Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

07.05.2021 р. [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що відповідно до умов договору про надання кредиту на споживчі та соціальні цілі № 2349 від 04.05.2012 р., [PERSON] було надано Національним банком України кредит в сумі 300000,00 грн. з терміном користування до 20.04.2032 р. З метою забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, 15.10.2013 р. між Національним банком України та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки №№ 2349/П-2, 2349/П-3, за якими останні зобов`язались перед Національним банком України відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] у частині по 140000,00 грн. кожна. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов договору, у неї виникла заборгованість в сумі 274466,75 грн., що стало підставою для звернення Національного банку України до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28.05.2018 р. у справі № 761/1152/18 позов Національного банку України задоволено та стягнуто заборгованість, однак постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2020 р. вказане рішення змінено, а саме скасовано в частині стягнення з [PERSON] на користь Національного банку України заборгованість в сумі 274466,75 грн. Позивачі зазначають, що виконали вказане судове рішення під час його примусового виконання, сплативши в рахунок погашення заборгованості 274466,75 грн., зокрема [PERSON] сплачено 133094,42 грн., а [PERSON] - 140000,00 грн. Посилаючись на те, що внаслідок виконання ними, як поручителями, зобов`язань боржника [PERSON] за договором про надання кредиту на споживчі та соціальні цілі, до них перейшли усі права кредитора Національного банку України, позивачі вважають, що з відповідача на їх користь підлягають стягненню грошові кошти в розмірі погашеної кожною з них частини заборгованості, а тому звернулись до суду з даним позовом. Ухвалою від 27.08.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 15.05.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові. Відповідачі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзивів не подали. Враховуючи, що представник позивачів не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідачі, що належним чином повідомлялись про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, відзивів не подали, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 04.05.2012 р. між [PERSON] та Національним банком України було укладено договір про надання кредиту на споживчі та соціальні цілі № 2349, відповідно до мов якого [PERSON] було надано Національним банком України кредит в сумі 300000,00 грн. з терміном користування до 20.04.2032 р. З метою забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, 15.10.2013 р. між Національним банком України та [PERSON] , [PERSON] укладено договори поруки №№ 2349/П-2, 2349/П-3, за якими останні зобов`язались перед Національним банком України відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] у частині по 140000,00 грн. кожна. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов договору, у неї виникла заборгованість в сумі 274466,75 грн., що стало підставою для звернення Національного банку України до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28.05.2018 р. у справі № 761/1152/18 позов Національного банку України задоволено та стягнуто заборгованість, однак постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2020 р. вказане рішення змінено, а саме скасовано в частині стягнення з [PERSON] на користь Національного банку України заборгованість в сумі 274466,75 грн. Позивачі зазначають, що виконали вказане судове рішення під час його примусового виконання, сплативши в рахунок погашення заборгованості 274466,75 грн., зокрема [PERSON] сплачено 133094,42 грн., а [PERSON] - 140000,00 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі, як на підставу для його задоволення, посилаються на те, що внаслідок виконання ними, як поручителями, зобов`язань боржника [PERSON] за договором про надання кредиту на споживчі та соціальні цілі, до них перейшли усі права кредитора Національного банку України, а тому вважають, що з відповідача на їх користь підлягають стягненню грошові кошти в розмірі погашеної кожною з них частини заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі були солідарними боржниками та виконали свої зобов`язання згідно умов договорів поруки та рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28.05.2018 р. у справі № 761/1152/18, зокрема [PERSON] сплачено 133094,42 грн., а [PERSON] - 140000,00 грн., що підтверджується листами Національного банку України від 29.08.2019 р. та 28.02.2020 р. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. Отже, в силу прямої вказівки закону поручителі [PERSON] та [PERSON] , виконавши зобов`язання боржника [PERSON] за договором про надання кредиту на споживчі та соціальні цілі, що до того ж підтвердив у своїх листах Національний банк України, набули прав первісного кредитора до зазначеного боржника. Враховуючи, що до позивачів, як поручителів, внаслідок повного виконання зобов`язань боржника, перейшли права кредитора, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] заборгованість у сумі 133094,42 грн., а на користь позивачки [PERSON] заборгованість у сумі 140000,00 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1330,94 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн., а на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1400,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн., а всього з відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню 141925,36 грн. (133094,42 грн. + 1330,94 грн. + 7500,00 грн.), а на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню 148900,00 грн. (140000,00 грн. + 1400,00 грн. + 7500,00 грн.).

Outcome: approved