Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

У червні 2022 року Фізична особа - підприємець [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд: - визнати договір оренди автомобіля № 15/09/21, що був укладений 15 вересня 2021 року між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] - дійсним; - стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] заборгованість за договором оренди автомобіля № 15/09/21 від 15 вересня 2021 року у загальній сумі 69 378,78 грн., з яких: 15 961,41 грн. заборгованість з орендної плати; 8 776,50 грн. штраф відповідно до пункту 6.5. договору; 8 776,50 грн. неустойка відповідно до пункту 8.6. договору; 35 695,14 грн. пеня відповідно до пункту 8.8. договору; 169,23 грн. 3% річних від простроченої суми орендних платежів; - стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] матеріальні збитки, спричинені пошкодженням автомобіля, переданого в оренду за договором оренди автомобіля № 15/09/21 від 15 вересня 2021 року, у розмірі 65 098,88 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] витрати на оплату послу суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 2 700,00 грн; - стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] збитки у формі упущеної вигоди у розмірі 10 215,90 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 15 вересня 2021 року між ним та [PERSON] укладено договір оренди автомобіля № 15/09/21, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в платне користування належний йому на праві власності легковий автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал В, державний номер [NUMBER] , строком на 24 місяці, зі сплатою 90 доларів США за тиждень за оренду автомобіля. З 19 січня 2022 року відповідач припинив виконувати свої зобов`язання щодо сплати орендної плати за автомобіль. На неодноразові вимоги позивача, як вказує останній, відповідач не реагував, у зв`язку з чим позивач 31 січня 2022 року змушений був звернутись до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві. Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, 01 лютого 2022 року вказаний вище автомобіль був виявлений ним біля гаражних боксів № [NUMBER] , що розташовані по вулиці Світла, будинок 6б у м. Києві, тобто, у місці, де автомобіль був переданий в оренду відповідачу. Позивач зазначає, що автомобіль мав сліди ушкоджень (подряпини, вм`ятини по периметру кузова), двигун не заводився, а на самому автомобілі були відсутні номерні знаки. На теперішній час відповідач на зв`язок не виходить, заборгованість зі сплати орендних платежів та штрафних санкцій за договором не сплатив. Також, як вказує позивач, він змушений був самостійно відновлювати технічний стан автомобіля. Крім того, позивач наголошує й на тому, що вказаний автомобіль безпосередньо пов`язаний з його підприємницькою діяльністю, тому, на думку позивача, він з-поміж іншого поніс збитки у вигляді упущеної вигоди, оскільки не міг передати автомобіль у користування новому орендарю, адже автомобіль потребував ремонту внаслідок неправомірних дій відповідача. Позивач у позовній заяві також послався на те, що договір оренди транспортного засобу є укладеним та дійсним, проте, через пасивну поведінку відповідача, не був посвідчений нотаріально. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2022 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 0311331523157) на адресу його зареєстрованого місця проживання, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер [NUMBER] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] видане ТСЦ 8045 від 26 грудня 2019 року в м. Києві. 13 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до Фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) з заявою орендаря, в якій просив надати йому в оренду строком на 24 місця автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер [NUMBER] , з сумою оренди 90 доларів США на тиждень за курсом НБУ на день оплати. 15 вересня 2021 року між ФОП [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) у простій письмовій формі укладено договір № 15/09/21 оренди (найму) автомобіля, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал В, державний номер [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] видане ТСЦ 8045 від 26 грудня 2019 року в м. Києві, в відмінному стані, без пошкоджень. Строком на 24 (двадцять чотири) місяці за ціною оренди: 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (Національного Банку України) на день здійснення оплати - за тиждень, та 4 692 (чотири тисячі шістсот дев`яносто два) долара США 85 центів в гривневому еквіваленті - на рік. Загальна орендна вартість автомобіля за 24 місяці складає 9 385 (дев`ять тисяч триста вісімдесят п`ять) доларів США 70 центів. Розрахунок здійснюється орендатором відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ (Національного Банку України) на день сплати щотижневого платежу (кожної середи до 12-00 год.). відповідно до пункту 1.2. щотижневий платіж 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів (пункти 1.1. - 1.4. договору). Строк користування двадцять чотири місяці (тобто 2 роки) встановлюється з дати підписання даного договору до 15 вересня 2023 року (включно) (пункт 2.1. договору). Згідно з пунктом 3.1. договору передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому - передачі. Розділом 6 договору визначено розмір та порядок розрахунків за орендною платою. Так, пунктом 6.1. договору передбачено, що орендна плата сплачується один раз на тиждень у розмірі 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (Національного Банку України) на день здійснення оплати. День оплати оренди - кожної середи до 12-00 годи кожного тижня, протягом 24 (двадцять чотири) місяців (пункт 6.2. договору). Згідно з пунктом 6.5. договору у випадку порушення строків виконання орендарем зобов`язань по договору без попередньої домовленості, орендодавець має право нарахувати, а орендар зобов`язується сплатити штраф (пеню) у розмірі 10 (десять) доларів США 00 центів за кожен день прострочки. Відповідно до пункту 6.6. договору згідно з пунктом 1.4. цього договору щотижневий розрахунок здійснюється відповідно до офіційного курсу НБУ на день оплати. Відповідно до пункту 1.2. щотижневий платіж 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів. Це означає, що в день оплати орендатор, дізнавшись офіційний курс долара США до гривні, конвертує 90 (дев`яносто) доларів США 00 центів в національну валюту і отримує суму, що має бути сплачена. Пунктом 7.9. договору передбачено, що про всі претензії, повідомлення та вимоги (у тому числі розірвання договору та повернення автомобіля) у випадку недотримання, порушення орендарем умов договору орендар вважається повідомленим в день відправлення листа на його адресу, що зазначена в договорі. Розділом 8 договору передбачена відповідальність сторін, зокрема, у пункті 8.1. договору зазначено, що за невиконання умов за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором, а при відсутності вказівки на відповідальність у договорі у відповідності з правовими актами і встановленими правилами та чинним законодавством України. Відповідно до пункту 8.3. договору орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження орендованого автомобіля і у випадку пошкодження чи втрати авто зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду чи надати рівноцінний автомобіль на протязі 5 днів після його пошкодження чи втрати. У випадку затримання відшкодування шкоди чи наданні рівноцінного авто в установлений строк, орендар сплачує пеню 1% від вартості завданих пошкоджень чи оціночної вартості авто за кожний день прострочення (пункт 8.4. договору). Згідно з пунктом 8.6. договору у випадку прострочення орендної плати орендодавець має право нарахувати, а орендар зобов`язується сплатити неустойку у розмірі 10 (десять) доларів США 00 центів за кожен день прострочення. У пункті 8.7. договору зазначено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний негайно повернути автомобіль у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення автомобіля, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування автомобілем за час прострочення. За порушення виконання зобов`язання орендарем по договору, орендар сплачує пеню в розмірі 1% від вартості автомобіля за кожен день прострочення. Відповідно до пунктів 10.1.-10.3. договору даний договір оренди підлягає нотаріальному посвідченню. Орендар приймає на себе зобов`язання на протязі 5 днів після підписання договору подати документи для його нотаріального посвідчення. Зобов`язання щодо підготовки всіх необхідних документів та оплати за нотаріальне посвідчення договору покладаються на орендаря. У випадку, якщо орендар не виконав зобов`язання щодо нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля протягом 5 днів з моменту підписання договору та навмисно ухиляється від нотаріального посвідчення, у орендодавця виникає право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно наявної в матеріалах справи копії акта прийому - передачі легкового автомобіля від 15 вересня 2021 року [PERSON] отримав автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал В, державний номер [NUMBER] , у відмінному стані, без пошкоджень. Разом з автомобілем отримано свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] видане ТСЦ 8045 від 26 грудня 2019 року в м. Києві, ключ від автомобіля (брелок і мобілайзер), автомагнітолу, запасне колесо, домкрат, балонний ключ. Також, в матеріалах справи міститься копія розписки [PERSON] , в якій останній зазначив, що до отримання ним в оренду вказаного вище автомобіля, він відмовляється від автоекспертизи, так як оглянув автомобіль всебічно та визнав, що авто знаходиться в відмінному стані, без пошкоджень, а обумовлена сума вартості авто та сума оренди авто його влаштовує. 22 вересня 2021 року ФОП [PERSON] направив на адресу [PERSON] повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення договору № 15/09/21 оренди автомобіля від 15 вересня 2021 року. 28 січня 2022 року позивач повторно направив на адресу відповідача повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення договору № 15/09/21 від 15 вересня 2021 року, яке отримано останнім 14 лютого 2022 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем сплачувалась орендна плата за користування автомобілем в період з 15 вересня 2021 року по 12 січня 2022 року. Проте, починаючи з 19 січня 2022 року відповідач припинив сплачувати орендну плату. 31 січня 2022 року ФОП [PERSON] звернувся з заявою до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якій просив внести відомості до ЄРДР та розпочати слідчі розшукові дії по встановленню місця знаходження та поверненню йому, як власнику, автомобіля марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] , видане ТСЦ від 26 грудня 2019 року, яку було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за №5621 від 31 січня 2022 року. Позивач вказує, що 01 лютого 2022 року автомобіль був ним виявлений біля гаражних боксів № [NUMBER] , що розташовані по вулиці Світла, 6-Б у м. Києві. Як стверджує позивач, автомобіль був без номерних знаків, мав сліди ушкоджень (подряпини, вм`ятини по периметру кузова), двигун не заводився, тобто, автомобіль знаходився у аварійному стані. Також, як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2022 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 02/02/02 про наміри, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати [PERSON] в оренду легковий автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер [NUMBER] , на протязі 5 (п`яти) днів з моменту його повернення орендодавцю в разі якщо стан автомобіля буде задовільним, без пошкоджень, якщо ж автомобіль повернутий в поганому/аварійному стані, то на наступний день після закінчення ремонту автомобіля, але не пізніше 12 місяців (одного року) від дати укладання даного договору (пункт 1.1. договору). У зв`язку з аварійним станом автомобіля, 07 лютого 2022 року позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до копії висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 103/02-22 від 17 лютого 2022 року, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 65 098,88 грн., без урахування ПДВ - 63 253,13 грн., що також підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 103/02-22 від 17 лютого 2022 року, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер Експерт». Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 58 від 21 лютого 2022 року, вартість оцінки матеріального збитку становить 2 700,00 грн., які були сплачені позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Клевер Експерт». Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з претензією щодо сплати заборгованості по орендній платі за користування автомобілем, проте, вказані претензії були залишені без задоволення з боку відповідача, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 759 ЦК України, яка є нормою, що регулює загальні положення про найму, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно із статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається в письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Крім того, згідно вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першої статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Для визнання такого договору дійсним обов`язковою умовою, як і для будь-якого іншого договору, є відповідність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина третя статті 209, частина перша статті 203 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Саме такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16, у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 404/4702/18-ц. Судом було встановлено, що 15 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем, у простій письмовій формі укладено договір № 15/09/21 оренди (найму) автомобіля (без нотаріального його посвідчення). На підставі акта прийому-передачі транспортного засобу від 15 вересня 2021 року позивач передав, а відповідач отримав автомобіль у платне строкове користування. На виконання умов договору відповідач за період з 15 вересня 2021 року по 12 січня 2022 року сплачував платежі вчасно та в розмірі, визначених у договорі. 22 вересня 2021 року відповідачем отримано від позивача повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення договору, а 28 січня 2022 року позивач направив йому поштовим зв`язком лист, в якому повідомляв про необхідність вчинити дії щодо нотаріального посвідчення укладеного договору, який отримано відповідачем 14 лютого 2022 року. Матеріалами справи підтверджено, що з 01 лютого 2022 року відповідач припинив експлуатацію автомобіля і з цього дня транспортний засіб знаходиться у позивача. Оплата орендних платежів припинена відповідачем з 19 січня 2022 року (дата чергового щотижневого платежу). Суд зауважує, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що автомобіль був переданий власнику (позивачеві) 01 лютого 2022 року матеріали справи не містять. На підставі наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що під час передання відповідачу транспортного засобу та досягнення між сторонами згоди щодо плати за оренду транспортного засобу не було нотаріально посвідчено відповідний договір оренди (найму) транспортного засобу, що свідчить про нікчемність такого договору у зв`язку із недодержанням вимог закону щодо форми договору. Такий договір розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частина п`ята статті 216 ЦК України). Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що з моменту передачі орендарю транспортного засобу за актом приймання-передачі, між власником майна та відповідачем виникли відносини з фактичного користування рухомим майном та недоотриманням його власником доходів у вигляді орендної плати, що за своїм змістом є кондикційними. Отже між сторонами виникли правовідносини з приводу повернення безпідставно набутого майна, що врегульовані главою 83 ЦК України. Зокрема, відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Таким чином, відповідач як фактичний користувач рухомого майна, що є власністю позивача, без достатньої правової підстави за рахунок власника цього майна зберігав у себе кошти, які мав заплатити за користування транспортним засобом по день повернення (01 лютого 2022 року) за період з 13 січня 2022 року по 31 січня 2022 року, а тому зобов`язаний повернути позивачу кошти у розмірі 244,30 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить за період з 13 січня 2022 року по 19 січня 2022 року - 2 556,91 грн. (90 доларів США*28,4101 (курс НБУ)); з 20 січня 2022 року по 26 січня 2022 року - 2 579,92 грн (90 доларів США*28,6658 (курс НБУ)) та з 27 січня 2022 року по 31 січня 2022 року - 1 850,80 грн. (90 доларів США/5 днів користування=64,30 доларів США*28,7839 (курс НБУ)), а разом 6 987,63 грн. Зобов`язання з повернення майна, набутого без достатньої правової підстави не передбачають відповідальності у вигляді пені (неустойки), а тому відсутні правові підстави для їх стягнення з відповідача. Зважаючи на наявність доказів повернення відповідачем власнику (позивачу у справі) об`єкту оренди - автомобіля марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер [NUMBER] , а тому правові підстави для зобов`язання відповідача повернути рухоме майно у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відсутні. Як передбачено частиною другою статті 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою. У статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати збитки позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача у спірних правовідносинах, заподіяння майну шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а відповідач повинен довести обставини, які звільняють його від відповідальності відповідно до норм законодавства, що відповідає положенням статей 22, 1166 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Встановлені фактичні обставини у справі вказують на те, що відповідач у справі припинив експлуатацію автомобіля з 01 лютого 2022 року і з цього дня транспортний засіб знаходиться у власника транспортного засобу. Суд наголошує, що документальних підтверджень приймання-передачі транспортного засобу в день передачі - 01 лютого 2022 року сторонами не надано, як і не надано позивачем доказів про існування претензій до відповідача щодо повернення автомобіля не у повній комплектності та не в тому технічному стані, в якому він був отриманий, з урахуванням нормального зносу, що виник у період експлуатації транспортним засобом. Також, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин виявлених пошкоджень автомобіля в момент передачі відповідачем автомобіля його власнику. Із наданих позивачем доказів вбачається, що 07 лютого 2022 року він звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» про проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер [NUMBER] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 103/02-22, відповідно до якого вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 65 098,88 грн. Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи. За змістом статей 76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. В даному випадку, на переконання суду, має бути встановлений причинний зв`язок між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони, а тому слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на нього обов`язку з відшкодування матеріального збитку у розмірі 65 098,88 грн., оскільки позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, що причиною пошкодження транспортного засобу, що належить позивачеві, є неналежне використання автомобіля відповідачем. Суд також наголошує, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 103/02-22 від 17 лютого 2022 року, складений оцінювачем [PERSON] , також не може бути належним та допустимим доказом у цій справі з урахуванням предмета спору, оскільки метою проведення такого дослідження було визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки CITROEN модель BERLINGO, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір синій, тип загальний легковий - загальний універсал, державний номер [NUMBER] , а не встановлення причини пошкодження автомобіля, та з`ясування факту щодо недотримання користувачем майна (відповідачем у справі) правил експлуатації транспортного засобу. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача матеріального збитку у розмірі 65 098,88 грн. та вартості експертного висновку у розмірі 2 700,00 грн. Також, суд зауважує, що надаючи правову оцінку доказам в частині вимог позивача про відшкодування шкоди у формі упущеної вигоди, судом встановлено, що розраховуючи розмір упущеної вигоди, позивач виходив із можливого прибутку, який він міг одержати, якби відповідач не пошкодив об`єкт оренди, що становить 10 215,90 грн. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності тягар доказування наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не настав, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача. Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачем не доведено наявність вини відповідача у пошкодженні транспортного засобу, у зв`язку з чим відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою й майновою шкодою. При цьому, вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди у розмірі 10 215,90 грн. базуються на розрахунку можливого прибутку та є теоретичними. Отже, позивач не довів наявності всіх складових цивільно-правової відповідальності для відшкодування шкоди у формі упущеної вигоди. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial