Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У червні 2023 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною видано виконавчий напис № 5598, за яким стягнуто з неї на користь відповідача заборгованість в розмірі 16 302,56 грн. 18.06.2021 р. приватним виконавцем відкрите виконавче провадження та цієї ж дати винесено постанови про стягнення з неї основної винагороди, а також накладено арешт на її грошові кошти. Про вчинення виконавчого напису позивач не була обізнана та дізналася про нього з постанови про відкриття виконавчого провадження з якою ознайомилася навесні 2023р. за допомогою застосунку «Дія». Ознайомившись із виконавчим написом та документами на підставі якого він був виданий позивачка вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства. На підтвердження укладення 10.04.2012р. між нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт» кредитного договору № 96460822 вбачається, що вона запропонувала укласти з нею договір про надання платіжної карти, водночас заява не містить істотних умов, зокрема розміру наданого кредиту та строків його повернення, а самого кредитного договору посвідченого нотаріально нотаріусу надано не було. Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять розрахунку заборгованості та договору факторингу, а в самому виконавчому написі не вказано на підставі чого «Банк Форвард» набув право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Строк, який зазначений у виконавчому написі з якого проводиться стягнення, зокрема з 09.07.2018р. по 08.08.2018р. нічим не обґрунтовано, а тому стягувач навмисно ввів нотаріуса в оману. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса від 03.06.2021р. за № 5598 таким, що не підлягає виконанню. Пояснення відповідача 25.07.2023 р. відповідач направив пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки вважає, що обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності/відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі. При цьому позивач не надав належних і достатніх доказів, що могли б спростувати факт наявності заборгованості позивача перед відповідачем в момент вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також спростувати безспірність цих вимог або факт спірності вимог. Одночасно повідомив, що між відповідачем та позивачем був укладений кредитний договір шляхом підписання оферти та паспорту споживчого кредиту. За вказаних обставин відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (32-35). Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі За ухвалою суду від 03.07.2023р. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та залучено до участі у справі третю особу (а.с.26). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження отримав 10.07.2023 р. (а.с.30), в установлений судом 15-денний строк відзив на позов не направив. Третій особі документи були направлені за вказаною позивачем адресою та отримані 11.07.2023р. (а.с.29). Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 03.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. видано виконавчий напис №5598 про стягнення з [PERSON] , боржника за кредитним договором № 96460822 від 10.04.2012р., укладеного з «ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» заборгованості за період з 09.07.2018р. по 08.08.2018р. в загальному розмірі 16 302,56 грн, що включає: заборгованість за сумою кредиту 10 641,79 грн, заборгованість за відсотками 4 110,77 грн, плату за пропуск мінімальних платежів 450, 00 грн, плату за вчинення виконавчого напису 1\~100, 00 грн (а.с.9). Як видно з заяви № 96460822 банку «Руский Стандарт» вона підписана позивачкою 10.04.2012р. на укладення Договору про надання та використання платіжної картки на умовах вказаних у ній (а.с.19). 18.06.2021р. стягувачем подано заяву про примусове виконання рішення, а саме з примусового виконання виконавчого напису № 5598 від 03.06.2021р. (а.с.10) за якою 18.06.2021р. відкрито виконавче провадження № 65860914 (а.с.11), в межах якого цієї ж дати приватним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів (а.с.11-14). Мотиви суду Так, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5(далі Порядок). Відповідно до\~ч.1\~ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 2 даної Постанови передбачено, що за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання\~виконавчого напису\~додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як видно зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріус при його вчиненні посилався на ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 були визнанi незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку. За таких обставин, залишається чинною лише норма визначена п.1 Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999р. за якою передбачено сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання\~виконавчого напису\~подаються: а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як видно з матеріалів справи заява позивачки від 10.04.2012р. на укладення договору про надання та використання платіжної картки не була посвідчена нотаріально. Отже, оскільки оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиці ВП ВС висловленій у справі № 910/10374/17 від 21.09.2021р. Крім цього, позивач вважає, що виконавчий напис не є безспірним та стягувачем не подано нотаріусу всіх документів. Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист\~цивільнихправ шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Відповідно до частини третьої статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач належних та допустимих доказів протилежного не надав, тобто як сам виконавчий напис так і матеріали справи не містять розміру кредиту, погоджених відсотків тощо. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з огляду на те, що нотаріус був позбавлений права вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені після прийняття рішення Київським апеляційним адміністративним судом від 22 лютого 2017 року, виконавчий напис не є безспірним, а відтак суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5598 від 03.06.2021р. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому судовий збір в розмірі 1073,60 грн за подачу позову до суду потрібно стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved