Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 23.07.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітної плати щомісячно до повноліття дітей, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Заборгованості по сплаті аліментів немає. На даний час дочка [PERSON] досягла повноліття. Позивач створив нову сім`ю, у нього народився син [PERSON] , який знаходиться на його утриманні, у зв`язку з чим змінився його матеріальний та сімейний стан. Просить суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 23.07.2014 року та стягувати з нього аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі частки від заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідачкою відзиву на позовну заяву не подано. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, а саме зміну розміру аліментів, визначених рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 23.07.2014 року, а саме з 1/3 частки від заробітньої плати на двох дітей на частку всіх видів доходу на одну дитину, до досягнення сином [PERSON] повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки при поданні позову до суду мав на увазі саме зміну розміру аліментів, а не його зменшення. Просить позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності У судове засідання відповідачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, 04.09.2023 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 23.07.2014 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітної плати щомісячно до повноліття дітей, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 19 червня 2014 року (а.с.8). Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області шлюб між позивачем і відповідачкою було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачка змінила на дошлюбне [PERSON] . Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] син [PERSON] , відповідно (а. с. 6, 7). З довідки № 28.2-20/5105 від 19.05.2023 року виданої Путильським відділом державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області вбачається, що на виконанні у Путильському відділі державної виконавчої служби Вижницького району, Чернівецької області Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 44174816 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітної плати щомісячно до повноліття дітей, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Заборгованості зі сплати аліментів немає (а.с.11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, [PERSON] проживає разом зі співжителькою [PERSON] та спільним сином [PERSON] . Також виховує дочку співжительки [PERSON] . Сім`я проживає у нормальних матеріально-побутових умовах (а.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст. 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Згідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що його сімейний стан змінився, він створив нову сім`ю, нього народився син, дружина та син знаходяться на його утриманні. Суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, проте він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на підставі рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 23.07.2014 року, а саме з 1/3 частки на двох дітей до 1/2 частки на одну дитину, сина [PERSON] , щомісяця і до досягнення ним повноліття, оскільки судом встановлено зміну сімейного та матеріального стану позивача на час розгляду справи. Згідно п.23 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved