Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Беркута В.Л., звернулася до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] , які померли у 2006 році, є батьками [PERSON] , який помер у 2022 році, та в свою чергу є батьком позивачки. У квітні 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. [PERSON] зазначила у позові, що її батько на день смерті проживав один за вищезазначеною адресою, однак ні він, ні його батьки не оформляли право власності на будинок, оскільки на той момент чинним законодавством було передбачено, що виникнення права власності на будинок у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, після померлого [PERSON] . Ухвалою судді\~від 05.06.2023\~у справі\~відкрите загальне\~позовне провадження\~та призначене\~підготовче засідання\~на 21.06.2023. 21 червня 2023 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 05.07.2023, який було відкладено на 11.08.2023. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, 11.08.2023 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с. 65). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду (а.с. 66). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Беркута В.Л., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії виписки з погосподарської книги № 3 Шевченківської сільської ради за 2001-2005 роки по с. Шевченкове за адресою: вул. Шевченка, 19, с. Шевченкове, проживали: голова домогосподарства [PERSON] , дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 25). Те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). З копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] установлено, що вказаний будинок споруджено у 1975 році. У 1975 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації». До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 303/7555/15-ц. Крім того,\~як зазначено\~у п.\~3.1\~листа Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~16\~травня 2013\~року «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~спадкування», за змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. З огляду не вищезазначене, суд доходить висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за життя належали [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Спадщину у вигляді по 1/2 частці земельної ділянки з кадастровим номером 5324285600:00:005:0041 кожному після смерті [PERSON] прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 1-407, та копіями витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27.02.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12, 13, 14). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Спадщину у вигляді земельної ділянки з кадастровим номером 5324285600:00:005:0102 та 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером 5324285600:00:005:0041 після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] , що підтверджується копіями наступних документів: свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 1-408, свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 1-411 та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2015 (а.с. 15, 16, 17, 18). Також судом\~встановлено,\~щозгідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка 03.06.2017 змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9, 21). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19). Згідно з копією виписки з погосподарської книги № 4 Шевченківської сільської ради за 2016-2023 роки по с. Шевченкове за адресою: [ADDRESS] , проживав голова домогосподарства [PERSON] . За вказаною адресою [PERSON] проживав на день смерті, що підтверджується копією довідки, виданої 28.03.2023 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради (а.с. 23, 26). Спадщину за законом після померлого [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори від 14.04.2023 за вих. № 297/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Заяв від інших спадкоємців та претензії від кредиторів не надходили (а.с. 24, 27). З копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який виготовлений станом на 03.05.2023 на замовлення [PERSON] , встановлено, що домогосподарство складається з будівель та споруд: «А-1» - житловий будинок; «а» - веранда; «Б» - літня кухня; «В» - сарай; «Г» - гараж; «г» - погріб; «Д» - сарай; «Е» - навіс; «Ж» - вбиральня; «№ 1» - ворота; «№ 2» - огорожа; «№ 3» - огорожа; «№ 4» - колодязь (а.с. 28-30). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~ Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).\~ Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).\~\~ Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження.\~\~ Оскільки судом встановлено, що [PERSON] має право на спадщину після свого померлого батька [PERSON] , проте позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим визнати за [PERSON] , яка є спадкоємицею [PERSON] та правонаступником всіх його прав та обов`язків, право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved