Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 10.03.2023\~року представник позивачки [PERSON] адвокат Миньо\~М.М. подав в Турківський районний суд Львівської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності у порядку спадкування за законом, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документа: свідоцтва про право власності на будівлі, а саме на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] (до перейменування - [ADDRESS] ; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , після смерті свого батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; встановити факт, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину за законом був його син - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресною; [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] на спадкове маймо, а саме: житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2023\~року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа. Предметом позову є встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 25.04.2023\~року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 23.05.2023\~року відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] подав зустрічний позов до позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] , відповідача 1 (за зустрічним позовом відповідач) [PERSON] , відповідача 2 (за зустрічним позовом відповідач) [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, витання права власності, в якій просить поновити строк на подання позовної заяви про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а також визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно, а саме: 1 / 2 частку житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідно до ч. 1-2 ст. 192 ЦК України відповідач має право пред`яви ти зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлюю пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Ч.ч.9, 16 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст..30 ЦПК України. Статтею 30 ЦПК України передбачена виключна підсудність, оскільки позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020\~року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020\~року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Нерухоме майно - житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (до перейменування - [ADDRESS] , що входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заходяться на території Турківської міської ради Самбірського району і становлять предмет спору. Пунктом 3.1 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020\~року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022\~року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022\~року №2102-IX, який був подовжений відповідно до: Указу Президента від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб; Указу Президента від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб; Указу Президента від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 07.11.2022 №758/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.02.2023 №58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ, з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 01.05.2023 №254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, з 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб, Указу Президента від 26.07.2023 №451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб (до 15.11.2023). Згідно з п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Зважаючи на вище вказане, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,28,30 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна, а також заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ. Позиція особи, яка подала позов. Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , є особою з інвалідністю І групи, її чоловіком був [PERSON] , який помер [INFO] , який до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Батько чоловіка позивачки - [PERSON] помер [INFO] і до дня смерті також був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані сини [PERSON] \~(чоловік позивачки), [PERSON] (відповідач 1) та [PERSON] (відповідач 2). Дід чоловіка заявниці - [PERSON] , помер [INFO] , який був до дня смерті зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і проживав один. Згідно зі свідоцтвом про право приватної власності на будівлі, виданим 24.07.1967\~року дідові чоловіка заявниці належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був зареєстрований Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.1967\~року. 30.03.1977\~року рішенням народного суду Турківського району Львівської області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , визнано право особистої власності за [PERSON] на половину житлового будинку по [ADDRESS] . Половині житлового будинку, яка була у власності [PERSON] було змінено адресу з [ADDRESS] на [ADDRESS] , а в подальшому присвоєно адресу: [ADDRESS] , а іншій половині будинку - [ADDRESS] . В будинку, який належав [PERSON] станом на дату його смерті проживав син - [PERSON] . Після смерті свого батька [PERSON] , [PERSON] прийняв в управління вказаний житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, підтримував будинок у придатному стані, здійснював його ремонт. Відтак [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Окрім [PERSON] інших спадкоємців першої черги спадкування немає. Після смерті [PERSON] його син, [PERSON] , прийняв в управління майно, а саме вищезазначений житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, підтримував будинок у нормальному стані, здійснював його ремонт, оформив на себе договір користування електричною енергією, слідкував за збереженням пломб лічильника, сплачував земельний податок. Відтак [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Підтвердженням факту прийняття спадщини (вступу в управління чи володіння спадковим майном) є наявність у нього правовстановлюючих та інших документів на спадкове майно. Окрім [PERSON] іншими спадкоємцями першої черги спадкування були син спадкодавця, [PERSON] , та син спадкодавця, [PERSON] , які на день смерті [PERSON] були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Однак станом на день у смерті [PERSON] у вказаному будинку із зареєстрованих осіб фактично проживав його син, чоловік позивачки, [PERSON] . Також у вказаному будинку проживала позивачка, [PERSON] , а також її діти - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті свого чоловіка, [PERSON] , позивачка в термін, визначений ст.1270 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на день смерті свого чоловіка проживала разом із ним. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син спадкодавця, [PERSON] , оскільки на день смерті свого батька постійно проживав разом з ним. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України - дочка спадкодавця, [PERSON] , яка на день смерті спадкодавця проживала за адресою [ADDRESS] , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Після смерті чоловіка, позивачка [PERSON] звернулася із заявою до нотаріуса Федаша\~М.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 26.11.2021\~року приватним нотаріусом Федашем\~М.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не надано нотаріусу документів, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого батька, [PERSON] , а також доказів того, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, був його син, [PERSON] (чоловік спадкоємиці), який помер [INFO] . Відтак позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на будинок, у зв`язку з чим просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, встановити факт прийняття спадщини, встановити той факт, що після смерті спадкодавця єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину за законом був син спадкодавця, а також визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка Позиція відповідача. Відповідач 3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивач)\~ [PERSON] \~свої вимоги\~мотивує тим,\~що його\~мати [PERSON] ,\~позивака за\~первинним позовом,\~а відповідачка\~за зустрічним,\~зареєстрована і\~проживає за\~адресою [ADDRESS] .\~Батько позивач\~ [PERSON] помер\~ [INFO] ,\~який був\~до дня\~смерті зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~разом з\~ним були\~зареєстровані моя\~мати та\~відповідач 3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивач).\~Дід відповідача\~3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивача)\~ [PERSON] помер\~ [INFO] ,\~який також\~був до\~дня смерті\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Прадід відповідача\~3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивача)\~ [PERSON] помер\~ [INFO] \~який був\~до дня\~смерті зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~проживав один.\~Згідно зі\~свідоцтвом про\~право приватної\~власності на\~будівлі,\~виданим 24.07.1967\~року\~прадіду відповідача\~3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивача)\~належав житловий\~будинок,\~який знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Будинок зареєстрований\~Симбірським міжміським\~бюро технічної\~інвентаризації 24.07.1967\~року.\~30.03.1977\~року\~рішенням народного\~суду Турківського\~району Львівської\~області було\~задоволено позов\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~а саме\~визнано право\~особистої власності\~за [PERSON] \~на половину\~житлового будинку,\~який розташовано\~по [ADDRESS] .\~Тій половині\~житлового будинку,\~яка належала\~ [PERSON] \~було змінено\~адресу з\~ [ADDRESS] \~на [ADDRESS] ,\~а в\~подальшому присвоєно\~адресу [ADDRESS] ,\~а іншій\~половині будинку\~-\~ [ADDRESS] .\~В будинку,\~який належав\~ [PERSON] на\~дату його\~смерті проживав\~син [PERSON] .\~Після смерті\~свого батька\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~прийняв в\~управління вказаний\~житловий будинок,\~проживав у\~ньому,\~сплачував комунальні\~платежі,\~підтримував будинок\~у придатному\~стані,\~здійснював його\~ремонт.\~Відтак [PERSON] \~прийняв спадщину\~після смерті\~свого батька\~як спадкоємець\~першої черги\~спадкування за\~законом,\~вступивши в\~управління та\~володіння спадковим\~майном.\~Окрім [PERSON] \~інших спадкоємців\~першої черги\~спадкування немає.\~Після смерті\~батька відповідача\~3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивача),\~його мати,\~позивачка за\~первинним позовом\~(за\~зустрічним позовом\~відповідачка)\~ [PERSON] ,\~в термін,\~визначений ст.\~1270\~ЦК України\~прийняла спадщину,\~оскільки на\~день смерті\~свого чоловіка\~проживала разом\~з ним.\~Окрім відповідача\~3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивача)\~та його\~матері,\~а позивачки\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~відповідачки)\~ [PERSON] ,\~інший спадкоємець\~першої черги\~спадкування за\~законом відповідно\~до ст.\~1261\~ЦК України\~є сестра\~відповідача 3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивача)\~-\~ [PERSON] ,\~яка на\~день смерті\~спадкодавця проживала\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~і яка\~із заявою\~про прийняття\~спадщини до\~нотаріуса не\~зверталася.\~Вважає відповідач\~3\~за первинним\~позовом (за\~зустрічним позовом\~позивач),\~що він\~прийняв спадщину\~після смерті\~свого батька\~ [PERSON] ,\~а тому\~йому повинна\~належати інша\~половина житлового\~будинку із\~приналежними до\~нього господарськими\~будівлями і\~спорудами,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а тому\~просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка батька. Відповідач 1 (за зустрічним позовом відповідач) [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання, в якому просив суд розглядати справу без його участі, позов визнає. Відповідач 2 (за зустрічним позовом відповідач) [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання, в якому просив суд розглядати справу без його участі, позов визнає. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачка за\~первинним позовом\~(за\~зустрічним позовом\~відповідачка)\~ [PERSON] 10.03.2023\~року подала позовну заяву. Відповідач 1 (за зустрічним позовом відповідач) [PERSON] 12.05.2023\~року надіслав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі, позов визнає. Відповідач 2 (за зустрічним позовом відповідач) [PERSON] 12.05.2023\~року надіслав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі, позов визнає. Позивачка за\~первинним позовом\~(за\~зустрічним позовом\~відповідачка)\~ [PERSON] 23.05.2023\~року подала заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] 23.05.2023\~року подав зустрічний позов Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] адвокат Миньо\~М.М. подав клопотання про витребування доказів. Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] адвокат Миньо\~М.М. подав клопотання про доручення доказів. Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] адвокат Миньо\~М.М. подав клопотання про уточнення позовної заяви. Відповідач 2 (за зустрічним позовом відповідач) [PERSON] 07.06.2023\~року надіслав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі, позов визнає. Відповідач 1 (за зустрічним позовом відповідач) [PERSON] 07.06.2023\~року надіслав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі, позов визнає. Позивачка за\~первинним позовом\~(за\~зустрічним позовом\~відповідачка)\~ [PERSON] 08.06.2023\~року подала клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без її участі. Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] 08.06.2023\~року подав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі. Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] 30.06.2023\~року подав клопотання про доручення доказів. Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] адвокат Миньо\~М.М. подав клопотання 11.07.2023\~року, 09.08.2023\~року про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі. Позивачка за\~первинним позовом\~(за\~зустрічним позовом\~відповідачка)\~ [PERSON] 19.07.2023\~року подала клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без її участі. Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] 31.08.2023\~року подав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі. Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] адвокат Миньо\~М.М. подав клопотання 31.08.2023\~року про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі. Інших клопотань і заяв від сторін на адресу суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25.04.2023\~року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, відкрито підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання, постановлено викликати в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, визнано явку сторін по справі в судові засідання обов`язковою, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву, визначено відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу роз`яснено право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачу заперечення. Ухвалою суду від 24.05.2023\~року клопотання представника позивачки задоволено, витребувано у приватною\~нотаріуса Самбірського\~районного нотаріального\~округу Федаша\~М.М.\~належним чином\~завірену копію\~спадкової справи\~заведену після\~смерті [PERSON] ,\~ [INFO] , який помер [INFO] , а також витребувано у Старосамбірської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заводились спадкові справи після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , і після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Якщо такі спадкові справи заводилися після смерті [PERSON] і [PERSON] - надати суду належним чином завірені копії відповідних спадкових справ. З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. Вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] , помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] дід чоловіка позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] , а прадід відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно із довідкою по формі спадкування № 2681 від 14.09.2021\~року [PERSON] до дня смерті зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (чоловік позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] , а батько відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] ), а також [PERSON] (відповідач 1) та [PERSON] \~(відповідач 2). [PERSON] , позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка), а також відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) є особою з інвалідністю І групи. [PERSON] та [PERSON] були одружені, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про право приватної власності на будівлі, виданим 24.07.1967\~року, [PERSON] , дідові чоловіка дід чоловіка позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] , а прадід відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будинок зареєстрований Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.1967\~року в реєстрову книгу за № 704. 30.03.1977\~року рішенням народного суду Турківського району Львівської області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , і визнано право особистої власності за [PERSON] на половину житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Тій половині житлового будинку, яка належала [PERSON] , було змінено адресу з [ADDRESS] на [ADDRESS] , а в подальшому присвоєно адресу [ADDRESS] , а іншій половині будинку [ADDRESS] . Згідно з довідкою по формі спадкування № 2680 від 14.09.2021\~року [PERSON] \~був до дня смерті зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачкою за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] , а також з відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] . В будинку, який належав [PERSON] станом на дату його смерті проживав син [PERSON] . Після смерті свого батька [PERSON] прийняв в управління вказаний житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, під і римував будинок у придатному стані, здійснював його ремонт, у зв`язку з чим [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963\~року. Після смерті [PERSON] його син, [PERSON] , прийняв в управління майно, спірний житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, підтримував будинок у нормальному стані, здійснював його ремонт, оформив на сеое договір користування електричною енергією, слідкував за збереженням пломб лічильника, сплачував земельний податок. [PERSON] \~прийняв спадщину після емері і свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном в дотримання вимог п. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963\~року. Окрім [PERSON] іншими спадкоємцями першої черги спадкування відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963\~року були син спадкодавця [PERSON] , та син спадкодавця [PERSON] , які на день смерті [PERSON] були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Станом на день у смерті [PERSON] у вказаному будинку із зареєстрованих осіб фактично проживав його син, чоловік позивачки, [PERSON] , [PERSON] , позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка), а також її діти - [PERSON] та [PERSON] - відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач). Після смерті свого [PERSON] , чоловіка позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка), [PERSON] , в термін, визначений ст. 1270 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на день смерті свого чоловіка проживала разом із ним. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син спадкодавця, [PERSON] , відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач), оскільки на день смерті свого батька постійно проживав разом із ним. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України - дочка спадкодавця, [PERSON] , яка на день смерті спадкодавця проживала за адресою: [ADDRESS] , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Після смерті спадкодавця [PERSON] позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка), [PERSON] , а також відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] звернулися із заявою до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Федаша\~М.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 26.11.2021\~року приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Федашем\~М.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] і [PERSON] не надано нотаріусу документів, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого батька, [PERSON] , а також доказів (документів) того, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, був його син, [PERSON] , який помер [INFO] . Сторонам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки № 315683017 від 21.11.2022\~року житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстрований. Відповідно до довідки Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 28.09.2022\~року № 1401-02.17 згідно адресного господарства [ADDRESS] перейменовано на адресу [ADDRESS] та згідно з рішенням виконкому Турківської міської ради від 18.10.2021\~року за № 178 даному житловому будинку присвоєно адресу [ADDRESS] . Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008\~року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994\~року № 18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Статті 1216, 1297 ЦК України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013\~року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966\~року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966\~року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995\~року (далі - Інструкція). Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994\~року № 18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть б)ти: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004\~року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985\~року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966\~року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995\~року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Окрім цього, Інструкцією Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29.07.1959\~року "Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР" передбачено об`єкти, що підлягають реєстрації - будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві власності, будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. До реєстрації повинні бути подані оригінали правовстановлюючих документів та копії з них, засвідчені у встановленому законом порядку, копії цих документів залишаються в справах бюро технічної інвентаризації. В разі будівництва, з дозволу виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, будинку взамін старого, що підлягає знесенню, після закінчення будівництва та прийняття нового будинку в експлуатацію, забудовнику повинно бути видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих свідоцтво про право власності, а старий правовстановлюючий документ відбирається та погашається. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004\~року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001\~року) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992\~року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003\~року та Законом України від 01.07.2004\~року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011\~року № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992\~року житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Верховний Суд зауважує, що, якщо особа (спадкоємець) не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до ч.3 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є 6еззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021\~року у справі № 93 7/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210), від 10 квітня 2020\~року у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61-27212св19) та від 27 лютого 2019\~року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452св18). Як вбачається з копії реєстраційної справи, отриманої в КНП ЛОР «Самбірське МБТІ», виконавчим комітетом Турківської районної ради депутаті в трудящих Дрогобицької області було надано дозвіл [PERSON] на будівництво житлового будинку. 22.07.1967\~року [PERSON] подано заяву до Самбірського МБТІ про надання дозволу па оформлення права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до Акту на встановлення прав на домоволодіння від 22.07.1967\~року [PERSON] повідомив, що побудував даний будинок за власні кошт в 1952 році в даному будинку проживали його сини - [PERSON] та [PERSON] . Відтак, суд дійшов до висновку, що позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] , а також відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] як спадкоємці першої черги підставно просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно. За таких обставин справи, суд дійшов, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у них відсутній. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 14.08.2019\~року по справі N 523/3522/16-ц, та в силу положень чю4 ст.263 ЦПК України враховується при прийнятті рішення по справі. Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008\~року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.01.2013\~року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачів в частині визнання права власності на будинок та господарські споруди підлягають задоволенню. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Відповідно до довідки, виданої Турківським домоуправлінням, будинок по [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] , не належить будинкоуправлінню. Рішенням виконкому Турківської міської ради від 29.06.1967\~року № 63 було призначено право власності за громадянином [PERSON] ( [PERSON] ) на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтва про право приватної власності на будівлі, виданим 24.07.1967\~року, дідові чоловіка заявниці за первинним позовом належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , якому в подальшому було присвоєно адресу: [ADDRESS] , а пізніше - [ADDRESS] . Будинок зареєстрований Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.1967\~року в реєстрову книгу за № 704. Однак у вказаному свідоцтві про право власності було зазначено власника [PERSON] , в той час як у свідоцтві про смерть зазначено прізвище, ім`я та по- батькові - [PERSON] . Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право приватної власності на будівлі, виданого 24.07.1967\~року Турківським міським відділом комунального господарства, підтверджується наявністю в позивачки оригіналу даного правовстановлюючого документа, наявністю в позивачки оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] , фактом проживання [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] ), матеріалами реєстраційної справи Самбірського МБТІ. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Згідно з ч. 1ст.141 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017\~року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В поданих позовах позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) [PERSON] , а також відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] не просять стягнути з відповідача судові витрати за позовну вимогу, у зв`язку з чим суд даного питання не вирішує.

Outcome: approved