Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Представник Комунальної установи «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради - адвокат Ярошенко Олександр Олегович звернувся до Заводського районного суду м.Запоріжжя в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , знаходиться в Комунальній установі «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради, зарахований до списочного складу та постановлений на постачання з 03.07.2019 року. Наказом №184 від 03.07.2019 року, перебуває в інтернаті на повному державному забезпечені. Адміністрація КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької області повідомила, що наказом №128 від 07.12.2022 року про тимчасове переміщення (евакуацію) вихованців - був переміщений (евакуйований) до Зіньківського дитячого будинку - інтернату ім.О.В.Синяговського Полтавської області, де знаходиться по теперішній час. Відповідно до свідоцтва про народження батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є мати - [PERSON] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Малолітня дитина [PERSON] прибула до КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» ЗОР з будинку дитини «Сонечко» на підставі путівки департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 26.06.2019 року № 361. За час перебування [PERSON] у дитячому будинку-інтернаті, мати приїжджала останній раз в грудні 2020 року. На телефонні дзвінки працівників установи мати не відповідає. За останні два роки ніхто з родичів та батьків дитину не відвідували, станом здоров`я, умовами виховання, утримання, потребами дитини не цікавилися. Письмових, усних запитів про дитину від матері, інших заінтересованих осіб на адресу будинку-інтернату не надходило. Мати матеріально дитину не підтримувала. У зв`язку з тим, що мати дитини не позбавлена батьківських прав, КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» ЗОР не може відкрити картку у банку на ім`я дитини для отримання пенсійних виплат, не може госпіталізувати дитину у разі необхідності, оскільки [PERSON] не має статусу дитини, яка позбавлена батьківського піклування, та, відповідно, КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» ЗОР не може бути законним представником малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та приймати участь у важливих питаннях дитини. Вищевказані обставини спричиняють суттєву шкоду інтересам дитини, тому КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» ЗОР вважає, що відповідачку потрібно позбавити батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Крім того, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки на користь Комунальної установи «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів (заробітку) доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.03.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача просив розглянути справу за наявними матеріалами справи, без його участі, позов задовольнити, про що подав заяву. В судове засідання відповідачка [PERSON] не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району (орган опіки та піклування) в судове засідання не з`явилась, подала до суду висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району (орган опіки та піклування) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. Дитина опитана в судовому засіданні не була з урахуванням стану здоров`я. Ухвалою суду від 30.08.2023 зазначену позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі cт. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] перебуває в Комунальній установі «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради, зарахований до списочного складу та постановлений на постачання з 03.07.2019 року. Згідно з наказом № 184 від 03.07.2019 року, перебуває в інтернаті на повному державному забезпечені. Дитина прибула до закладу з КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» ЗОР з будинку дитини «Сонечко» на підставі путівки департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 26.06.2019 року № 361. Адміністрація КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької області повідомила, що наказом №128 від 07.12.2022 року про тимчасове переміщення (евакуацію) вихованців - був переміщений (евакуйований) до Зіньківського дитячого будинку - інтернату ім.О.В.Синяговського Полтавської області, де знаходиться по теперішній час. Відповідно до свідоцтва про народження батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є мати - [PERSON] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання: [ADDRESS] , засоби зв`язку невідомі. За час перебування [PERSON] у дитячому будинку-інтернаті, мати приїжджала останній раз в грудні 2020 року. На телефонні дзвінки працівників установи мати не відповідає. За останні два роки ніхто з родичів та батьків дитину не відвідував, станом здоров`я, умовами виховання, утримання, потребами дитини не цікавився. Письмових, усних запитів про дитину від матері, інших заінтересованих осіб на адресу будинку-інтернату не надходило. Мати матеріально дитину не підтримувала. У зв`язку з тим, що мати дитини не позбавлена батьківських прав, КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» ЗОР не може відкрити картку у банку на ім`я дитини для отримання пенсійних виплат, не може госпіталізувати дитину у разі необхідності, оскільки [PERSON] не має статусу дитини, яка позбавлена батьківського піклування, та, відповідно, КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» ЗОР не може бути законним представником малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та приймати участь у важливих питаннях дитини. Крім того, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 30.03.2023 року витяг з протоколу № 7. Відповідно до висновку від 10.04.2023 року № 518/01-22/18.01-414, [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , права і інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, комісія вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватись і брати участь в її вихованні. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до ч. 8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Згідно зі ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України, особа, яка не виконує батьківські обов`язки, щодо забезпечення та виховання своєї дитини, може бути позбавлена батьківських прав. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє усвідомленню нею загальновизнаних норм моралі: не - виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, [PERSON] зобов`язана сплачувати кошти на утримання дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття і відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину слід стягувати від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, за станом здоров`я здатна до активної трудової діяльності, тому відповідач має можливість докласти певних зусиль щодо працевлаштування і сплачувати на утримання дитини, щомісячно, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), розмір яких є необхідним для розвитку її сина і підтримання стану здоров`я. Суд вважає встановленим, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан відповідача, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 гривень щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав та в розмірі 1073,60 гривень щодо позовних вимог про стягнення аліментів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved