Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

26\~травня 2023\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що сторони зареєстрували шлюб 25 серпня 2018 року Сумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис про шлюб № 84. Від даного шлюбу маємо спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони мають різні погляди на майбутнє, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до постійних сварок та нарікань, шлюбні відносини фактично припинились, примирення неможливо. Виник спір щодо місця проживання їх малолітньої доньки, яка проживає на даний час з батьком за адресою [ADDRESS] . Позивач працює, має стабільний дохід, за місцем роботи та проживання позитивно характеризується, спиртними напоями не зловживає. Для дитини створені вісі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Відповідач офіційно не працевлаштована, не має постійного доходу та власного житла, а тому не зможе забезпечити належні умови для проживання та розвитку доньки , і тому позивач просить визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком. 10 серпня 2023 року від представника позивача- адвоката Пулинець Б.А. на адресу суду надійшла заява, в якій просив викласти пункт 2 прохальної частини позову в наступній редакції, а саме: «Залишити малолітню доньку [PERSON] , [INFO] проживати разом з батьком [PERSON] за адресою реєстрації [ADDRESS] », Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, від представника позивача та відповідача надійшли до суду заяви про розглянути без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти проживання дитини разом з батьком, оскільки вона періодично на тривалий час виїжджає за межі України на заробітки і дитина в цей період перебуває з батьком. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд, відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає можливим у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони у справі зареєстрували шлюб 25 серпня 2018 року Сумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис про шлюб № 84 ( ас.6). Мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] ( ас.7). Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Щодо позовної вимоги про залишення малолітньої дитини проживати разом з батьком, суд виходить із наступного. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечує проти залишення доньки проживати разом з батьком , тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати разом з батьком, відповідно, позов в цій частині також підлягає задоволенню. Позивач не заявляв вимоги про стягнення судових витрат, тому дане питання судом не вирішувалось.

Outcome: approved