Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Виконавчий комітет Володимирської міської ради вернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. Позовні вимоги, уточнені під час розгляду справи у суді, обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Зазначають, що відповідачка ніде не працює, живе за рахунок допомоги одягом та продуктами від сусідів, а тому не може задоволити хоча б найнеобхідніші потреби дитини. Водопостачання у будинку відсутнє, система опалення перебуває у аварійному стані. Окрім матері, з малолітньою [PERSON] проживають її бабуся [PERSON] та тітка [PERSON] , які також ніде не працюють. Усі вони разом живуть в одній кімнаті та сплять на двох зсунутих до купи ліжках. Свого окремого місця для сну дівчинка не має. [PERSON] завжди недоглянута, не навчена елементарним правилам гігієни. Вона має нічний енурез. Однак матір на це не зважає, матраци та постіль не просушуються та не міняються. Окрім того, дівчинка не навчена навіть вдень ходити до туалету, через що постійно мокра. Згідно рішення виконавчого комітету Володимирської міської ради від 24.11.2022 року № 434 «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] » у відповідачки було відібрано малолітню доньку та влаштовано у патронатну сім`ю [PERSON] . З цього часу відповідачка ні разу не поцікавилася, де живе її донька, як себе почуває. Неповнолітня [PERSON] свою матір та родичів згадує дуже рідко, додому повертатися не хоче. Позивач зазначає, що робота з сім`єю [PERSON] ведеться ще з січня 2020 року. Неодноразово проводилися обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , робилися зауваження та вказівки щодо зміни способу життя відповідачки та виховання і догляду дитини. Однак відповідачка на ці прохання не реагувала, змінювати спосіб життя не бажала, а останнім часом взагалі перестала пускати працівників служби у справах дітей до себе додому, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`являлася. У зв`язку з ухиленням [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків з належного виховання дитини просять позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь установи або особи, під опікою якої перебуватиме малолітня дитина. Ухвалою судді від 06.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 19.04.2023 року. 19.07.2023 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача Сидорук Л.М. не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, а також телефонограма, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзиву на позов не подала. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу № 50/1/9 від 31.10.2022 року малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Володимирської міської ради. Згідно рішення виконавчого комітету Володимирської міської ради від 24.11.2022 року № 434 «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] » у відповідачки було відібрано малолітню доньку та влаштовано у патронатну сім`ю [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, зокрема актів обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 04.01.2020 року, 17.02.2021 р., 05.04.2021 р., 16.08.2021 р., 25.02.2022 р., 04.09.2022 р., 13.10.2022 р., 07.11.2022 р., 11.11.2022 р., 26.01.2023 р., умови проживання дитини незадовільні, у будинку брудно, продукти харчування якщо і є, то в обмеженій кількості, матір дитини ніде не працює, не отримує жодних соціальних виплат, не займається ні навчанням, ні вихованням дитини, через що її розвиток не відповідає віку. Так, будучи у 6-му класі, [PERSON] рахує у межах 10 і не вміє читати. Лікуванням доньки атір не займається, через що у неї виявлено педикульоз та енурез. Також у матеріалах справи наявний висновок від 24.11.2022 року № 435 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дитині гармонійного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, вони мають право бути поновленими у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст. 169 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] не працює, має непостійний, мінливий дохід, тому з урахуванням заявленого позивачем розміру аліментів, їх слід визначити у розмірі, заявленому позивачем, а саме, 1/4 частка з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь установи або особи, під опікою якої перебуватиме малолітня дитина. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову, з відповідачки підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі по 1073,60 грн. за кожну позовну вимогу.

Outcome: approved