Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Фізична особи-підприємець [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 20123,84 грн. стислий виклад позиції сторін В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 квітня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5129270. У відповідності до умов згаданого Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки Ореl, державний реєстраційний номер [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 20.04.2016 в м. Одесі по вул. Грушевського, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Нonda», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Нonda», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Нonda», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - [PERSON] - звернувся до Страховика - ПрАТ «УПСК», з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АІ/5129270. На підставі страхового акту №ОЦ/123/450/16/0223 від 08.08.2016 власнику автомобіля «Нonda», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 20 123 грн. 84 коп., що підтверджується платіжним дорученням №2890 від 10.08.2016. Отже загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 20 123 грн. 84 коп. Ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Однак з моменту дорожньо-транспортної пригоди до часу звернення з позовом Відповідачем взагалі не було письмово повідомлено Страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином Відповідачем було порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №А1/5129270 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення ПрАТ «УПСК» про настання страхового випадку. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 10 серпня 2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 2890 від 10.08.2016. З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони Відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. 02.08.2019 між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку у регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/5129270 від 23.04.2015. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача завданні збитки в порядку регресу у розмірі 20 123 гривень 84 копійки, витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 768 гривень 40 копійок, витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень. Відповідач, в поданому його представником відзиві через систему «Електронний суд» позов заперечив мотивуючи тим, що справді постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 в справі № 521/9286/16-п встановлено, що 20.04.2016 о 14:10 [PERSON] керуючи автомобілем Опель, номерний знак [NUMBER] в м. Одеса по вул. Грушевського, при повороті ліворуч не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Хонда, номерний знак [NUMBER] , що рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п. 104 ПДР України. У зв`язку з цим щодо нього співробітниками УП м. Одеси ГУНП в Одеській області було складено протокол АП2 № 247959 від 20.04.2016 про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні [PERSON] вину визнав та постанова суду, якою відповідача було визнано винним за ст. 124 КУпАП не оскаржувалась, набрала законної сили. В подальшому така подія ПрАТ «УПСК» була визнана страховим випадком та страхова компанія добровільно відшкодувала потерпілому 20123,84 грн. Оскільки факт настання страхового випадку від 20.04.2016 ніким не оспорюється, зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як винна особа, притягнутий до адміністративної відповідальності, страхова компанія добровільно виплатила страхове відшкодування,а отже визнала таку подію страховим випадком та виплатила страхове відшкодування за полісом АІ/5129270 від 2015 року, сам факт несвоєчасного письмового повідомлення про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про стягнення коштів в порядку регресу, яке провинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків в позадоговірних зобов`язаннях. Позивач у відповіді на відзив додатково зазначив, що відзив не слід брати до уваги, так як такий не містить доказів скерування позивачу. Крім того, страхова компанія не вправі оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, а також не мала законних підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, тому таке виплатила. Однак у зв`язку з неповідомленням відповідачем про ДТП в трьохдений строк перешкодило первинному кредитору (ПрАТ «УПСК») належним чином з`ясувати характер отриманих пошкоджень автомобілями під час ДТП та виділити пошкодження, які могли бути отримані за інших обставин, що в свою чергу призвело до неповного з`ясування обставин утворення пошкоджень, отриманих автомобілем Хонда та, як наслідок і до проведення необґрунтованої виплати. Крім того, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає додаткових підстав для пред`явлення регресної вимоги у випадку відсутності повідомлення про настання ДТП протягом трьох робочих днів та на містить посилання на обов`язок страховика доводити наявність порушень будь-яких його прав внаслідок такого неповідомлення. Тобто за будь-яких обставин, крім поважності причин пропуску такого строку страховик може подати позов про відшкодування шкоди в порядку регресу до страхувальника чи водія забезпеченого транспортного засобу. заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2019 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 16.01.2020 заочним рішенням суду позов задоволено. 27.12.2022 відповідачем [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення від 16.01.2020. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.12.2022 прийнято заяву відповідача [PERSON] , про перегляд заочного рішення до розгляду, призначено судове засідання. 13.01.2023 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи за позивача та його відсутності. Ухвалою від 09.02.2023 поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасовано, призначено судовий розгляд справи. Ухвалою від 13.03.2023 справу скеровано за територіальною підсудністю до Гайворонського районного суду Кіровоградської області. 13.03.2023 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи за позивача та його відсутності. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2023 прийнято цивільну справу до свого провадження, вирішено проводити розгляд такої в спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін, надано строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Ухвалою від 19.07.2023 суд вирішив перейти від розгляду цивільної справи без виклику (повідомлення) сторін до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 02.08.2023 представником відповідача подано відзив на позов через систему «Електронний суд». 04.08.2023 позивачем подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що задоволено ухвалою від 10.08.2023. 07.08.2023 позивачем подано відповідь на відзив через систему «Електронний суд». 07.08.2023 представником позивача подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що задоволено ухвалою від 10.08.2023. 14.08.2023 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за її та відповідача відсутності. Зважаючи не неявку належних чином повідомлених сторін в судове засідання, беручи до увагу подані сторонами (13.01.2023 представником позивача та 14.08.2023 представником відповідача) заяви про проведення розгляду справи за відсутності сторін та їх представників, беручи до уваги строки розгляду справи, передбачені ЦПК України та тривалість розгляду даної справи, суд вважає правильним провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 23 квітня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5129270 - автомобіля Опель Вектра, номерний знак [NUMBER] . У відповідності до якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам (а.с. 9). Як вбачається з довідки № 92664283, вих. № 1485с/з від 02.06.2016 про дорожньо - транспортну пригоду виданої 2 ротою 2 батальйону УПП НП в м. Одеса, що відбулась 20.04.2016 о 14:10 по вул. Грушевського, в м. Одеса за участю автомобілів Опель Вектра, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Хонда Акорд, номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON] , ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] п. 10.4 ПДР України, за даним фактом складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП (а.с. 10). Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 в справі № 521/9286/16-п [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП в тому, що він 20.04.2016 о 14:10 керуючи автомобілем Опель, номерний знак [NUMBER] в м Одеса по вул. Грушевського порушив п. 10.4 ПДР, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Хонда, номерний знак [NUMBER] (а.с. 11). 07.06.2016 [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про страхове відшкодування шкоди заподіяної автомобілю Хонда, номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП 20.04.2016, відповідальним за яке є [PERSON] (а.с. 12). Згідно акту огляду пошкодженого транспортного засобу здійсненого ПрАТ «УПСК» 21.04.2016 о 10 год 05 хв - автомобіля Хонда Акорд, номерний знак [NUMBER] в присутності [PERSON] та [PERSON] деталізовано перелік пошкодження даного автомобіля (а.с. 15, 16). Відповідно до рахунку фактури № 78 віл 21.04.2016 вартість ремонту автомобіля Хонда Акорд, номерний знак [NUMBER] - 57342,00 грн (а.с. 17). Відповідно до ремонтної калькуляції № 1657 від 09.05.2016 затрати на ремонт автомобіля Хонда Акорд, номерний знак [NUMBER] - 55300,03 грн (а.с. 18-19). Згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу КТЗ від 02.05.2016 - коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Хонда Акорд, номерний знак [NUMBER] складає 0,6530 (а.с. 20). Згідно страхового акту № ОЦ/123/450/16/0223 вартість відновлювального ремонту автомобіля Хонда Акорд, номерний знак [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу та за вирахуванням франшизи становить 20623,84 грн (а.с. 21). Відповідно до платіжного доручення № 2890 від 10.08.2016 ПрАТ «УПСК» виплатило [PERSON] 20123,84 грн страхового відшкодування (а.с. 22). 11.05.2017 за вих. № РУ/0223/16/1 ПрАТ «УПСК» скеровано [PERSON] претензію про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 23). 02.08.2019 між ФОП [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до Додатку № 1 до якого, відступлено, зокрема право вимоги до [PERSON] за договором страхування АІ/5129270 від 23.04.2015 на суму 20123,84 грн. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/5129270 від 23.04.2015. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП передбачений у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак зазначені зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. У підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Зазначеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Такий правовий висновок виклав Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, Зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже судом встановлено, що право вимоги до [PERSON] , у зв`язку з неповідомленням ним в трьохденний строк про ДТП страховика перейшло від ПрАТ «УПСК» до ФОП [PERSON] . Невчасне повідомлення страхувальником про подію ДТП належного страховика за умови визнання страховиком страхового випадку, неоспорення факту ДТП і розміру здійсненої страхової виплати, не може бути підставою для стягнення цієї виплати у порядку регресу з добросовісного страхувальника. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 у справі № 759/19724/15-ц. З приводу покликання позивача на те, що відзив, поданий відповідачем слід не брати до уваги, оскільки не долучено докази скерування такого позивачу - суд такий аргумент відхиляє, виходячи з того, що відзив подано через систему «Електронний суд» 02.08.2023, 07.08.2023 позивачем подано відповідь на відзив через систему «Електронний суд», а отже завдяки способу подання такого, позивач своєчасно отримав такий та відреагував - подавши відповідь, а тому, за таких обставин, повернення відзиву з боку суду було б проявом зайвого формалізму. Факт неподання [PERSON] повідомлення страховику ним не заперечується, про що свідчить зміст поданого відзиву на позовну заяву. Однак, з приводу аргументу позивача про те, що неповідомленням відповідачем про ДТП в триденний строк перешкодило первинному кредитору (ПрАТ «УПСК») належним чином з`ясувати характер отриманих пошкоджень, то суд звертає увагу, що таке спростовується наданими самим позивачем доказами - актом огляду пошкодженого транспортного засобу здійсненого ПрАТ «УПСК» 21.04.2016 о 10 год 05 хв (тобто на наступний день після скоєння ДТП) - автомобіля Хонда Акорд, номерний знак [NUMBER] в присутності [PERSON] та [PERSON] , з якого вбачається особиста присутність при такому учасників ДТП, представника ПрАТ «УПСК» Золотова А. В. та відсутність у відомостях викладених в акті, який склав саме представник ПрАТ «УПСК» будь-яких сумнівів щодо характеру отриманих пошкоджень автомобілем під час ДТП та наявності сумнівів в тому, що наявні пошкодження, які могли бути отримані за інших обставин. Зокрема акт підписаний учасниками огляду [PERSON] і особою що склала такий - представником ПрАТ «УПСК» Золотовим А. В., містить відмітку, що пошкодження записані вірно. З приводу покликання на те, що законодавство не передбачає додаткових підстав для пред`явлення регресної вимоги у випадку відсутності повідомлення про настання ДТП протягом трьох робочих днів та не містить посилання на обов`язок страховика доводити наявність порушень будь-яких його прав внаслідок такого неповідомлення слід зазначити, що дане питання багаторазово виступало предметом дослідження в постановах Верховного Суду, який сформулював сталу практику для вирішення даного питання, за якою неповідомлення страхувальником (водієм) свого страховика про настання страхового випадку не є підставою для стягнення із страхувальника (водія) страхового відшкодування в порядку регресу, якщо страховик мав можливість перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам, оскільки, настання факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксованих правоохоронними органами; водій, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, і сам страховик його визнав, сплативши страхове відшкодування. Така правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду у справах №760/5736/15-ц від 14.02.2018, №752/9895/15-ц від 14.02.2018, №722/1929/15-ц від 28.02.2018, №522/24655/16-ц від 04.04.2018, від 25.04.2018 у справі №369/5335/15-ц, від 03.05.2018 у справі №210/3852/15-ц; від 20.06.2018 у справі №760/17929/15-ц, від 12.09.2018 у справі №459/212/17; від 20.09.2018 у справі №754/10079/16-ц; від 10.10.2018 у справі №686/26194/14-ц; від 10.10.2018 у справі №371/6159/16-ц; від 24.10.2018 у справі №300/847/16-ц; від 22.11.2018 у справі №711/9786/16-ц; від 28.11.2018 у справі № 753/16761/14-ц, від 16.01.2019 у справі №208/7291/13-ц, від 20.02.2019 у справі №753/18489/15-ц, від 13.03.2019 у справі №495/8394/15-ц, від 10.04.2019 у справі №724/1009/16-ц, від 25.02.2020 у справі № 910/7825/19, від 17.01.2020 у справі № 463/5839/16-ц. Крім того суд не бере до уваги покликання позивача на постанови ВС від 19.11.2018 в справі № 621/2403/16-ц, та висновки ВСУ в справах № 6-284цс15 від 16.09.2015, № 6-1253цс16 від 22.06.2016, № 6-1613цс 16 від 31.05.2017 оскільки, згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію. Остання правова позиція при вирішенню тотожного спору висловлена Верховним Судом в постанові від 17 січня 2020 року у справі № 463/5839/16-ц, про яку зазначено вище і яка врахована судом при ухваленні рішення. Отже, дотримання або недотримання особою, з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язкового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для перевірки страховиком обставин ДТП та обґрунтованості страхових виплат. Водночас лише недотримання цих положень особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, не може виступати самостійною вимогою для задоволення регресної вимоги у судовому порядку. Оскільки в справі встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами шляхом складення протоколу про адміністративне правопорушення, за яким винесено постанову суду; відповідач, як особа винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик ПрАТ «УПСК» такий страховий випадок визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, позивачем не доведено настання для страховика негативних насідків через таке неповідомлення, а тому лише факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних правилах про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. У зв`язку з цим в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed