Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд у березні 2023р. із позовом до Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про зобов`язання вчинити дії, а саме: ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надати документи\~ на підставі яких виписувались рахунки позивачу та на основі яких відкрито особовий рахунок [NUMBER] закріплений за квартирою по [ADDRESS] , зобов`язати ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» зарахувати суми сплачені позивачем з 01.10.2021р. за квартирою по [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , зобов`язати ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заключити договір на постачання теплоенергії, який би був вигідний обом сторонам, зобов`язати ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» підтвердити особовий рахунок [NUMBER] закріплений за квартирою по [ADDRESS] документом на підставі документів наданих позивачем і за її підписом, що підтверджуватиме власність до цього рахунка, зобов`язати ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» зробити перерахунок в рахунках за опалення за грудень 2022р., січень 2023р. з врахуванням розрахунку позивача. Позов обгрунтовано тим, що з 01.10.2020р. постачання здійснює відповідач, а до цього здійснювало ТОВ «Станіславська ТЕК». Рахунки від відповідача почала отримувати позивач з новим особовим рахунком за теплоенергію, який не містить саме прізвище [PERSON] , про що подана заява від 17.06.2022р..Оскільтки вимоги позивача не виконано, з червня 2022р. перестала оплачувати послуги за рахунком послуг на квартиру позивача, але без її прізвища в рахунках. В подальшому на адвокатський запит було повідомлено відповідачем, що прізвище не зазначається, так як є захист персональних даних осіб. Договір укладати відповідач з позивачем не хоче та не надав акти передачі від попереднього надавача послуг до нового надавача таких послуг. Окрім того завищено суми наданих послуг за грудень 2022р., січень 2023р.. 19.04.2023р. подано відзив на позов, в якому вимоги заперечив представник та зазначено, що [PERSON] є власником житла по [ADDRESS] і отримувачем послуг з централізованого теплопостачання. Відповідач на підставі та виконання вимог законодавства зобов`язаний надавати необхідну інформацію, загальну вартість місячного платежу, формувати та надавати споживачу рахунок на оплату наданої послуги щомісяця, формувати в себе абонентську інформацію адреси та інших даних споживача та вчиняти інші дії. Всі вимоги закону дотримуються. Особовому рахунку присвоєно 12-ти значний цифровий номер, який складається з кодів вулиці, будинку, квартири, а за постановою НКРЕ від 30.03.2017р. №464 зазначено, що в розрахунок за надані послуги зазначається інформація:адреса споживача, особовий рахунок, інформація надавача послуг, опалювальна площа, рік, Ггал,м куб, сума, при цьому що прізвище та ім`я особи власника житла належить до персональних даних за Законом України «Про захист персональних даних». Щодо укладення договору зі споживачем-позивачем то за вимогами ст.13 Закону №2189, якщо співвласниками багатоквартирного будинку не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин (індивідуальний, колективний) та не укладено відповідний договір, з ними укладається публічний договір приєднання. Останній був опублікований відповідачем на сайті 01.11.2021р. 25.04.2023р. позивач подала відповідь на відзив. 28.04.2023р. позивач подала позов зі зміненими вимогами (щодо вимоги №6) та просила зобовязати відповідача признати суму 1121.20грн. за січень 2023р. правильною на підставі розрахунку позивача, зробити перерахунок за лютий, березень 2023р. взявши за основу суму 1121.30грн.. 14.06.2023р. надійшло заперечення на відповідь на відзив. 21.06.2023р. позивач надала письмові пояснення після отриманого заперечення на відповідь на відзив. 21.06.2023р. відповідач подав доповнення до заперечення. 18.08.2023р. позивач змінила позовну вимогу №3 та просила зобовязати відповідача надати довідку по змісту (зазначеного позивачем), однак дана заява судом в засіданні 31.08.2023р. повернута позивачу, оскільки подана в порушення вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, тобто на стадії судового розгляду, після отриманих пояснень. Позивач в судових засіданнях підтримала позовні вимоги з уточненнями. Представник відповідача в судових засіданнях\~ вимоги позову заперечила, просила відмовити у їх задоволенні повністю. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, враховуючи таке. Позивач [PERSON] є споживачем послуг із централізованого опалення до квартири по [ADDRESS] , що підтверджується та визнається сторонами, зареєстрована у даній квартирі (а.с.19). Також, згідно Свідоцтва про право власності на житло позивач є співвласником квартири по [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності 4-м особам, в рівних долях (а.с.63), тому доводи позивача у судових засіданнях, що вона є одноосібним власником і тільки її прізвище має бути зазначено в договорі, який вона просить зобовязати укласти, а також у поданих рахунках, не відповідає правовстановлюючим документам, хоча її право бути одноосібним споживачем, у разі проживання тільки її в даному житлі, визнається та не заперечується відповідачем, та роз`яснено судом. Не є предметом заперечення те, що вона була визнана\~ уповноваженим власником квартири за заявою наймача (ще на той час) [PERSON] (а.с.132) та виготовлення позивачем у 1997р. Техпаспорту на квартиру (а.с.133). Так, Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води на житловий будинок\~ по [ADDRESS] , згідно рішення виконокму Івано-Франківської міської ради від 10.09.2020р. №943, з 23.10.2020 року. Даний житловий будинок, в якому проживає позивач, обладнаний приладом обліку тепла. Обгрунтовуючи позовні вимоги про зобов`язання ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надати документи\~ на підставі яких виписувались рахунки позивачу та на основі яких відкрито особовий рахунок [NUMBER] закріплений за квартирою по [ADDRESS] , заключити договір на постачання теплоенергії, який би був вигідний обом сторонам, підтвердити особовий рахунок [NUMBER] закріплений за квартирою по [ADDRESS] документом на підставі документів наданих позивачем і за її підписом, що підтверджуватиме власність до цього рахунка (вимога №1,2,4,5 позову) позивач зазначала, що при отриманні рахунків\~ від відповідача за теплоенергію, в них вказується новий особовий рахунок (відмінний до жовтня 2020 року попереднього надавача послуг), в них відсутнє прізвище [PERSON] , що унеможливлює знати, що цей рахунок належить саме позивачу, а тому\~ з червня 2022р. вона перестала оплачувати послуги за рахунками відповідача за свою квартиру. Договір укладати відповідач з позивачем не хоче та не надав акти передачі від попереднього надавача послуг до нового надавача таких послуг. Заперечуючи позовні вимоги в цій частині представник відповідача пояснив, що після заміни надавача послуг, база даних програмного забезпечення відповідача була сформована з нових особових рахунків споживачів, а кожному особовому рахунку було присвоєно 12-ти значний цифровий номер, який складається з кодів вулиці, будинку, квартири. Використовувати особові рахунки попереднього надавача послуг ТОВ «СТЕК» відповідач не може і зміна особового рахунку, який й надалі прив`язаний до даної квартири та до прізвища позивача за базами даних, жодних прав позивача не порушує. За постановою НКРЕ від 30.03.2017р. №464 зазначено, що в розрахунок за надані послуги зазначається інформація: адреса споживача, особовий рахунок, інформація надавача послуг, опалювальна площа, рік, Ггал,м куб, сума, при цьому відповідач доводив, що\~ прізвище та ім`я особи власника житла належить до персональних даних за Законом України «Про захист персональних даних», і таке не зазначення в щомісячних рахунках за надані послeги імені особи тільки в інтересах самого ж споживача, оскільки дані в такому випадку щодо осіб, які є власниками чи споживачами, не зможуть попадати до не встановленого кола осіб (якщо відсутні скриньки поштові, то рахунки працівниками відповідача вставляються в дверний отвір закритих дверей, в такому випадку будь хто може оглянути дані особи квартири). Суд погоджується з такими доводами, оскільки жодні права позивача, як співвласника житла чи отримувача послуг, зміною та присвоєнням особового рахунку новим надавачем послуг (відповідачем) та не зазначення ім`я позивача в самих щомісячних рахунках за наявності всіх інших даних щодо в т.ч. квартири, де проживає позивач та до якої надаються послуги теплопостачання, особового рахунку тощо, не є порушені, при цьому що в базі даних відповідача і у всіх наданих відповідях позивачу, про які буде вказано нижче, зазначається, що даний особовий рахунок та квартира [ADDRESS] у електронній базі даних відповідача закріплена за її ж прізвищем [PERSON] . Так, за вимогами ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством. Тому, позивач вправі щоразу при її потребі отримувати повну інформацію щодо себе, як отримувача послуг, така інформація надається відповідачем безкоштовно та на кожну вимогу споживача. Відповідно до ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (чинного з 2018 року) рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону (частина 1). Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця (частина 2). Разом з тим, за п.2 ч.3 ст.8 цього закону, рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію - адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг. При цьому в рахунку обов`язково зазначаються і інші дані: найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги; період, за який здійснюється нарахування; загальна сума до сплати; обсяг спожитої теплової енергії; показання відповідних вузлів обліку; діючі ціни та тарифи на комунальні послуги; стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення) тощо. Тобто, за п.2 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який має вищу юридичну силу за наказ МЮУ, на який посилається позивач, рахунок сформований виконавцем (надавачем) послуг містить альтернативну інформацію: 1) адреса, 2) прізвище, ім`я та по батькові споживача або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг. Відповідач зазначив, що за даною нормою ним застосовується: адреса, до якої надається послуга та абонентський номер споживача, який дає згоду ідентифікувати цього споживача виконавцю це особовий рахунок, до якого у базі даних прив`язано прізвище, ім`я та по батькові споживача [PERSON] , яка була платником послуг та за даними про неї від попереднього надавача ТОВ «СТЕК», а також інші обов`язкові\~ дані щомісячного рахунку\~ (інформація надавача послуг, опалювальна площа, рік, Ггал,м куб, сума). Позивач заявою від 20.06.2022р. до відповідача просила вказувати її\~ прізвище, імя та по батькові, в іншому разі припинить оплату за отримані послуги, та просила письмово підтвердити хто є власником особового рахунку [NUMBER] (а.с.6), на що отримала відповідь 13.07.2022р. (а.с.7) що за даними з жовтня 2020р. (при передачі повноважень надавача послуг з теплопостачання) за будинком по [ADDRESS] зазyfчено власника (співвласника) [PERSON] , а персональна інформація щодо споживача в самих рахунках не вноситься за ЗУ «Про захист персональних даних». Такі ж відповіді щодо її прізвища надавались відповідачем й інші, за її зверненнями. Сумніви позивача у судових засіданнях та позові про можливість зміни відповідачем самостійно її, як власника квартири, в якій зареєстровані окрім неї ще троє осіб (хоча такі особи, як вже зазначалось вище, є не тільки зареєстровані, а і співвласниками житла, що не визнає сама позивач) вона висловлювала і в інших зверненнях, а саме від 12.12.2022р., запитом від 02.02.2022р., 27.07.2022р., 20.06.2022р., 12.12.2022р., 10.02.2023р., про що надавалися відповіді\~ (а.с.8-9, 10-12, 61, 98, 100-104, 107). При цьому, надані довідки відповідачем за опалення за адресою по [ADDRESS] по роках: 2020р, 2021р., 2022р., 2023р., де чітко зазначено номер особового рахунку та прізвище позивача [PERSON] (а.с.109, 110, 151-154). Так, за ч.4-6 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», інформація чи додаткова інформація зазначена в ч.3 даної ж статті може надаватися виконавцем як додаток до рахунка на оплату комунальних послуг та/або надаватися споживачам за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Зазначена інформація має надаватися також за зверненням споживача. Враховуючи те, що жодного зміни прізвища позивача [PERSON] \~ у ідентифікації наданої послуги до будинку по [ADDRESS] при формуванні електронної\~ бази даних відповідачем судом не встановлено,\~ вказані вимоги позову не є доведеними, в т.ч.\~ щодо порушених прав позивача. Щодо укладення відповідачем індивідуального договору зі споживачем-позивачем (у судових дебатах позивач висловилась про неактуальність такої вже вимоги, так як з 12.06.2023р. будинок вже знято з обслуговування відповідача, проте до постановлення ухвали про закінчення з`ясування обставин справи та перехід у судові дебати, таку вимогу без розгляду не залишала), то слід зазначити таке. За вимогами ч.1-2, 4 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором (частина 4 статті 13 в редакції з грудня 2020 року). Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Отже, якщо позивач виявила бажання на укладення договору з відповідачем, вона повинна була надіслати відповідачу проект відповідного договору, який складений згідно з типовим договором, але до матеріалів цивільної справи ні позивач не надала такий договір, який вона б відправила для підписання за висловленою пропозицією на укладення саме з нею договору, ні представник відповідача не підтвердила про направлення такого проекту договору позивачем. Разом з тим, як слідує з ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) відповідно до частини першої статті 14 цього Закону та повідомлення виконавців комунальних послуг про прийняте рішення за два місяці до запланованої дати укладення договору такий виконавець зобов`язаний укласти договори про надання комунальних послуг відповідно до вимог цієї статті згідно з обраною співвласниками моделлю організації договірних відносин. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк. А за ч.1 ст.14 вищевказаного закону, за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг (в редакції закону від 03.12.2020р.). Також, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» який введений в дію з 1 травня 2019 року, п.3 Прикінцевих та перехідних положень, передбачає, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Така постанова КМУ прийнята 08.09.2021р. №1022, 1023 (чинна з 01.10.2021р.). Звідси, якщо співвласниками багатоквартирного будинку не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин (індивідуальний з кожним власником, колективний від імені всіх з однією особою чи колективний з колективним споживачем) та не укладено відповідний договір звісно ж виключно на договірних засадах, з споживачами -співвласниками багатоквартирного будинку укладається публічний договір приєднання. Такий публічний договір приєднання був опублікований відповідачем на сайті 01.11.2021р. (а.с.39-46) і як доводила сторона відповідача та не спростовано позивачем, жодної пропозиції від співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] та прийнятого рішення про вибір моделі договірних відносин\~ до відповідача не надходило. Тому, з 01.12.2021р. чинний договір - публічний договір приєднання, з моменту акцептування його споживачем, який також може бути розірвано у разі прийняття рішення співвласниками про зміну моделі договірних відносин відповідно до ст.14 закону (п.53 цього договору). Можливість укладення договору приєднання врегульовано також і ст.634 ЦК України. При цьому, попередньо на час набуття прав надавача послуг щодо в т.ч. будинку, де мешкає позивач,\~ у відповідача також діяв публічний договір від 01.10.2017р. (а.с.94-95). Разом з тим, з 12.06.2023р., згідно акту про відключення будівлі, в т.ч. житлового будинку від зовнішніх систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) від 12.06.2023р. (а.с.165) багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] був відключений від зовнішніх систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання). Тому на час ухвалення рішення суду, дана вимога не могла би бути задоволена також і з цих підстав. Отже, слід прийти до висновку що вимога в цій частині також не є доведеною перед судом. Щодо вимоги про зобов`язання ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» зарахувати суми сплачені позивачем з 01.10.2021р. за квартирою по [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] (вимога №3), то дана вимога (яка була змінена заявою від 18.08.2023р., яка не прийнята судом і повернена позивачу без розгляду, оскільки подана на стадії судового розгляду в порушення п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України), то така також не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З жовтня 2020р. позивач як споживач та співвласник квартири [ADDRESS] оплачувала відповідачу за нараховані послуги. Починаючи з червня 2022р. позивач в позові та в судових засіданнях стверджувала, що перестала проводити оплату через сумніви приналежності цього ж особового рахунка (який був визначений виконавцем послуг ще в жовтні 2020р.) до її особи, тобто відсутності її даних (прізвища, імя та по батькові) в рахунках щомісяця. Позивач заявою від 13.12.2021р. зверталася до відповідача про здійснення перерахунку сум нарахувань за опалення за період з 2019-2021р. (а.с.97), хоча відповідач надає послуги тільки з 01.10.2020р., а тому перераховувати рахунки попереднього надавача є взагалі необґрунтованим, при цьому підстав для перерахунку відповідачем не знайдено. Згідно довідки за опалення за 2022 рік (а.с.109) на 01.01.2022р. у позивача був нарахований борг в сумі 3557.71грн., який разом з нарахованими платежами за січень-лютий\~ 2022р., був нею сплачений у сумі 7260.09грн. у березні 2023р., отже з всіма нарахуваннями до цього періоду позивач як споживач погодилась, визнавши такі нарахування шляхом сплати їх. За червень 2022р. позивачу було нараховано 198.12грн., які нею не були сплачені і починаючи з цього часу, кошти за отримані послуги централізованого теплопостачання [PERSON] вже не оплачувала. Так, станом на 01.05.2023р. заборгованість за позивачем визначена у сумі 9521.62грн. (а.с.110), а на час припинення надання послуг відповідачем до всього будинку тобто на 12.06.2023р. заборгованість позивача складає 9800.38грн. (а.с.154). Тому, враховуючи, що всі платежі, які вносились [PERSON] по червень 2022р. на оплату послуги теплопостачання по особовому рахунку [NUMBER] за адресою по [ADDRESS] , належним чином зараховані, що також підтверджується і довідкою відповідача по всіх платежах позивача за весь період (а.с.164), тому вимоги в цій частині є необґрунтованими перед судом. Також, позивач просила суд зобов`язати\~ ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» признати суму 1121.20грн. за січень 2023р. правильною, беручи до уваги її розрахунок, та зобов`язати зробити перерахунок на лютий, березень 2023р. взявши за основу січень 2023р (вимога №6 в редакції змін від 28.04.2023р.). Обгрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач пояснила суду, що порівнянно з попереднім надавачем послуг збільшились вдвічі, а подекуди втричі, суми в рахунках за опалення, згідно наданої позивачем порівняльної таблиці (а.с.14, 58), порівнюючи місяці січень-квітень 2019-20 років та жовтень-грудень 20р., січень-квітень, жовтень-грудень 2021-22 років , січень-лютий 2023 року. При цьому, аналізуючи наданий позивачем доказ по об`єму спожитого тепла, вбачається що, наприклад, за січень місяць 2019 року вона споживала 50.97 Гкал, 2020 року (де тільки з жовтня надавалися послуги вже відповідачем) 41.6 Гкал, 2021року 48.9 Гкал,\~ 2022року 43.25 Гкал та 2023року 49.1 Гкал, інші місяці подібно. Щодо збільшення цін на теплопостачання, то за поданим позивачем доказом вбачається що, наприклад, за січень місяць 2019 року вона оплачувала 1894грн., цей же місяць 2020р. (де тільки з жовтня надавалися послуги вже відповідачем) 1468грн., 2021 року 2163грн., 2022р.- 2114грн., і так за аналогією інші місяці, з чого вбачається збільшення ціни саме у 2021році та потім зменшення її у 2022р. в порівнянні з попереднім роком (а.с.14). Окремо слід надати оцінку нарахування за послуги теплопостачання з врахуванням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених наказом Мінрегіонбуду від 28.12.2018р. №315 (надалі Методика), Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ від 21.08.2019р. №830, наявністю на будинку приладу обліку тепла по якому відбувається нарахування послуг, а також з врахуванням виходу з ладу та ремонту будинкового лічильника у січні 2023р. про що свідчить Акт-припис від 30.01.2023р. та Акт прийняття в експлуатацію вузла обліку теплоенергії від 16.02.2023р. (а.с.76-77). Позивач просила\~ признати визначену нею за надані послуги суму 1121.20грн. за січень 2023р. правильною, замість 2090.30грн., з подальшим врахуванням саме даної суми 1121.20грн. ще за два місяці - лютий, березень 2023р.. Так, зач.1,3 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду. За Методикою, загальний обсяг теплової енергії на опалення будинку [ADDRESS] , яий визначено за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії,\~ за грудень 2022р. (станом на 20.11.22р.) складав показник 1411.18 МВт, а станом на 29.12.22р. 1452.09 МВт, кількість тепла 35.18 Гкал (згідно абз.4,5 ч.2 розділу 1, п.12 р.4, п.4 р.11 Методики). Тому за січень 2023р. та три дні грудня 2022р. (а саме за 29,30,31 число) визначено відповідачем обсяг теплової енергії, та дораховано за грудень 22р. (за 3 дні) 3.87 Гкал, за січень 2023р. нараховано 38.50Гкал, звідси підстав для перерахунку за послугу теплопостачання як вірно доводив представник відповідача немає, а наданий позивачем власний розрахунок не відповідає вимогам даної Методики (нова редакція чинна з 28.01.2022р.). Не можуть бути належними і доводи позивача, що аналогічна поломка лічильника у грудні 2021р. була нібито влаштована відповідачем, виключно у звязку із зверненням її до відповідача\~ про неправильність проведення нарахування за теплопостачання (а.с.57), неправильність нарахування не була предметом оскарження та визнана позивачем шляхом повної сплати за нараховані послуги. На її звернення від 16.02.2023р. була надана детальна відповідь 16.03.2023р. (а.с.105-106), в якій відповідач обгрунтував нарахування за 3 дні грудня 2022р., січень 2023р. коли було виявлено поломку та 15 днів лютого 2023р. (з дня, коли знято показники на вузлі комерційного обліку відповідної комунальної послуги по день встановлення лічильника після ремонту). Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведенного та ст.634 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», постановою КМ України від 08.09.2021р. №1022, №1023, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених наказом Мінрегіонбуду від 28.12.2018р. №315,

Outcome: dismissed