Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

В травні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 11 листопада 2021 року в Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 424. В шлюбі дітей немає, проте в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає розірвати шлюб. З відповідачем спільного життя не склалося. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними, відповідач не бажає зберегти сім`ю, в них різні цінності та погляди на сімейне життя. З відповідачем подружніх відносин не підтримують з лютого 2022 року. Фактично сім`я розпалась, існує лише формально, тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб з [PERSON] , після розірвання шлюбу їй залишити прізвище « [PERSON] », судові витрати покласти на неї. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засіданняне з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 листопада 2021 року, який зареєстрували в Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 424, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Сторони не живуть разом, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved