Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 31.03.2011 року відповідачка з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31 березня 2011 року, згідно якої отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Вказує на те, що станом на 21 березня 2023 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 70088,87 грн., яка складається з: 57453,23 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12\~635, 64 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0, 00 грн. заборгованість за комісією, 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 70088,87 грн. за кредитним договором № б/н від 31.03.2011 року та судові витрати. 24.05.2023 року до суду від [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Роскрут В.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказала, що вимоги позивача, які викладені в позовній заяві, відповідачем не визнаються у повному обсязі, виходячи з наступного. [PERSON] є клієнткою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з 2014 року, яка добросовісно користується послугами зазначеного банку. 16.05.2022 року, в результаті обману та шахрайських дій особи, яка представилася працівником AT КБ «Приватбанк», з її рахунків обманним шляхом, невідомою їй особою, було перераховано грошові кошти. Як вбачається з виписки за договором б/н, яка надана позивачем до матеріалів позовної заяви 16.05.2022 року у відповідачки з карти проведено зняття коштів у розмірі 25826,99 грн., 25309,42 грн., 41200 грн. [PERSON] одразу 16.05.2022 року, про вчинення щодо неї шахрайських дій, звернулася на гарячу лінію AT КБ «Приватбанк» 17.05.2022 року до відділення банку про блокування карти та 18.05.2022 року до відділу поліції. 19.05.2022 року дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 4 (м. Герца) ЦРУП ГУНП в Чернівецькій області, ст. лейтенантом М. Козаком, на підставі заяви [PERSON] про злочин від 18.05.2022 року, винесено постанову про початок досудового розслідування, про що внесено запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за № 12022263070000083 - за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України («Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство)»). [PERSON] по цій справі визнано потерпілою, оскільки їй кримінальним правопорушенням завдано майнову і моральну шкоду. У подальшому досудовим розслідуванням встановлено, що кошти з її рахунків/карток були перераховані на рахунок відкритий в AT «ОЩАДБАНК». За номером карткового рахунку на який шахраєм були перераховані кошти з карток відповідача, слідством отримано тимчасовий доступ до інформації та встановлено що зняття готівки, отриманої зловмисником шахрайським способом, здійснено з банкомату ATM 4347, що розташований по вул. Володимирська, 37 м. Київ. 08 грудня 2022 року дізнавачем сектору дізнання ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Применко О.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12022263070000083. У подальшому 14 березня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва Сидоров Є.В. у справі № 761/6371/23 (провадження № 1 -кс/761/4430/2023) розглянув скаргу адвоката Нахамка В.І., в інтересах потерпілої [PERSON] на постанову дізнавача сектору дізнання ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Применко О.В. від 08 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 12022263070000083. Ухвалою слідчого Шевченківського районного суду м.Києва від 14 березня 2023 року у справі № 761/6371/23 скасовано постанову дізнавача сектору дізнання ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Применко О.В. від 08 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження №12022263070000083. Зобов`язано уповноважену особу (слідчого, дізнавача) Шевченківського УП ГУНП у м. Києві відновити досудове розслідування кримінального провадження № 12022263070000083 та провадити його з урахуванням обставин, викладених у мотивувальній частині даної ухвали, провівши всі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування обставин кримінальних правопорушень. Наразі дізнавачем сектору дізнання ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві Применко О.В. у кримінальному провадженні №12022263070000083 проводяться (розшукові) та процесуальні дії. Досудове розслідування у кримінальному провадження не завершене. Зазначає, що [PERSON] неодноразово зверталася до банку з повідомленнями щодо вчинення неї шахрайських дій та проханнями зупинити нарахування відсотків, на період досудового розслідування кримінальної справи, проте банк усі її прохання відхиляв. 14.06.2022 року [PERSON] отримала від банку страхове відшкодування кредитного ліміту у розмірі 25000 грн. і одразу цей кредитний ліміт перерахувала на кредитну карту, щоб зменшити збитки банку від дій злочинних дій інших осіб, що також доводить її добросовісність у відносинах з AT КБ «Приватбанк». Банк по відношенню до своєї клієнтки, діяв не добросовісно, маючи інформацію, про те що кошти, були зняті з карти клієнтки шахрайським шляхом 12 місяців нараховував відсотки по кредиту, які зараз просить стягнути з [PERSON] у розмірі 12635,64 грн. Крім цього, вказує, що наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника. Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.03.2011р. шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У період з 31.03.2011р. по 22.03.2023р. банком нараховані та списані [PERSON] відсотки за користування кредитом у сумі 17755,79 грн. На підставі викладеного, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 19.06.2023 року від АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої вказують, що надана до суду копія анкети-заяви від 31.03.2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що Відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчив (ла), що Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.... Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, з якого чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Більш того, згідно заяви відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Таким чином, твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомленні відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо твердження відповідача стосовно заволодіння коштами з кредитної картки іншою особою шахрайським шляхом, то клієнтом було здійснено успішну реєстрацію в Інтернет Банкінгу Приват 24. Реєстрація в Приват 24 здійснюється Клієнтом самостійно на сайті Банку (www.pb.ua) або в відділенні після успішної авторизації. Порядок реєстрації в Приват24: введення номеру мобільного телефону, який раніше зареєстрований за Клієнтом як особистий; введення останніх 4 цифр особистої активної карти Банку; електронної адреси; присвоєння паролю для входу в комплек.(всі вищезазначені дії дозволяють ідентифікувати Клієнта). Далі Клієнту на мобільний телефон надходить ОТП- пароль підтвердження реєстрації, який Клієнт повинен ввести на сайті Інтернет Банкінгу. (тобто введення коду авторизації). Далі Клієнт повинен вказати ПІН-КОД особистої карти, яку зазначав на першому етапі реєстрації, ознайомитися з Умовами та правилами та натиснути на кнопку «Зареєструватися». Таким чином реєстрація в Інтернет Банкінгу Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, пін-коду, який відомий лише Власнику карти, номеру телефону, які дають можливість ідентифікувати Клієнта, та додаткове підтвердженням операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю ( коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі. Відповідачем здійснено успішну реєстрацію в Інтернет Банкінгу, що і являється підтвердженням подачі заявки про використання карти в мережі інтернет. Кожна операція спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг підтверджується введенням ОТП- паролю, який надсилається банком на мобільний телефон Клієнта, у разі якщо ОТП- пароль буде введено не вірно платіж Банком не буде проведений. Окрім того, звертаємо увагу суду, що Клієнт не надав належних доказів стосовно того, що 16.05.2022 року не ним особисто виконані наведені у виписці операції. Зокрема, 16.05.2022 року переказ коштів був здійснений через Приват24. Такий можливо було здійснити лише за допомогою входу в сервіс Приват24, а отже введення паролю для такого входу, використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації, а саме інформації про платіжну карту, номер платіжної картки, термін її дії, та CW код, також мати в наявності мобільний телефон, який зареєстрований ним в банківській системі, для отримання ОТП-паролю. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання Вашого фінансового телефону та іншої особистої інформації. Зазначають, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Вказують, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів AT КБ "ПРИВАТБАНК", а витяг з ЄРДР не є беззаперечним доказом вчинення злочину. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенні в повному обсязі. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволеною з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого на даний час є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] 31.03.2011 року було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому станом на 21 березня 2023 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 70088,87 грн., яка складається з: 57453,23 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12\~635, 64 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0, 00 грн. заборгованість за комісією, 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Судом також встановлено, що відповідач є держателем платіжних карток АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] дата відкриття 30.08.2018 року строк дії до 07/22 та № [NUMBER] дата відкриття 17.05.2022 року строк дії до 03/24. З виписки за договором б/н, яка надана позивачем вбачається, що 16.05.2022 року з картки відповідачки за № [NUMBER] проведено зняття коштів у розмірі 25826,99 грн., 25309,42 грн. та 41200 грн. Відповідач у відзиві посилається на те, що після зняття вказаних коштів невідомою особою, вона звернулась на гарячу лінію позивача, щодо заблокування картки. Позивач ці обставини не заперечує. При цьому, як вже було встановлено, 17.05.2022 року відповідачу було відкрито іншу картку за № [NUMBER] . 19.05.2022 року дізнавачем сектору дізнання ВП №4 (м. Герца) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області М. Козаком, на підставі заяви [PERSON] від 18.05.2022 року в якій остання вказала, що 16.05.2022 року невідома особа, шахрайським шляхом, представившись працівником «Приватбанку», заволоділа її грошовими коштами у сумі 80\~000 гривень, винесено запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №120222630070000083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року, скасовано постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві Применко О.В. від 08 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 12022263070000083, що внесене до ЄРДР 19 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Зобов`язано уповноважену особу (слідчого, дізнавача) Шевченківського УП ГУНП в м. Києві відновити досудове розслідування кримінального провадження № 12022263070000083, що внесене до ЄРДР 19 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та провадити його з урахуванням обставин, викладених у мотивувальній частині даної ухвали, провівши всі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії для повного всебічного та об`єктивного досудового розслідування обставин кримінальних правопорушень. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що відповідач [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 1,6,9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Згідно з положеннями частини другої статті 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам Цивільно-процесуального кодексу України, які викладені вище. Таким чином, провівши аналіз норм матеріального права в системному зв`язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не довів, що відповідач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними справа (постанова ВС від 16.08.2023р. провадження № 61-8249св23). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61-16504св 18), від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18), від 16 серпня 2023 року справа № 176/1445/22(провадження № 61-8249св23) вказану правову позицію підтримав. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач [PERSON] втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк», якщо таке проводилось, суд не було повідомлено. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків відповідача [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимов в повному обсязі. Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача не є підставою для задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed