Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

У червні 2023 року Департамент житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради Київської області звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради понесені витрати на поховання [PERSON] в сумі 6625,00 грн. згідно Акту прийому-передачі наданих послуг за квітень 2022 року № 8 до Договору від 01.02.2022 № 38/2022 року та стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що Департамент житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради є виконавчим органом Білоцерківської міської ради. Метою створення департаменту є забезпечення на території Білоцерківської міської територіальної громади реалізації державної політики у сфері житлово-комунального господарства. 01.02.2022 між Департаментом житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради та Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» укладено договір на поховання невідомих на 2022 рік в місті Біла Церква та населених пунктах Білоцерківської міської територіальної громади. На підставі листа Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 25.03.2022 № 03-06/403, за кошти міського бюджету проведено поховання померлого, який проживав за адресою: [ADDRESS] . Поховання [PERSON] \~ (дата смерті [INFO] ) проводилося за кошти місцевого бюджету на підставі Договору та згідно Акту прийому-передачі наданих послуг за квітень 2022 року № 8. Понесені витрати на захоронення тіла померлого становлять 6625,00 грн. При здійсненні розшуку родичів (спадкоємців) померлого встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала 1\\3 частина квартири [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 2-24 від 18.01.2023, посвідченого Юрченко І.О., державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори, 1\\3 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] . З вказаного вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем померлого [PERSON] . 10.03.2023 позивачем на адресу відповідача направлено лист про досудове врегулювання спору щодо відшкодування витрат на поховання спадкодавця [PERSON] , однак станом на 24.05.2023 витрати на поховання [PERSON] в сумі 6625,00 грн. останнім не відшкодовано. 15 червня 2023 року позовну заяву зареєстровано судом та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Бебешко М.М. 22 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду,\~ відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного та призначено судове засідання на 17 липня 2023 року. 11 липня 2023 2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог через їх\~ необґрунтованість. Відзив обґрунтовано тим, що право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.01.2023 після смерті [INFO] його матері [PERSON] , якій , в свою чергу, вказану 1\\3 частини квартири 14.09.2019 подарував [PERSON] . Інші 2\\3 частини квартири відповідачем були успадковані за померлим [PERSON] , 1945 року народження відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.102019. За померлим [PERSON] , [INFO] , відповідач спадщини не приймав. 17 липня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що позивач не отримав відзиву на позовну заяву. Судовий розгляд у справі відкладено на 05 вересня 2023 року. 24 липня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог. Крім цього, представник департаменту просив суд витребувати з Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори спадкову справу заведену після смерті [PERSON] з метою встановлення підтверджуючих документів на спадкоємця [PERSON] . Відповідь на відзив обґрунтована тим, що відповідач та його померла мати успадкували майно всієї сім`ї [PERSON] , тому департамент вважає, що [PERSON] повинен понести витрати ДЖКГ БМР, затрачені на поховання [PERSON] .\~ В судовому засіданні 05 вересня 2023 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Клопотання про витребування спадкової справи, заявленого у відповіді на відзив, представник позивача в судовому засіданні не підтримала. В судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Рішенням Білоцерківської міської ради від 28 липня 2022 року затверджено Положення про департамент житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради. Відповідно до п.2 вказаного положення, місією департаменту є забезпечення на території Білоцерківської міської територіальної громади реалізації державної політики у сфері житлово-комунального господарства, благоустрою, готельних послуг, ритуальних та інших послуг (далі житлово-комунальне господарство) насамперед щодо організації і здійснення заходів з його реформування(а.с.7-15). Департамент житлово комунального господарства Білоцерківської міської ради є юридичною особою (17-18). 01 лютого 2022 року між департаментом житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради та Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» укладено договір № 38/2022 поховання невідомих на 2022 рік в м. Біла Церква та населених пунктах Білоцерківської міської територіальної громади. Згідно п.п.1 даного договору, підрядник зобов`язується у 2022 році надати замовнику послуги, зазначені в цьому договорі, а замовник прийняти і оплатити такі послуги: поховання невідомих на 2022 рік м. Біла Церква та населених пунктах Білоцерківської міської територіальної громади (Код ДК 021:2015-98370000-7 Поховальні та супутні послуги) (а.с.19-24). 25 березня 2022 року Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 2» звернулося до міської ради з проханням надати дозвіл на захоронення за рахунок коштів місцевого бюджету тіло громадянина [PERSON] , [INFO] . Дата смерті [INFO] . Родичі та близькі померлого не об`явилися. У лікарні коштів на захоронення не передбачено (а.с.25). 11 квітня 2023 року між Департаментом житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради та Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» складено Акт № 8 прийому-передачі наданих послуг за квітень 2021 року до Договору № 38/2002 від 01 лютого 2022 року, згідно з яким в березні 2022 року поховано 2 осіб, на що витрачено грошові кошти в розмірі 13 250,00 грн. (а.с.26). Відповідно до листа Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» № 129 від 10.05.2022, [PERSON] було поховано 07 квітня 2022 року на кладовищі «Новокиївське 3» в секторі поховань осіб за кошти місцевого бюджету Сума витрат складає 6625,00 грн, що підтверджується Актом № 8 «Прийому-передачі наданих послуг за квітень 2022 року до Договору № 38/2022 від 01.02.2022» (а.с.27). Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Спецкомбінат з ритуальних послуг» листом від 20.02.2023 повідомив Департамент житлово-комунального господарства про те, що родичі померлого [PERSON] для відшкодування витрат, понесених на його поховання з міського бюджету в сумі 6625,000 грн. не зверталися (а.с.36). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.02.2023, 1\\3 частина квартири [ADDRESS] з 17.01.2008 належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] . З 18.01.2023 право власності на 1\\3 частку вказаної квартири належить [PERSON] . З 30.10.2019 право власності на 2\\3 частки вказаної квартири належить [PERSON] (а.с.37-44). 10.03.2023 позивач звернувся до відповідача з листом про досудове врегулювання спору та сплату 6625,00 грн. (а.с.47-49). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1\\3 частина квартир [ADDRESS] (а.с.67). Згідно договору дарування частки кватири від 14 вересня 20219 року, [PERSON] , [INFO] подарував [PERSON] 1\\3 частку квартири [ADDRESS] (а.с.69-71). 18.01.2023 на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , [INFO] на 1\\3 частку квартири по [ADDRESS] (а.с.66). [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1945 року народження, успадкував 2\\3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.72-74). При вирішенні справи суд виходить з наступного: За статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлено, що [PERSON] поховано 07 квітня 2022 року за рахунок коштів міського бюджету. За життя [PERSON] мав на праві спільної часткової власності 1\\3 частку квартири [ADDRESS] , яку 14 вересня 2019 року подарував [PERSON] , після смерті якої, [INFO] вказану частку квартири успадкував [PERSON] . За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність ч.1 ст. 717 ЦК України. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття ч.1 ст. 722 ЦК України. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка ч.4 ст. 722 ЦК України. Приймаючи до уваги те, що відповідач успадкував 1\\3 частику квартири [ADDRESS] після смерті своєї матері [PERSON] , яка отримала вказану частку квартири в дарунок від [PERSON] , суд вважає, що у відповідача відсутній обов`язок у відшкодуванні витрат на поховання [PERSON] , так як відповідач не є безпосереднім спадкоємцем майна померлого [PERSON] , як і не була спадкоємцем майна останнього, матір відповідача [PERSON] . Згідно зі статтею 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Загальний обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора визначений у частині першій статті 1282 ЦК України, якою встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки питання щодо меж відшкодування спадкоємцями витрат, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, статтею 1232 ЦК України не визначено, системний аналіз вказаної норми матеріального права у взаємному зв`язку з приписами частини першої статті 1282 ЦК України дозволяє дійти висновку, що таке відшкодування може мати місце лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. За таких обставин суд вважає за доцільне ухвалити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 756/7001/20. Судовий збір, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з вимогами частини другої вказаної статті, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд вважає за доцільне покласти на позивача судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: dismissed