Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, в якому просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1971, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личаком Тарасом Володимировичем від 24 червня 2020 року; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенерго груп» грошові кошти, стягнуті за виконавчим написом № 1971, вчиненим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личаком Тарасом Володимировичем від 24 червня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статей 87-89 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року і за цим виконавчим написом з позивача стягнуто кошти, які йому не належали, оскільки були помилково перераховані на рахунок позивача ТОВ «Теплоенерго груп», що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 17 травня 2021 року у справі № 910/623/21. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17 листопада 2022 року, залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича. 17 листопада 2022 року підготовче засідання відкладено на 20 грудня 2022 року. 20 грудня 2022 року підготовче засідання відкладено на 28 березня 2023 року. 28 березня 2023 року підготовче засідання відкладено на 16 травня 2023 року. 16 травня 2023 року підготовче засідання відкладено на 14 червня 2023 року. 12 червня 2023 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 1971, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем від 24.06.2020; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 288477,39 грн та судові витрати. 13 червня 2023 року відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, в якому приватний виконавець заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що він не може були відповідачем в даній справі, оскільки спір виник між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», позовні вимоги щодо стягнення з приватного виконавця на користь позивача коштів є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 14 червня 2023 року підготовче засідання відкладено на 21 липня 2023 року та протокольною ухвалою прийнято до розгляду уточнену позовну заяву. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 22 серпня 2023 року. Сторони у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач 1 належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. пояснення по суті спору не подав. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. 28 липня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 290/П/2005-840, відповідно до умов якого позичальнику надано кошти в сумі 5 775 доларів США для придбання транспортного засобу марки ВАЗ, модель 21099, 2005 року випуску, терміном до 27 липня 2010 року. 24 червня 2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович вчинив виконавчий напис № 1971 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 290/П/2005-840 від 28 липня 2005 року, укладеним з Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус», який відповідно до договору про відступлення прав вимоги № GL2N79275_266ПВ від 02 березня 2020 року є правонаступником, заборгованості у розмірі 288 477,39 грн та плати за вчинення виконавчого напису. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.032017 та 04.04.2017 виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24 червня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а тому вчиняючи 24 червня 2020 року виконавчий напис № 1971, приватний нотаріус Личук Т.В. безпідставно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною. Зазначене вище дає підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису № 1971 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам позивача, викладеним у позовній заяві. Щодо позовної вимоги стягнути з відповідача кошти, стягнуті у виконавчому провадженні [NUMBER], у розмірі 288477,39 грн, суд зазначає таке. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки підстава набуття ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» грошових коштів відпала у зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 288 477,39 грн, стягнуті у виконавчому провадженні №за виконавчим написом № 1187 від 09.04.2020 року. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved