Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] до суду з заявою в якій вказав, що 01.03.2017 року заявниця уклала трудовий договір з ФОП [PERSON] на виконання робіт перукаря. Відпрацювала у вказаного підприємця до 31 серпня 2017 року та звільнилася за власним бажанням, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Однак жодних записів в трудову книжку підприємцем їй зроблено не було. В подальшому народила дитину і лише в лютому 2023 році після постановки на облік в Кілійському відділі Ізмаїльської філії Одеського обласного центру зайнятості ій було повідомлено, що вона по теперішній час по даним Пенсійного фонду України обліковується, як працевлаштована у ФОП [PERSON] , при тому, що з 01.09.2017 фактично з ним в трудових відносинах не перебуває. Після отримання вищевказаної інформації, заявниця вирішила звернутися до ФОП [PERSON] , але від його рідних дізналася, що він помер [INFO] , тому не може провести відповідні зміни у пенсійному фонді та внести їй належні записи до трудової книжки. Як повідомили в заявниці в центрі зайнятості провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін (роботодавця, працівника) та при наявності належних документів. Однак, у зв`язку з відсутністю письмового договору про розірвання трудового договору у письмовій формі, уповноважені особи не можуть зареєструвати припинення трудових відносин. Враховуючи те, що відсутня одна зі сторін, яка повинна вносити запис про звільнення працівника відповідно до пункту 2.21-1 Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок працівників, а посадова особа центру зайнятості, яка вносить запис до трудової книжки працівника про зняття з реєстрації відповідного трудового договору у зв`язку зі смертю роботодавця та засвідчує його в установленому порядку, не має повноважень робити такий запис, необхідно в судовому порядку підтвердити припинення трудових відносин. Представник заявника надав заяву, за якою просив розглянути справу без його участі та без участі заявника, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи - Одеський обласний центр зайнятості, надав клопотання за яким просив розглянути справу за його відсутності та при розгляді питання щодо встановлення юридичного факту покладаються на розсуд суду. В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Між [PERSON] та [PERSON] 01.03.2017 р. було укладено трудовий договір як між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. З акту № 36 про розслідування страхових випадків та обґрунтування виплат матеріального забезпечення від 26.05.2023 р. та листа Одеського обласного центру зайнятості № 553/22/04 від 08.06.2023 р., вбачається, що згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про зайнятість населення" [PERSON] фактично перебуває у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та не мала права на отримання допомоги по безробіттю. Сума отриманого матеріального забезпечення за період з 24.02.2023 р. по 13.04.2023 р. підлягає поверненню [PERSON] . Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 15.06.2023 р. відносно [PERSON] , вбачається, що остання в 2017 р. отримувала дохід тільки в проміжок часу з березня по серпень включно. Як вказано в свідоцтві про смерть виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/ 08.12.2020 р., актовий запис № 622, [PERSON] , помер [INFO] . При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Від встановлення факту припинення трудових відносин залежить зміна прав заявника. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, тобто таким, що укладається на невизначений строк. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності. У відповідності до ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. У статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Механізм припинення трудового договору у разі смерті роботодавця - фізичної особи-підприємця чинним законодавством не визначений. Окремі роз`яснення із цього приводу були надані Міністерством праці в листі від 05.03.2003 р. № 06/2-2/51, згідно якого у разі смерті однієї зі сторін трудові відносини між сторонами припиняються (достроково). З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для реалізації права заявника на припинення трудового договору у зв`язку із смертю фізичної особи-підприємця [PERSON] є об`єктивні перешкоди. Неможливість заявника реалізувати своє право на припинення трудового договору у визначеному законодавством порядку є порушенням його права на працю. З метою захисту права заявника на працю, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту припинення трудових відносин з ФОП [PERSON] , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення такого факту. На підставі викладеного і

Outcome: approved