Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Усатенко В.Ю. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1035292 від 30.07.2022 року) в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Міністерства Внутрішніх справ України, в якому просить: стягнути з Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн.; стягнути з Міністерства Внутрішніх справ України на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач проходив службу в ОВС з 03.09.1994 року по 10.07.2020 року. Згідно з наказом МВС від 28.10.2014 року №2253 о/с та наказом УМВС від 28.10.2014 №388 о/с позивач був протиправно звільнений із органів внутрішніх справ згідно з п.п. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014року №1682-V11 та п. 62 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, у Запас Збройних сил, з посади заступника начальника штабу-начальника відділу інспектування організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в Кіровоградській області. Відповідно до довідки до акту МСЕК від 26.12.2014 року № 620863 позивачу встановлено III групу інвалідності безтерміново з 22.12.2014 року, захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС. В листопаді 2014 року позивачеві була призначена пенсія на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 29 жовтня 2014 року. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від09.06.2020 року усправі №П/811/4053/14 позивача поновлено на службі в ОВС, а наказ МВС від 28.10.2014 року №2253 о/с та наказ УМВС від 28.10.2014 №388 о/с визнано протиправними. Наказом МВС від 22.06.2020 року №471 о/с та наказом УМВС від 22.06.2020 №4 о/с на виконання зазначеного рішення суду позивач поновлений на службі в ОВС з 29.10.2014 року. Наказом УМВС від 10.07.2020 року №6 о/с позивач з 10.07.2020 звільнений з органів МВС України у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 «б» (через хворобу). Листом УМВС у Кіровоградські області від 09.07.2020 року №1792/05/15-20 повідомив ГУ ПФУ про поновлення позивача на службі в ОВС. На адресу позивача поштовим зв`язком надійшов лист від ГУПФУ в області №1100-0413-8/20278 від 20.07.2020 року, за яким позивачу запропоновано повернути грошові кошти в сумі 392 038,50 грн., як переплату пенсії за період з 29.10.2014 року по 31.07.2020 року, у зв`язку з поновленням позивача на службі з 22.06.2020 року відповідно до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від09.06.2020 у справі №П/811/4053/14. З метою захисту своїх прав позивач звернувся з позовом до ГУ ПФУ про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області про повернення [PERSON] переплати пенсії у сумі 392 038,50 грн. за період з 29 жовтня 2014 року по 31 липня 2020 року. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від30.09.2020, \~ \~ \~ \~залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.01.2021 року, у справі №340/3496/20, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області, оформлене листом від 20.07.2020 року №1100-0413-8/20278 про повернення [PERSON] переплати пенсії у сумі 392 038,50 грн. за період з 29.10.2014 по31.07.2020 року. Крім того, вказав, що 22.07.2020 року представник позивача подав адвокатський запит №46 з вимогою надати копію розрахунку вислуги років позивача, так як у наказі про звільнення було не вірно відображено вислугу позивача на день звільнення, та 27.07.2020 року представник позивача отримав розрахунок вислуги, з якого стало відомо, що вислуга позивача обрахована по 06.11.2015 року, в той час як позивач звільнений зі служби в ОВС 10.07.2020 року, тобто, позивачу була недонарахована вислуга за період з 07.11.2015 року по10.07.2020 року, \~ \~ \~ \~що становить 4 роки 8 місяців 3 дні. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від05.10.2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року, у справі №340/3495/20, зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років [PERSON] у календарному обчислені по 10.07.2020 року (день звільнення з органів внутрішніх справ). Окремою ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного від08.04.2021 року у справі №340/3495/20, визнано протиправними дії УМВС України в Кіровоградській області щодо неналежного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 про зобов`язання УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років [PERSON] у календарному обчислені по 10.07.2020 року - день звільнення з органів внутрішніх справ та зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року в адміністративній справі № 340/3495/20 за позовом [PERSON] до УМВС в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, шляхом розрахунку [PERSON] вислуги років у календарному обчислені 28 років 7 місяців 14 днів. Так як, УМВС України в Кіровоградській області у добровільному порядку не виконав рішення суду позивач отримав виконавчий лист про перерахунок вислуги років та 26.02.2021 року позивач звернувся до ВПВР УЗПВР у Кіровоградській області з заявою про примусове виконання рішення суду. Постановою ВПВР УЗПВР від 01.03.2021 відкрито виконавче провадження №64658638.Відповідач надав розрахунок вислуги років від 25.01.2021 року, у якому вислуга років обрахована по 10.07.2020 року, але календарна вислуга років становить 26 років 2 місяця 20 днів, при цьому, з викладеного вбачається, що відповідач замість календарної вислуги 28 років 7 місяців 14 днів зазначив 26 років 2 місяця 20 днів.20.03.2021 року на адресу позивача надійшла постанова ВПВР УЗПВР від15.03.2021 року про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з викладеним позивач вимушений був звертатись до суду з позовом про скасування постанови ВПВР УЗПВР від 15.03.2021 про закінчення виконавчого провадження. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від15.04.2021 року,у справі №340/3495/20, визнано протиправною та скасовано постанову ВПВР УЗПВР від 15.03.2021 про закінчення виконавчого провадження №64658638. Вказав, що позивач був поновлений на службі 22.06.2020 року, а звільнений з 10.07.2020 року, та за вказаний період позивачу не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення. Крім того, позивачу не була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з ОВС, при цьому УМВС України в Кіровоградській області відмовляло у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, на підставі чого у зв`язку з протиправною бездіяльністю УМВС України в Кіровоградській області щодо невиплати належних позивачу грошових коштів, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з УМВС належних йому коштів. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від20.05.2021 року,залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 року, у справі №340/4492/20, стягнуто з УМВС України в Кіровоградській області на користь [PERSON] :середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 504 359,66 грн.;заборгованість з грошового забезпечення в сумі 4 993,66 грн.;невиплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 21 235,69 грн.Під час розгляду справи №340/4492/20, відповідно до платіжних доручень №96 від 25.11.2020 та №98 від 25.11.2020 [PERSON] виплачено вихідну допомогу при звільненні у розмірі 88 624,41 грн., у тому числі 1 329,37 грн. військового збору.