Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що 25.01.2007 вона разом з донькою та своїми батьками [PERSON] , [PERSON] , братом [PERSON] , його дружиною та сином набули у спільну власність шляхом приватизації квартиру [ADDRESS] . В 2011 році її батько помер, належну йому за життя частку успадкувала її мати [PERSON] , однак право власності у встановленому законом порядку не зареєструвала. З березня 2023 її брат [PERSON] та його дружина почали перешкоджати їй у доступі до квартири, у зв`язку з чим, між ними почали виникати конфлікти, через які вона була змушена звертатися до поліції. Зазначає, що у тій квартирі також проживає її мати [PERSON] , якій на її думку забороняють відчиняти двері та спілкуватися з нею. Таким чином, відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , співвласником якої вона є, а саме не допускають її до помешкання. На підставі наведеного, позивач просить суд, усунути перешкоди користування житловим приміщенням шляхом зобов`язання відповідачів забезпечити їй безперешкодний доступ та надати можливість користуватися квартирою [ADDRESS] , зобов`язати відповідачів надати їй ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів понесені у справі судові витрати. Ухвалою судді від 28.06.2023 відкрито спрощене провадження у справі. Від відповідача надійшов відзив, обгрунтованим тим, що вони не чинять позивачу перешкод у користуванні квартирою, вона добровільно покинула спірну квартиру у 2003 році, там відсутні її особисті речі та будь-яке майно. Позивач не цікавиться утриманням квартири [ADDRESS] та не сплачує комунальні платежі за належну їй частку. Натомість, позивач коли з`являється у вказаній квартирі, то вчиняє конфлікти та сварки, що негативно впливає на осіб, які там проживають. Посилаючись на викладене, відповідачі просять суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Позивач скористалася правом на подання відповіді на відзив, а відповідачі запереченнями на відзив. В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідачі позовних вимог не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову з мотивів, наведених у відзиві. Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки - 333109831, співвласниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.05-06). Відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги А №65098. Пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 41 Конституції України закріпила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як передбачено статтею 358 ЦК України, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Отже, усі співвласники квартири мають рівні права на користування і володіння, тобто вселення інших осіб має відбувались за взаємною згодою. Реалізація права власності однією особою не може шкодити праву власності іншої особи. Право спільної власності обмежено спеціальними нормами закону, унаслідок чого кожен із співвласників зобов`язаний реалізувати своє право власності з урахуванням прав та інтересів інших співвласників та за взаємною згодою. Судом встановлено, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , зокрема не відчиняють їй двері, обґрунтовуючи це неприязними відносинами, які між ними склалися. В судовому засіданні відповідачі не заперечували факту, що у позивача відсутні ключі від вхідних дверей, оскільки на їх думку останній вони не потрібні, бо вона там не проживає. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачами судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved