881981. Отже в ході протиправних дій боржника [PERSON] було перереєстровано право власності на предмет застави без згоди ПАТ КБ «Надра» з метою унеможливлення звернення стягнення на предмет застави. 21.07.2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір № GL48N718070_І_4 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № ОД14/09/2007/840-К/226 від 27.09.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства»), а також право звернення на предмета застави за договорами: застави цінних паперів №ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року та застави майнових прав по договорам купівлі-продажу цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року, відповідно до яких, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, [PERSON] передав в заставу ПАТ «Комерційний банк «Надра» майнові права. З огляду на вищевикладене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним Договір купівлі - продажу від 10.11.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фьодоровим Є.А., зареєстровано за реєстровим №2444 квартири [ADDRESS] , скасувати в Реєстрі права власності на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] від 19.11.2012 року, припинивши право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] від 19.11.2012 року. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 17.05.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити даний позов, провести розгляд даної справи за відсутності сторони позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідача не подали. Суд констатує, що відповідач [PERSON] в рамках розгляду даної справи неодноразово заявляв клопотання про відкладення слухання справи, яке суд задовольняв. Проте, враховуючи те, що відповідачі повторно не з`явилися без поважних причин в судове засідання, суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Є.А. в судове засідання повторно не з`явився, сповіщався судом про час та місце слухання справи. А тому, суд вважає за доцільним провести розгляд даної справи за відсутності третьої особи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. По справі встановлено, що 27.09.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ОД14/09/2007/840-К/226, предметом якого є отримання [PERSON] коштів у сумі 64038,00 дол. США, з цільовим призначенням: «придбання цінних паперів - облігації у без документарній формі випуску у кількості 6779 штук, емітованих ТОВ «Сіріус» з номінальною вартістю кожної облігації 35,55 грн., з метою фінансування будівництва житлової нерухомості, згідно Договору купівлі - продажу цінних паперів №Б-469/03 від 10.09.2007 року, що укладений між [PERSON] та продавцем цінних паперів ТОВ «Паралелі», та Договору про участь у фінансуванні будівництва житлового будинку №2к194.6п.5с від 10.09.2007 року, що укладений між Позичальником та ТОВ «Сіріус», на підставі якого за [PERSON] передається об`єкт фінансування, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26 - 28). В подальшому, 27.09.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договори застави цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року та застави майнових прав по Договору купівлі - продажу цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року, відповідно до яких, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, [PERSON] передав в заставу ВАТ «КБ «Надра» майнові права (а.с. 29 - 31). 21.07.2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір № GL48N718070_І_4 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № ОД14/09/2007/840-К/226 від 27.09.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства»), а також право звернення на предмета застави за договорами: застави цінних паперів №ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року та застави майнових прав по договорам купівлі-продажу цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року, відповідно до яких, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, [PERSON] передав в заставу ПАТ «Комерційний банк «Надра» майнові права. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до п. 3.1 Договору застави майнових прав по Договору купівлі - продажу цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року, у випадках передбачених Кредитним договором та/або цим договором, Заставодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет застави та отримати задоволення своїх прав за рахунок вартості Предмету застави. Таким чином, внаслідок укладання Договору купівлі - продажу цінних паперів та сплати за них відповідних коштів, в якості договірної вартості таких цінних паперів, що були здійснені за рахунок одержаних кредитних коштів, [PERSON] вступив в інвестиційні відносини із забудовником. Відповідно до п.п.4.1,.4.2 Договору про участь у фінансуванні будівництва житлового будинку №2к194.6п.5с від 10.09.2007 року визначено, що передача Квартири у власність здійснюється по закінченню будівництва, прийняття Об`єкта в експлуатацію та шляхом підписання акту про розрахунок або іншим способом, передбаченим Інформацією про випуск облігацій, але за умови повного виконання Стороною 2 (боржником) своїх зобов`язань. Пунктом 2.1 та п.п. 2.1.3 Кредитного договору № ОД14/09/2007/840-К/226 від 27.09.2007 встановлено, що в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, інших платежів передбачених цим Договором, а також можливих штрафних санкцій, Позичальник укладає з Банком наступний договір: протягом 3-х робочих днів, з моменту повідомлення позичальника про факт реєстрації прав власності на нерухоме майно, у порядку передбаченому законодавством, діючому на момент реєстрації, але не пізніше 30 днів з моменту здійснення операцій по списанню цінних паперів, зазначених у п. 1.2 цього Договору, з рахунку, відкритому у ВАТ «НАДРА», з метою погашення цінних паперів в обмін на документ, що підтверджує право власності [PERSON] на нерухоме майно, нотаріально оформлений Договір іпотеки нерухомості, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,79 метрів квадратних, яка складається з 2-х кімнат. Судом встановлено, що 15.12.2008 року [PERSON] оформив право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (будівельна адреса - [ADDRESS] ), на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 15.12.2008 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради (а.с. 75). Із вказаного Свідоцтва вбачається, що таке видане на підставі Договору № 2к194.6п.5с про інвестування будівництва житлового будинку від 10.09.2007 року та акту приймання - передачі об`єкта інвестування від 13.11.2008 року. Проте, суд зазначає, що у порушення вимог пункту 2.1 та п.п. 2.1.3 Кредитного договору № ОД14/09/2007/840-К/226 від 27.09.2007 року [PERSON] не було виконано свого обов`язку щодо укладення протягом 3-х робочих днів, з моменту повідомлення про факт реєстрації прав власності на нерухоме майно, але не пізніше 30 днів з моменту здійснення операцій по списанню цінних паперів, зазначених у п. 1.2 цього Договору, з рахунку, відкритому у ВАТ «НАДРА», з метою погашення цінних паперів в обмін на документ, що підтверджує право власності [PERSON] на нерухоме майно, нотаріально оформлений Договір іпотеки нерухомості, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,79 метрів квадратних, яка складається з 2-х кімнат. Встановлені вказані обставини справи дають суду обґрунтовані підстави для висновку, що такі дії [PERSON] свідчать про його недобросовісну поведінку у вказаних кредитних правовідносинах, спрямовану на ухилення виконання умов Кредитного договору № ОД14/09/2007/840-К/226 від 27.09.2007 року в частині його обов`язку щодо повідомлення кредитора про факт реєстрації права власності на нерухоме майно та передачі в іпотеку нерухомості, на яку у відповідача виникло право власності, а саме житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , шляхом укладення Договору іпотеки. Суд виходить із того, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій. Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 ЦК України. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від Великої Палати від 14 грудня 2021 року по справі № 147/66/17, які суд в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. По справі встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси № 2-1811/11 від 04.05.2011 року солідарно стягнуто у тому числі з [PERSON] на користь ВАТ «КБ «Надра», заборгованість за Кредитним договором № ОД14/09/2007/840-К/226 в розмірі 77944,07 дол. США, вказане рішення набрало законної сили (а.с. 43). Станом на 21.07.2020 року [PERSON] своїх зобов`язань, що витікають за вказаним Кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість у розмірі 4117764,23 грн. Вказана обставина відповідачем [PERSON] спростована не була. У подальшому, після ухвалення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.05.2011 року у справі № 2-1811/11, 10.11.2012 року [PERSON] відчужив гр. [PERSON] , на підставі Договору купівлі - продажу, житлову квартиру [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Фьодоровим Є.А., зареєстровано за реєстровим №2444. Право власності було зареєстровано в Реєстрі права власності на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.11.2012 року РНМ 25881981. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно приписів ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Вказаний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно - правовий договір, в тому числі й договір купівлі - продажу не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник, який відчужує майно на підставі Договору купівлі - продажу на користь іншої особи, достеменно знаючи, що він ухилився від свого обов`язку щодо передачі вказаного майна в іпотеку банку шляхом укладення Договору іпотеки, після ухвалення судом рішення про стягнення з нього заборгованість на користь банку, діє вочевидь недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір купівлі - продажу, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на майбутнє недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Вказаний висновок зроблено у постанові КЦС/ВС від 11.11.2020 року за результатами розгляду справи № 619/82/19, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення Договору купівлі - продажу від 10.11.2012 року, зміст якого суперечить ЦК України, суд враховує, що: 1) боржник [PERSON] ухилився від свого обов`язку щодо передачі нерухомого майна, після реєстрації на таке права власності, в іпотеку банку шляхом укладення Договору іпотеки; 2) після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника заборгованість за кредитним договором на користь банку, здійснив відчуження нерухомого майна, яке було придбано та кредитні кошти та мало бути передане в іпотеку банку, після оформлення на таке право власності внаслідок закінчення будівництва. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення в подальшому звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Боржник не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що Договір купівлі - продажу від 10.11.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , підлягає визнанню судом недійсним. Суд констатує, що окрім порушення боржником [PERSON] умов порушення вимог пункту 2.1 та п.п. 2.1.3 Кредитного договору № ОД14/09/2007/840-К/226 від 27.09.2007 року, як підставу даного позову, позивач також вказує на те, що [PERSON] було перереєстровано право власності на предмет застави без згоди ПАТ КБ «Надра» з метою унеможливлення звернення стягнення на предмет застави. 10.09.2007 року між ТОВ «ПАРАЛЕЛІ» та гр. [PERSON] було укладено Договір купівлі - продажу цінних паперів загальною кількістю 6779 штук, номінальною вартістю 35,55 грн., загальною договірною вартістю 349931,98 грн. Згідно вказаного договору облігацією є випущений Емутентом (ТОВ «Сіріус») цінний папір, що посвідчує внесення його власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації і Емітента, надає право її власнику отримати у власність 0,01 кв.м. загальної площі Об`єкта нерухомості при її погашенні у відповідності до умов і строків, передбачених Інформацією про випуск облігацій. Як було вище зазначено 27.09.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ОД14/09/2007/840-К/226, предметом якого є отримання [PERSON] коштів у сумі 64038,00 дол. США, з цільовим призначенням: «придбання цінних паперів - облігації у без документарній формі випуску у кількості 6779 штук, емітованих ТОВ «Сіріус» з номінальною вартістю кожної облігації 35,55 грн., з метою фінансування будівництва житлової нерухомості, згідно Договору купівлі - продажу цінних паперів №Б-469/03 від 10.09.2007 року, що укладений між [PERSON] та продавцем цінних паперів ТОВ «Паралелі», та Договору про участь у фінансуванні будівництва житлового будинку №2к194.6п.5с від 10.09.2007 року, що укладений між Позичальником та ТОВ «Сіріус», на підставі якого за [PERSON] передається об`єкт фінансування, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26 - 28). В подальшому, 27.09.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договори застави цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року та застави майнових прав по Договору купівлі - продажу цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року, відповідно до яких, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, [PERSON] передав в заставу ПАТ «КБ «Надра» майнові права (а.с. 29 - 31). Таким чином, предметом договору вказаних договорів застави були саме цінні папери, а не об`єкт нерухомого майна. Згідно приписів ст. 194 ЦК України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» облігація - це цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником коштів, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує обов`язок емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом або рішенням про емісію (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити дохід за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом або рішенням про емісію (для державних облігацій України - умовами їх розміщення). Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» облігації залежно від способу їх погашення можуть бути звичайними або цільовими. Цільові облігації - це облігації, погашення яких здійснюється шляхом передачі товарів та/або надання послуг, та/або виконання робіт відповідно до вимог, встановлених проспектом (рішенням про емісію, а для державних облігацій України - умовами їх розміщення), а у випадках та порядку, передбачених проспектом (рішенням про емісію, а для державних облігацій України - умовами їх розміщення), - шляхом сплати коштів власнику таких облігацій. Особливості емісії цільових облігацій встановлюються статтею 13 цього Закону. Та, за приписами ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» емісію цільових корпоративних облігацій, погашення яких здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва, може здійснювати юридична особа, яка є замовником будівництва об`єкта. Умовою погашення таких цільових корпоративних облігацій є укладення нотаріального договору між емітентом та власником цільових корпоративних облігацій, погашення яких здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва, про резервування (бронювання) об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Особливості укладення такого договору щодо об`єктів (частини об`єкта) житлового будівництва, право на виконання будівельних робіт щодо якого набуто після набрання чинності Законом України "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому", визначаються зазначеним законом. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 п.4 Договору № 2к194.6п.5с про участь у фінансуванні будівництва житлового будинку від 10.09.2007 року об`єкт фінансування передається у власність Сторони 2 тільки за умов повного виконання Стороною 2, передбачених цим Договором та Інформацією про випуск облігацій Сторони 2. Передача Об`єкту фінансування в рахунок погашення облігацій у власність Сторони 2 здійснюється після закінчення будівництва, прийняття Житлового будинку в експлуатацію та оформлюється Сторонами шляхом підписання Акту про розрахунок, або іншим способом, передбаченим Інформацією про випуск облігацій. Згідно п.п. 5.1.1, 5.1.2 п. 5 Договору № 2к194.6п.5с про участь у фінансуванні будівництва житлового будинку від 10.09.2007 року, Сторона 1 зобов`язується забезпечити завершення будівництва, а також прийняття Житлового будинку та його складових частин в експлуатацію у І-му квартирі 2008 року. На умовах, передбачених цим Договором та Інформацією про випуск облігацій, здійснити погашення Відповідного Пакету Облігацій шляхом передачі Стороні 2 Об`єкту фінансування. З огляду на вищевикладене, суд зазначає про те, що з моменту передачі [PERSON] об`єкту будівництва відбулося погашення цінних паперів (облігацій). Таким чином, на момент укладення Договору купівлі - продажу 10.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] житлової квартиру [ADDRESS] , був відсутній предмет застави згідно договорів застави цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року та застави майнових прав по Договору купівлі - продажу цінних паперів № ОД14/09/2007/840-З/226 від 27.09.2007 року, оскільки облігації (цінні папери) були погашенні після передачі об`єкта нерухомості [PERSON] . Саме тому, пунктом 2.1 та п.п. 2.1.3 Кредитного договору № ОД14/09/2007/840-К/226 від 27.09.2007 року було передбачено обов`язок боржника [PERSON] укласти протягом 3-х робочих днів, з моменту повідомлення про факт реєстрації прав власності на нерухоме майно, але не пізніше 30 днів з моменту здійснення операцій по списанню цінних паперів, зазначених у п. 1.2 цього Договору, з рахунку, відкритому у ВАТ «НАДРА», з метою погашення цінних паперів в обмін на документ, що підтверджує право власності [PERSON] на нерухоме майно, нотаріально оформлений Договір іпотеки нерухомості, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,79 метрів квадратних, яка складається з 2-х кімнат. Таким чином, суд не може погодитися із твердження позивача в частині порушення відповідачем [PERSON] вимог застави з огляду на вище викладені обставини. Щодо позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , то суд доходить наступного висновку. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Беручи до уваги приписи зазначених норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції на день ухвалення судом даного рішення, суд доходить висновку, що наслідком визнання на підставі судового рішення недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав (у даній справі судом визнано недійсним Договір купівлі - продажу квартири від 10.11.2012 рок)відповідні права чи обтяження припиняютьсята відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для часткового задоволені позовних вимог в частині визнання недійсним Договору купівлі - продажу від 10.11.2012 року житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фьодоровим Є.А. за реєстровим № 2444. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial