Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

23 травня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про зняття з реєстрації особи з місця реєстрації. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що є власником кв. [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований її колишній чоловік відповідач по справі [PERSON] , проте з позивачкою не проживає та за комунальні послуги не сплачує з жовтня 2022 року, а шлюб вони розірвали 07.02.2023 року. На прохання позивачки в добровільному порядку знятись з реєстрації, відповідач ніяк не реагує, відмовляється йти до військкомату для отримання дозволу для зняття з реєстрації. Окрім того, позивачка зазначає, що до неї приходять працівники військкомату, щоб з`ясувати місце знаходження відповідача, та турбують її та її 2 неповнолітніх дітей. Отже, відповідач порушує її право як власника у вільному розпорядженні майном і створює проблеми проживання та користування даною квартирою. А тому, просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 29 травня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши думку позивачки, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до\~ст. 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2019 року, який було розірвано 07.02.2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (копія свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.11.2005 року, копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.09.2005 року, копія технічного паспорту від 26.01.2016 року). \~ \~ \~ \~Як вбачається із копії довідки № В-03-40135 в кв. [ADDRESS] з 11.01.2020 року зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . За\~статтею 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (Із змінами, внесеними згідно із Законами № 2438-IX від 19.07.2022, № 2459-IX від 27.07.2022, № 2524-IX від 16.08.2022), який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Отже, аналізуючи вищевказане, законом передбачено право власника житла на зняття з місця реєстрації осіб, які не є співвласниками даного житлового приміщення без їх згоди в досудовому порядку. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 із відповідними змінами, також, врегульовано питання зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування). Зокрема, положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Із вказаної норми слідує, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для зняття його з місця реєстрації, відповідно вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною. Згідно із ст.76,77,78 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки суд не є органом, який має право знімати фізичну особу із зареєстрованого місця реєстрації чи реєструвати місце проживання особи, а таким органом є відповідний орган реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. В порядку\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed