Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

20.07.2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Труханович Я.О. до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений 30.10.2010 року між нею та відповідачем, актовий запис №1085. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.10.2010 року позивач та відповідач уклали шлюб. В шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спору з відповідачем щодо місця проживання дітей немає. Позивач вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, отже позивач вважає, що сім`я розпалась та збереженню не підлягає, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.07.2023 року прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явились, представник позивача [PERSON] - адвокат Труханович Я.О. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив судові витрати покласти на позивача та залишити шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу та просив розглянути справу у його відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2010 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, про що зроблено відповідний актовий запис №1085 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.10.2010 року. Прізвище дружини змінено на - « [PERSON] » (а.с. 4). У позивача та відповідача народилися діти - [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №1091 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.12.2011 року та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №472 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.05.2014 року Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнає позовні вимоги, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, неповнолітніх дітей та відповідача, яка позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved