Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 12 липня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 293. Позивачка в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що 12 липня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між нею та [PERSON] , актовий запис № 293. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що їх сім`я була недружною, між ними часто виникали сварки, у зв`язку з чим з лютого 2022 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. У судове засідання позивач не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з січня 2021 року, мешкають окремо з грудня 2022 року, спільне господарство не ведуть. Спору про майно між сторонами не має. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу просить прізвище залишити без змін. Відповідач у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду також надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу; шлюбно-сімейні відносини з позивачем припинені з 2022 року, мешкають окремо з серпня 2022 року, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Зазначає, що спору про майно не має. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши заяви сторін, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 2014 року, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 293. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріпленні в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, а отже звільнена на підставі вищевказаної норми Закону від сплати судового збору. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, про що свідчить відповідна заява . Зважаючи на зазначене, вирішуючи питання про розподіл судових витрату відповідності до ч. 6 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 536 грн 80 коп. (50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з позовом).

Outcome: approved