Таким чином, на час розгляду справи УМВС України в Кіровоградській області не виплатило позивачу частину вихідної допомоги при звільненні на суму 21 235,69 грн. (109 860,10 грн. - 88 624,41 грн.).Вказаним рішенням суду встановлено, що на день звільнення з ОВС позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 109 860,10 грн. та під час розгляду справи позивачу була виплачена частина одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 88 624,41 грн. Окрім того, у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду позивач звертався до суду з заявою про встановлення судового контролю та ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від19.11.2021 року \~ \~ \~ \~зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області подати звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від20.05.2021 року у справі №340/4492/20 у строк - один місяць з дня закінчення строку на який відстрочено виконання рішення ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року. Рішення суду було виконане 02.12.2021 року. Крім того, листом ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 25.01.2022 року №1100-0307- 8/5334 позивачу повідомлено, що пенсія [PERSON] призначена на підставі документів, наданих уповноваженим органом, Управлінням МВС України вКіровоградській області. Згідно розрахунків вислуги років на день звільнення з посади заступника начальника штабу-начальника відділу інспектування організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в Кіровоградській області загальна вислуга років складає 24 роки 09 місяців та 02 дні. Вказана вислуга років дає право на обчислення пенсії в розмірі 62% від грошового забезпечення (п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»). Листом від 19.01.2022 року №Ш-952/22, ДП МВС України повідомив, що підстави для перерахунку вислуги років відсутні. Дії МВС щодо не направлення документів для перерахунку пенсії до ГУ ПФУ в Кіровоградській області були неправомірними, а тому позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва про зобов`язання МВС України підготувати та направити до ГУ ПФУ України в Кіровоградській області матеріали щодо зміни підстав звільнення [PERSON] та зарахування вислуги років у календарному обчислені: 28 років 07 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні: 30 років 05 місяців 14 днів, що дає право на перерахунок розміру пенсії з 11.07.2020 року. Лише після звернення з позовом до суду під час розгляду справи №640/4678/22 МВС України фактично задовольнило вимоги позову шляхом направлення до ГУ ПФУ в Кіровоградській області подання про перерахунок пенсії від30.03.2022 року №1148.Позивач звільнений з ОВС 10.07.2020 року, а МВС з метою «помсти» за поновлення на службі направило до ГУ ПФУ в Кіровоградській області подання про перерахунок пенсії лише 30.03.2022 року, тобто через два роки. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2022 року у справі №640/4678/22 за заявою позивача позов було залишено без розгляду. Відповідно до довідки до акту МСЕК від 16.09.2020року №570820 позивачу встановлено II-гу групу інвалідності з 08.09.2020 року, захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС. Вказав, що зазначеними систематичними протиправними діями МВС України та УМВС України в Кіровоградській області позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, що виразилося в наступному. Зокрема, за період судового розгляду справи №П/811/4053/14 внаслідок психотравмуючого впливу позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, а саме: з 05.12 по 08.12.2017 у Відділенні хірургічного лікування порушень серцевого ритму ДУ «Інститут серця МОЗ України»; з 25.05 по 09.06.2020 у Відділенні хірургічного лікування порушень серцевого ритму ДУ «Інститут серця МОЗ України» (імплантація електрокардіостимулятора); з 27.07 по 28.07.2020 у Відділенні хірургічного лікування порушень серцевого ритму ДУ «Інститут серця МОЗ України»; з 09.11 по 12.11.2020 в ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова»; 03.09.2021 у Відділенні хірургічного лікування порушень серцевого ритму ДУ «Інститут серця МОЗ України»; з 05.09 по 06.09.2021 у Відділенні реанімації та інтенсивної терапії кардіологічних хворих КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва»; з 14.09 по 17.09.2021 у Регіональному центрі кардіохірургії Одеської обласної клінічної лікарні. Відповідно до висновку медико-соціальною експертною комісією 08.09.2020 позивачу встановлено ІІ-гу групу інвалідності терміном до 01.10.2021 року та визначено причину інвалідності, пов`язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 01.10.2021 позивачу встановлено II-гу групу інвалідності безтерміново. Тим самим, внаслідок незаконного звільнення з ОВС позивачу заподіяно моральні страждання, які потягли за собою погіршення стану здоров`я, порушені його законні права, що призвели до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагали від останнього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, після поновлення на службі УМВС України в Кіровоградській області протиправно відмовило позивачу у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні, а також протиправно відмовило у перерахунку вислуги років, внаслідок чого позивач знову вимушений був звертатись до суду за захистом своїх прав, разом з тим, навіть після задоволення позовів УМВС України в Кіровоградській області відмовлялось виконувати рішення суду, внаслідок чого позивач знову був вимушений звертатись до суду з метою встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. До того ж, УМВС України в Кіровоградській області надало до державної виконавчої служби неправильні відомості, що стало підставою для неправомірного закінчення виконавчого провадження і оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження до суду. Окрім того, позивач також вимушений був звертатись до суду з метою встановлення судового контролю, внаслідок чого судом винесено окрему ухвалу від 08.04.2021 року. У подальшому ГУ ПФУ вимагало від позивача сплатити отриману ним пенсію за період вимушеного прогулу, що виник внаслідок неправомірного звільнення, у зв`язку з чим позивач знову вимушений був звертатись до суду з метою захисту своїх прав. Крім того, після звільнення з ОВС 10.07.2020 року позивач подав документи для перерахунку вислуги років та направлення документів до ГУ ПФУ для перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною підстав звільнення з ОВС та зміною розміру вислуги років, але МВС України протягом двох років відмовляло у направлені таких документів до ГУ ПФУ та позивач знову вимушений був звернутись до суду з позовом до МВС з метою захисту своїх прав, і лише після отримання позову та ухвали про відкриття провадження у справі, під час розгляду справи в Окружному адміністративному суді м. Києва МВС направило подання з усіма необхідними документами до ГУ ПФУ для перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною підстав звільнення з ОВС та зміною розміру вислуги років. З викладеного вбачається, що саме через неправомірне звільнення з ОВС щодо позивача тривалий час здійснювались неправомірні дії, що вимагали від позивача додаткових зусиль для захисту своїх прав і вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Окрім того, зазначив, що систематичними протиправними діями відповідачів позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що у зв`язку із втратою роботи, яка була справою його життя та приносила йому моральне задоволення, позивач втратив відчуття важливості його праці для суспільства;його фактично ототожнено з особами, які вчинили злочин, що призвело до ворожого ставлення до нього оточуючих як до «ворога народу», формування недовіри до нього і обмеження його соціальних зв`язків, негативно вплинуло на можливість формування і розвитку відносин з іншими людьми, включаючи відносини професійного і ділового характеру, приниження його честі, гідності та ділової репутації перед іншими правниками та в суспільстві в цілому;протиправне звільнення з ОВС потягло за собою систематичні протиправні рішення відносно позивача;внаслідок протиправного звільнення з ОВС позивач тривалий час вимушений був здійснювати зусилля з метою поновлення своїх прав та здійснення додаткових зусиль для організації свого життя; позивач отримав сильне емоційне потрясіння, що призвело до загострення його захворювання, на підставі чого позивач оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної йому УМВС України в Кіровоградській області в сумі 500 000,00 грн.; розмір моральної шкоди, заподіяної йому МВС України, - в сумі 500 000,00 грн. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №1902/22-27від 19.06.2022 року, [PERSON] з психологічної точки зору нанесено моральну шкоду, та рекомендована сума грошової компенсації, завданої [PERSON] моральної шкоди може дорівнювати у грошовому еквіваленті у 216 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду. Згідно з ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 6500 грн. Відповідно, розмір заподіяної моральної шкоди становить 1 404 000,00 грн. (216x6 500,00 = 1 404 000,00). Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження за зазначеним позовом та призначено підготовче судове засідання з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справ процесуальний строк для подання заяв по суті справи. \~ \~ \~ \~Під час підготовчого провадження у справі: Представником відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області Іванцем Д.М. (діє на підставі довіреності №682/17/05-2021 від 22.12.2021 року) подано відзив на позовну заяву, який зареєстрований судом 05 вересня 2022 року за вх. № 16136, за яким просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до УМВС України в Кіровоградській області в повному обсязі, зазначивши на обґрунтування заперечень, що відповідно до ст.1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду або орган, в якому вона проходить службу, а на державу. Крім того, станом на теперішній час УМВС України в Кіровоградській області перебуває в стані припинення та не отримує фінансування, що, в свою чергу, вказує, що у випадку задоволення позову в УМВС України в Кіровоградській області відсутні рахунки, з яких можна списати кошти на виконання рішення суду. Крім того, вказав, що наданий стороною позивача висновок експерта за результатами судової психологічної експертизи за заявою адвоката УсатенкаВ.Ю. від 19.06.2022 №1902/22-27 не можна брати до уваги, оскільки експерт, який проводив експертизу [PERSON] в минулому тривалий час перебувала в прямому підпорядкуванні позивача, що підтверджується довідкою УМВС України в Кіровоградській області від 05.09.2022 року № 622/05/15-2022, що, в свою чергу, ставиться стороною відповідача під сумнів у об`єктивності та достовірності. Більш того, зазначив, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості, та, крім того, законодавець наділив саме суд правом визначати розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач в позові зазначає, що у зв`язку із протиправними діями відповідача, він неодноразово знаходився на лікуванні в медичних закладах, та, переважно з матеріалів позову вбачається, що наявні у позивача хвороби стосуються серцевого захворювання. В той же час, стороною позивача не надано будь яких доказів того, що позивач не хворів аналогічними захворюваннями до звільнення, не надано доказів перенесених позивачем операцій, в тому числі, пов`язаних із серцевими захворюваннями, станом здоров`я до дій, які позивач вважає протиправними та які, на його думку, стали причиною для розладу його здоров`я. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення ним моральної шкоди (страждань), а також причинно-наслідкового зв`язку між дією, бездіяльністю УМВС України в Кіровоградській області та настанням негативних наслідків для морального стану позивача. Окрім того, враховуючи практику Верховного Суду, зазначив, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою з урахуванням, зокрема, визначених у ч. 3 ст. 23 ЦК України критеріїв. Окремо зазначив, що з урахуванням перебування відповідача в процесі припинення (ліквідації) та відсутності відповідних рахунків, моральна шкода у випадку задоволення позову має бути стягнута з Державного бюджету через Державну Казначейську Службу України. Відзив на позовну заяву подано також представником відповідача Міністерства внутрішніх справ України Щепанським А.М., який зареєстрований судом 14 вересня 2022 року за вх. № 17041, за яким просив відмовити позивачу в задоволенні позову до МВС України, посилаючись як на обґрунтування заперечень проти позову, що в обґрунтування вимог про стягнення з МВС України на користь позивача моральної шкоди в розмірі 500 000 гри Позивач зазначає, що «Систематичними протиправними діями Відповідачів Позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що: «у з в язку з втратою роботи, яка була справою його життя та приносила йому моральне задоволення, позивач втратив відчуття важливості його праці для суспільства». В якості доказів завдання йому моральної шкоди Позивач надає, зокрема, висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи за заявою адвоката Усатенко В.Ю. від 19.06.2022 № 1902/22-27, в якому в розділі Дослідження зазначено:«Із матеріалів, які надійшли разом із заявою адвоката Усатенко В.Ю. доканцелярії КВ КНДІСЕ про проведення судової психологічної експертизи від18.05.2022 стало відомо...16 жовтня 2014 Заявник подав на ім`я начальника Управління МВС України в Кіровоградській області рапорт про звільнення із органів внутрішніх справ із 24 жовтня 2014 за станом здоров`я...» (абз. 1,3 арк. 4 Висновку експерта). Таким чином, ні про яку втрату роботи не може йти мова, оскільки позивач не просто не мав бажання проходити службу в органах внутрішніх справ, він не міг продовжувати службу через незадовільний стан здоров`я. Крім того, твердження позивача про те, що «його фактично ототожнено з особами, які вчинили злочин, що призвело до ворожого ставлення до нього оточуючих як до «ворога народу», формування недовіри до нього і обмеження його соціальних зв`язків, негативно вплинуло на можливість формування і розвитку відносин з іншими людьми, включаючи відносин професійного і ділового характеру, приниження його честі, гідності та ділової репутації перед іншими правниками та в суспільстві в цілому», - є власним тлумаченням позивачем ситуації, що склалася. Позивач у вчиненні злочину не обвинувачувався, норми КК України до нього не застосовувалися. Крім того, факт приниження його честі, гідності та ділової репутації потрібно доводити відповідно до вимог ст. 277 ЦК України, натомість позивач просить задовольнити позовні вимоги на підставі голослівних висловлювань, не підтверджених жодним доказом. З приводу твердження позивача про те, що «протиправне звільнення з ОВС потягло за собою систематичні протиправні рішення відносно Позивача», - МВС України жодним чином не порушувало прав та інтересів позивача, оскільки Позивач не проходив службу безпосередньо в центральному апараті МВС, Міністерство не є розпорядником інформації про розмір та складові його грошового забезпечення, які подаються до органів Пенсійного фонду України для призначення (перерахунку) пенсії. Крім того, вказав, що на звернення (заяви) Позивача від 23.11.2021 (вх. № Ш-34268 від 23.11.2021), від 23.11.2021 (вх. № Ш-34429 від 25.11.2022), від 23.11.2021 (вх. № Ш-34324 від 24.11.2022) щодо направлення матеріалів до органів Пенсійного фонду України для здійснення перерахунку пенсії після надходження відповідних матеріалів з ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» листом Департаменту персоналу МВС від 31.12.2021 Позивачу було надано обґрунтовану відповідь із зазначенням причин повернення документів без реалізації. В подальшому, коли зазначені у листі ДП МВС від 31.12.2021 недоліки були усунені працівниками ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області», Департаментом пенсійних питань та соціального захисту МВС було підготовлено та направлено до ГУ ПФУ України в Кіровоградській області матеріали для перерахунку розміру пенсії Позивача, на підставі чого, МВС України жодним чином не порушувало прав та інтересів Позивача, а діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З приводу твердження позивача про те, що «внаслідок протиправного звільнення з ОВС Позивач тривалий час вимушений був здійснювати зусилля з метою поновлення своїх прав та здійснення додаткових зусиль для організації свого життя», зазначив, що позивач був звільнений зі служби в ОВС, - 28.10.2014 року. З позовною заявою про поновлення на службі Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду 19.11.2014 року (справа № П/811/4053/14), за якою ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.11.2014 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року за клопотанням Позивача провадження у справі № П/811/4053/14 було зупинено та 29.01.2020 року поновлено також за клопотанням Позивача, при цьому, обставини, які стали підставою для зупинення провадження у справі так і не наступили (норми Закону України «Про очищення влади» є чинними та не визнані Конституційним Судом України неконституційними).Таким чином, тривалий час розгляду справи №П/811/4053/14 судом першої інстанції обумовлений виключно діями самого Позивача. З приводу твердження позивача про те, що «Позивач отримав сильне емоційне потрясіння, що призвело до загострення його захворювання», то як зазначено вище та вбачається з матеріалів позову (Висновку експерта) Позивач 16.10.2014 року подав на ім`я начальника УМВС України в Кіровоградській області рапорт про звільнення із органів внутрішніх справ із 24.10.2014 року за станом здоров`я.23.10.2014 року Позивач був направлений на медичний огляд до військово- лікарської комісії м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області для визначення стану здоров`я. За результатами огляду ВЛК встановлено, що Позивач має захворювання, пов`язані з проходженням військової служби та постановлено, що Позивач не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 651 від 24 жовтня 2014 р. Відповідно до довідки до акту МСЕК від 26.12.2014 року Позивачу встановлено III-тю групу інвалідності з 22.12.2014 року, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно із висновком МСЕК 08.09.2020 року Позивачу встановлено II-гу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Таким чином, ще до свого звільнення Позивач був визнаний непридатним для проходження служби в органах внутрішніх справ. Медико-соціальною експертною комісією причиною інвалідності III та II групи було визначено захворювання, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. При цьому, жодний з медичних документів, доданих до позовної заяви, не встановлює причинний зв`язок між встановленням II-ої групи інвалідності Позивача (та/або погіршенням його стану здоров`я) та фактом його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, більш того, жодного доказу того, що погіршення стану здоров`я Позивача сталося внаслідок його звільнення з органів внутрішніх справ, а отже і наявність моральної шкоди Позивачем не надано. Вказав, що внаслідок звільнення Позивача на підставі норм Закону України «Про очищення влади» та в подальшому поновлення його на службі в органах внутрішніх справ, на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року у справі №340/4492/20 стягнуто з УМВС України в Кіровоградській області на користь Позивача за період з 29.10.2014 по 21.06.2020: середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 504 359,66 грн.; заборгованість з грошового забезпечення у сумі 4993,66 грн.; невиплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 21 235,69 грн. Крім того, у той же період з 29.10.2014 по 31.07.2020 Позивачу було нараховано та виплачено пенсію у розмірі 392 038,50 грн. Таким чином, за період часу з 29.10.2014 по 31.07.2020 внаслідок протиправних (на думку позивача) дій Відповідачів Позивачу було нараховано та виплачено кошти на загальну суму 922 627,51 грн. Таким чином, даний позов має на меті ніщо інше як незаконне та безпідставне збагачення Позивача за рахунок коштів Відповідачів. Позовна заява містить стандартні фрази, котрі жодним чином не відображають індивідуальні психофізичні особливості позивача та не доводять виникнення у останнього моральної шкоди та в чому саме вона полягає (при умові наявності такої). Розрахунок та належне обґрунтування заявленої суми позову Позивачем суду також не надано, позовна заява не містять фактичних даних, які б свідчили про негативні наслідки вказаних подій, які вплинули на зміну звичного способу життя позивача та дають суду підставу відмовити у задоволенні позову. Ні позовна заява, ні додатки до неї не містять доказів наявності протиправних дій (бездіяльності МВС України) відносно Позивача, наявності моральних страждань у позивача з вини Міністерства внутрішніх справ України, а також причинно-наслідкового зв`язку між шкодою (якщо така є) та діяннями МВС. Ці обставини не доведені позивачем, а тому, позовна заява не містить фактичних даних наявності заявлених обставин та не ґрунтується на законі. Представником позивача [PERSON] адвокатом Усатенком В.Ю. подано відповідь на відзиви на позовну заяву, зареєстровану судом 19.09.2022 року за вх.№17306, за змістом якої представник позивача підтримав доводи та фактичні обставини, викладені у позовній заяві, заперечив щодо доводів відповідачів, викладених ним у поданих до суду відзивах на позовну заяву, зазначивши додатково, що протиправність дій МВС встановлена судовими рішеннями у справах: №№П/811/4053/14, 640/4678/22; протиправність дій УМВС України в Кіровоградській області встановлена судовими рішеннями у справах: №№П/811/4053/14, 340/3495/20, 340/4492/20, 340/1416/21. Крім того, зазначив, що через неправомірне звільнення з ОВС, що підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили, щодо позивача тривалий час здійснювалися неправомірні дії, що вимагали від Позивача додаткових зусиль для захисту своїх прав і вимагали від Позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Вказав, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром такого відшкодування. Крім того, зазначив, що порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Представником відповідача УМВС України в Кіровоградській області Іванцем Д.М. подано заперечення на відповідь на відзив, зареєстровані судом 26.09.2022 року за вх.№18028, зміст яких є аналогічним змісту відзиву на позовну заяву, та додатково зазначено, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їхню інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Більш того, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. В той же час стороною Позивача не надано будь-яких доказів того, що позивач не хворів аналогічними захворюваннями до звільнення, не надано доказів перенесених позивачем операцій, в т.ч. пов`язаних з серцевими захворюваннями, станом здоров`я до дій, які Позивач вважає протиправними та які на його думку стали причиною для розладу здоров`я. Окрім того, в підставах позову Позивач зазначає наявність судових рішень та інших спірних обставин, до яких УМВС України в Кіровоградській області не має жодного відношення. Представником МВС України Щепанським А.М. подано заперечення на відповідь на відзив, зареєстровані судом 12.10.2022 року за вх.№19507, за змістом яких зазначено, що на даний час питання стосовно направлення документів для призначення пенсії колишнім працівникам міліції, які проходили службу в територіальних органах внутрішніх справ передано до територіальних медичних об`єднань Міністерства внутрішніх справ України по областях, місту Києві, в даному випадку до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Кіровоградській області». Після отримання й опрацювання матеріалів з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Кіровоградській області» (копія листа від 03. 12.2021 року додається) щодо перерахунку пенсії Позивача МВС України листом від 31.12.2021 року №Д-31917/22 повідомило зазначену державну установу та [PERSON] про повернення матеріалів для доопрацювання та усунення недоліків. 28.01.2022 року МВС України від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Кіровоградській області» вдруге було отримано матеріали щодо перерахунку пенсії Позивача, які містили, зокрема, і заяву [PERSON] від 21.01.2022 року про перерахунок пенсії.30.03.2022 року за №1148 МВС України було складено подання про призначення (перерахунок) пенсії (доповнення у зв`язку з поновленням та повторним звільненням зі служби) [PERSON] та листом від 31.03.2022 року вих.№8590/-2022 направлено до ГУ ПФУ України в Кіровоградській області та Позивачу для перерахунку та виплати пенсії (копія листа МВС від 31.03.2022 вих.№8590/-2022 додається), тим самим, з моменту звернення Позивача до МВС із заявою про перерахунок пенсії (21.02.2022) до моменту направлення МВС подання про перерахунок пенсії Позивача (31.03.2022) пройшло рівно два місяці, а не два роки, як зазначає Позивач. Зазначив, що позовна заява та додані до неї матеріали не містять доказів виникнення моральної шкоди з вини Міністерства внутрішніх справ України. Також вказує на те, що Позивач повинен довести, що страждання (душевні або фізичні) мали місце. Душевні страждання завжди конкретні вони повинні виражатись в конкретній емоційній формі, мати облік, а не бути «взагалі». Більш того, як вбачається з матеріалів позову розрахунок завданої Позивачу моральної шкоди відповідно до Висновку експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз проведено експертом Т.Літвіновою з використанням «Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань (автор професор [PERSON] ) на підставі відповідної формули, складовим показником якої є розмір компенсації презюмованої моральної шкоди, поряд з цим, чинне законодавство України не містить поняття «презюмована моральна шкода», відтак діє ст.81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування. Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Крім того, в Методиці зазначено, що «висновок психологічного дослідження за цією Методикою має орієнтовний (ймовірний) характер, до того ж, відповідно до інформації з Реєстру Методик проведення судових експертиз Мін`юсту 29.01.2016 року прийнято рішення про припинення застосування зазначеної Методики. Крім того, під час підготовчого провадження, ухвалою суду від 07 грудня 2022 року залишено без задоволення клопотання представника відповідача УМВС України в Кіровоградській області про призначення по справі судово-психологічної експертизи. Ухвалою суду від 02 березня 2023 року підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду справи по суті: Представник позивача [PERSON] адвокат Усатенко В.Ю. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на підстави, викладені в позові, та з урахуванням доводів, викладених у відповіді на відзиви, просив позов задовольнити та стягнути з відповідачів УМВС України в Кіровоградській області та МВС України на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди по 500\~000 грн. з кожного відповідача. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області Іванець Д.М. в судовому засіданні позов [PERSON] до УМВС України в Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500\~000 грн. не визнав, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним просив в його задоволенні до УМВС України в Кіровоградській області позивачу відмовити, посилаючись при цьому на подані відповідачем УМВС України в Кіровоградській області заяви по суті справи, а саме: відзив на позовну заяву та заперечення. Додатково зазначив, що рішенням Європейського суду з прав людини від 12.01.2023 року у справі за заявою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до держави Україна позивачу [PERSON] присуджено стягнення моральної шкоди в розмірі 2\~000 Євро. Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України Какоркіна З.М. в судовому засіданні позов [PERSON] до МВС України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500\~000 грн. не визнала, просила відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позову до МВС України, посилаючись при цьому на позицію відповідача МВС України, викладену в поданих до суду заявах по суті справи, а саме: відзиву на позовну заяву та запереченнях. Додатково зазначив, що за рішенням Європейського суду прав людини за заявою, зокрема, [PERSON] , в п.45 зазначено, що всі три заявники були поновлені на відповідних посадах і отримали відшкодування, яке вимагали. Заявники не обгрунтували у чому полягала суть їхньої скарги після цих подій. З огляду на зазначене Суд вважає, що ця скарга є явно не обгрунтованою та має бути відхилена відповідно до п.п. «а» п.3 та п.4 ст.35 Конвенції, таким чином, Європейським судом з прав людини у рішенні від 12.01.2023 року встановлено факт відновлення прав Позивача виконанням відповідачами рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року у справі №П/811/4053/14. \~ \~ \~ \~Заслухавши представника позивача [PERSON] адвоката Усатенка В.Ю., представника відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог та у поданих учасниками справи заявах по суті справи (відзивах на позовну заяву, відповіді на відзиви та в запереченнях на відповідь на відзиви), відповіді на відзиви, враховуючи подані відповідачами відзиви на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини та є такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1\~ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1\~ст.13 ЦПК України). За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу, серед іншого, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] з вересня 1994 року розпочав службу в органах внутрішніх справ. В період з 29.08.2008 року по 06.07.2011 року позивач займав посаду заступника начальника УМВС України в Кіровоградській області\~начальника управління кадрового забезпечення. Наказом начальника УМВС України в Кіровоградські області №110 о/с від 18.04.2013 року позивач призначений з 19.04.2013 року на посаду заступника начальника штабу - начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в Кіровоградській області. Наказом Міністра внутрішніх справ України №2253о/с від 28.10.2014 року "По особовому складу", яким серед іншого, на підставі підпункту 1 пункту 2\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII\~та\~пункту 62 "а"\~Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, полковника міліції [PERSON] заступника начальника штабу УМВС України в Кіровоградські області, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік). На виконання зазначеного наказу начальником УМВС України в Кіровоградські області\~видано наказ №388о/с від 28.10.2014 року "По особовому складу", яким, серед іншого, на підставі підпункту 1 пункту 2\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII\~та\~пункту 62 "а"\~Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, полковника міліції [PERSON] заступника начальника штабу - начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в області, звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) з 28.10.2014 року. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року (справа №П/811/4053/14), яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постановою Верховного Суду від 30 вересня 2021 року, та відповідно набрало законної сили 01 жовтня 2020 року, адміністративний позов [PERSON] до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №2253о/с від 28.10.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) полковника міліції [PERSON] , заступника начальника штабу Управління МВС України в Кіровоградській області. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №388о/с від 28.10.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів МВС у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) полковника міліції [PERSON] , заступника начальника штабу - начальника відділу інспектування, організаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в області. Поновлено [PERSON] на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника штабу - начальника відділу інспектування, організаційно- аналітичної роботи та контролю штабу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з 29.10.2014 року. Наказом Міністра Міністерства внутрішніх справ України №471 о/с від 22.06.2020 року «Про особовий склад» на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року, ухваленого у справі №П/811/4053/14, у частині, яка допущена до негайного виконання, поновлено [PERSON] на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника штабу - начальника відділу інспектування, організаційно-правової роботи та контролю штабу Управління МВС України в Кіровоградській області з 29 жовтня 2014 року. Крім того, наказом УМВС України в Кіровоградській області №4 о/с від 22.06.2020 року «Про скасування наказу УМВС України в Кіровоградській області від 28.10.2014 №388 о/с у частині звільнення» на виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року по справі №П/811/4053/14, та наказу МВС від 22.06.2020 року №471 о/с, - скасовано наказ УМВС України в Кіровоградській області від 28.10.2014 року № 388 о/с «По особовому складу» у частині звільнення з органів внутрішніх справ полковника міліції [PERSON] . Поновлено полковника міліції [PERSON] на посаді заступника начальника штабу - начальника відділу інспектування, організаційно -аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України в Кіровоградській області. Наказом УМВС України в Кіровоградській області (зі змінами, внесеними наказами УМВС України в Кіровоградській області від 25.01.2021 №1 о/с та ід 19.04.2021 №5 о/с) №6 о/с від 10.07.2020 року «По особовому складу» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС: у відставку (із зняттям з військового обліку) за п. 65 «б» (через хворобу) полковника міліції [PERSON] (М-040926) - заступника начальника штабу - начальника відділу інспектуванняорганізаційно-аналітичної роботи та контролю штабу УМВС України вКіровоградській області, 10 липня 2020 року. Вислуга років в календарному обчисленні становить 28 років 07 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 05 місяців 14 днів. Підстава: рапорт, подання до звільнення, постанова № 22 видана ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» Медична (військово-лікарська) комісія 10.07.2020. Відповідно до постанови ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» Медична (військова- лікарська) комісія № 22 від 10 липня 2020 року, полковнику міліції [PERSON] встановлений діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення (травми, контузії): ІХС: Стенокардія напруги II ФК. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 2 ст., ст.2, р.4. Стан після РЧА, ізоляції легеневих вен (15.11.12р.). Пароксизмальна форма миготливої аритмії (частота нападів 01.11.2013р.; 11.11.2013р.; 01.04.2014р., 17.09.2014р.; 22.11.2014р.), політопна екстрасистолія (за даними ХМ ЕКГ), АV блокада І ст. БПГЛНСГ. СН-2А. ФК III зі збереженою СФЛШ. Ангіопатія сітківки. Жировий гепатоз. Остеохондроз І ст., нестійка ремісія без порушення біомеханіки хребта. Віддалені наслідки ЧМТ (2004р.) у формі мікроцеребральної симптоматики, вегето-судинного та помірного церебростенічного синдромів. ХАТ без порушення функції. СКХ: мікролітіаз обох нирок. Хронічний простатит в стадії ремісії. - Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. На основі ст.ст. 40а, 396, 55в, 71в, 78в, 11 в, 60г, 61г графи 1 Переліку захворювань і фізичних вад, пункту - Таблиці вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей (Наказ МВС України №85 від 06.02.2001 року)непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Окрім того, постановою медичної(військово- лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» №24 від 10 грудня 2020 рокувстановлено, що у [PERSON] , 1971 року народження, наявна травма, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків, та, захворювання, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Крім того, встановлено, що [PERSON] непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Судом також встановлено, що згідно з довідкою до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 620863 від 26 грудня 2014 року [PERSON] , [INFO] , з 22.12.2014 року встановлена ІІІ-тя група інвалідності безтерміново, із зазначенням причини інвалідності: захворювання, так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідно до довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 570820 від 16.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] , встановлена ІІ-га група інвалідності на строк 1 рік, до 01 жовтня 2021 року, із зазначенням причини інвалідності: захворювання, так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно з довідкою до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 574504 від 22 вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] , з 01.10.2021 року встановлена ІІ-га група інвалідності безтерміново, із зазначенням причини інвалідності: захворювання, так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Також, судом досліджена медична документація [PERSON] , а саме: Витяг з медичної карти пацієнта №7225/17 ДУ «Інститут серця МОЗ України» за період госпіталізації з 05.12.2017 року по 08.12.2017 року; консультативний висновок ДУ «Інститут серця МОЗ України» від 03.09.2021 року; виписка №3902 із медичної карти стаціонарного хворого ДУ «Національний інститут серцево судинної хірургії імені М.М. Амосова НАМН України`за період стаціонарного лікування з 09.11.2020 року по 12.11.2020 року; виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №7703325 КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» за період госпіталізації в стаціонар з 05.09.2021 року по 06.09.2021 року; Витяг з медичної картки стаціонарного хворого №2596/20 ДУ «Інститут серця МОЗ України» за період госпіталізації з 25.05.2020 року по 09.06.2020 року; виписка з історії хвороби №17596 «Одеська обласна клінічна лікарня Регіональний центр кардіохірургії» за період госпіталізації з 14.09.2021 року по 17.09.2021 року, за якими встановлено, що в період судового провадження за позовом [PERSON] про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі (справа №П/811/4053/14), позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, з діагнозом: Міокардіофіброз. Стан після РЧА каво-трикуспідального перешийку та ізоляції легеневих вен (2013 р.). недостатність мітрального клапана 1 ст. Недостатність трикуспідального клапана 1 ст. Гепертонічна хвороба 1 ст. Також встановлено, що у листопаді 2014 року позивачу [PERSON] була призначена пенсія на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 29 жовтня 2014 року. Поряд з цим, листом від 20 липня 2020 року за вих. № 1100-0413-8/20278 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області запропонувало позивачу повернути грошові кошти в сумі 392\~038, 50 грн. як переплату пенсії за період з з 29 жовтня 2014 року по 31 липня 2020 року, у зв`язку з поновленням позивача на службі відповідно до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі №П/811/4053/14. Крім того, листомза вих. № 2321-2684/Ш-04/8-1100/20 від 25 серпня 2020 року, Головне управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивачу про припинення виплати пенсії з 01.08.2020 року. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року(справа №340/3496/20), яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2021 року, адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, оформлене листом від 20 липня 2020 року № 1100-0413-8/20278, по повернення [PERSON] переплати пенсії у сумі 392038,50 грн. за період з 29 жовтня 2014 року по 31 липня 2020 року. Крім того, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року (справа №340/3495/20), яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року, задоволено адміністративний позов [PERSON] до Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії УМВС України в Кіровоградській області щодо розрахунку [PERSON] вислуги років у календарному обчисленні по 06.11.2015 року. Зобов`язаноУМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років [PERSON] у календарному обчисленні по 10.07.2020 року день звільнення з органів внутрішніх справ. Окрім того, окремою ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року по зазначеній вище адміністративній справі №340/3495/20 задоволено заяву [PERSON] , подану в порядку ст.383 КАС України. Визнано протиправними дії УМВС України в Кіровоградській області щодо неналежного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 про зобов`язання УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років [PERSON] у календарному обчислені по 10.07.2020 - день звільнення з органів внутрішніх справ. Зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року в адміністративній справі № 340/3495/20 за позовом [PERSON] до Управління міністерства внутрішніх справ в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, шляхом розрахунку [PERSON] вислуги років у календарному обчисленні 28 років 7 місяців 14 днів. Зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області у строк десять днів з дати отримання ухвали подати звіт про належне виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.10.2020. Окрему ухвалу направлено до МВС України (вул.Богомольця, 10, м.Київ, 01601). Також встановлено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження від 01 березня 2021 року відкрито виконавче провадження (ВП №64658638) з виконання виконавчого листа № 340/3495/20, виданого 25.02.2021 року Кіровоградським окружним адміністративним судом про зобов`язання УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років [PERSON] у календарному обчислені по 10.07.2020 року день звільнення з органів внутрішніх справ. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15 березня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №340/3495/20, виданого 25.02.2021 року Кіровоградським окружним адміністративним судом про зобов`язання УМВС України в Кіровоградській області скласти розрахунок вислуги років [PERSON] у календарному обчислені по 10.07.2020 року день звільнення з органів внутрішніх справ, - закінчено, у зв`язку з фактичним у повному обсязі виконанням рішення суду. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року (справа № 340/1416/21) задоволено адміністративний позов [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Дніпро), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградські області про визнання протиправною та скасування постанови. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 15 березня 2021 року у виконавчому провадженні №64658638 про закінчення виконавчого провадження. Крім того, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року (справа № 340/4492/20), яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, адміністративний позов [PERSON] до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості з грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні, - задоволено частково. Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 504 359,66 грн., заборгованість з грошового забезпечення у сумі 4 993,66 грн.; невиплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні - 21 235,69 грн. Крім того, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року про встановлення судового контролю, задоволено заяву представника позивача про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №340/4492/20. Зобов`язано Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області подати звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №340/4492/20 у строк один місяць з дня закінчення строку на який відстрочено виконання рішення ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду про прийняття звіту від 22 грудня 2021 року прийнято звіт Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №340/4492/20. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти\~- це факти, встановлені судовим рішенням, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Окрім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] звертався до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, в якій просив: визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, щодо відмови у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області матеріалів щодо зміни підстав звільнення [PERSON] та зарахування вислуги років у календарному обчисленні: 28 років 07 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні: 30 років 05 місяців 14 днів, що дає право на перерахунок розміру пенсії з 11 липня 2020 року;зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області матеріали щодо зміни підстав звільнення [PERSON] та зарахування вислуги років у календарному обчисленні: 28 років 07 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні: 30 років 05 місяців 14 днів, що дає право на перерахунок розміру пенсії з 11 липня 2020 року, зазначивши як на підстави позову відмову відповідача у\~\~підготовці та направленні до органу Пенсійного фонду України матеріалів щодо зміни підстав його звільнення та зарахування вислуги років у календарному обчисленні, що дає право на перерахунок розміру пенсії. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року (справа №640/4678/22) відкрито провадження у справі.23 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з тим, що відповідач фактично задовольнив вимоги позивача шляхом направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подання про перерахунок пенсії від 30 березня 2022 року №1148, на підставі чого ухвалою суду від 05 липня 2022 року адміністративний позов [PERSON] до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - залишено без розгляду. Судом, в свою чергу відзначається, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до частини першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями зазначеної статті також визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови №\~4\~від 31.03.1995\~року "Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником абоуповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст.237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови №\~4\~від 31.03.95року\~"\~Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,\~\~заподіяних\~\~фізичній\~\~чи\~\~юридичній\~\~особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода\~\~може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,\~\~ у\~\~порушенні\~\~права\~\~власності\~\~(в\~\~тому\~\~числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних\~\~життєвих\~\~зв`язків\~\~через\~\~неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких\~\~зазнав\~\~позивач,\~\~характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови). Згідно з п.13 зазначеної Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №4\~від 31.03.1995\~року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди"роз`яснено, що відповідно до ст.237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Тим самим, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі і згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доведенню, відшкодування моральної шкоди на підставі ст.237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати. При цьому, при відшкодуванні моральної шкоди слід також виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст.ст.3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції, проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження (емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання), які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від всіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать вік та стан здоров`я потерпілого. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, якими встановлений обов`язок доказування в цивільному процесі, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, визначаючи розподіл тягаря доведення у даній цивільній справі, суд прийшов до переконання про необхідність застосування до спірних правовідносин правила ч.3 ст.12 та ст.81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тим самим, у даній справі про відшкодування моральної шкоди позивач, як особа, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди, повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди. В свою чергу, позивач [PERSON] , заявляючи в порядку цивільного судочинства вимогу про відшкодування моральної шкоди та оцінивши розмір моральної шкоди в суміпо 500\~000 грн. з кожного відповідача, як на обґрунтування підстав позову зазначив, що внаслідок незаконного звільнення з ОВС та подальших незаконних діях МВС України та УМВС України в Кіровоградській області, йому (позивачу) заподіяно моральні страждання, які потягли за собою погіршення стану здоров`я, так само, порушені його законні права, що призвели до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що стало підставою для неодноразового звернення за захистом порушених прав з боку відповідачів до суду, що підтверджено судовими рішеннями адміністративних судів, та в період судового розгляду справ: №П/811/4053/14; №340/3495/20; №340/3496/20; №340/4492/20; №340/1416/21 №640/4678/22 та внаслідок психотравмуючого впливу він (позивач) отримав сильне емоційне потрясіння, що призвело до загострення його захворювання, з приводу чого він неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних закладах.Крім того, вказав, що у зв`язку із втратою роботи, яка була справою його життя та приносила йому моральне задоволення, він втратив відчуття важливості його праці для суспільства, протиправне звільнення з ОВС потягло за собою систематичні протиправні рішення відносно нього, внаслідок протиправного звільнення з ОВС тривалий час він вимушений був здійснювати зусилля з метою поновлення своїх прав та здійснення додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того,\~відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи за заявою адвоката Усатенка В.Ю. № 1902/22-27 від 19 червня 2022 року, проведеної старшим судовим експертом Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Літвіновою Т.Р., стаж експертної роботи з 2018 року, кваліфікація судового експерта за спеціальністю 14.1 «Психологічні дослідження, на вирішення якої були поставлені наступні питання: чи є ситуація щодо незаконного звільнення з органів внутрішніх справ 28.10.2014 року, що досліджується, психотравмуючою для [PERSON] .?; якщо викладена ситуація щодо незаконного звільнення з органів внутрішніх справ 28.10.2014 року була психотравмуючою для [PERSON] , з психологічної точки зору, то яка причина та інтенсивність психотравмуючого впливу?; який можливий розмір відшкодування нанесеної [PERSON] моральної шкоди з психологічної тоски зору, - обставини, що досліджуються (матеріали до заяви завідуючому КВ КНДІСЕ про проведення судової психологічної експертизи від 18.05.2022 (вх. 889-1-22 від 18.05.2022копія наказу МВС від 28.10.2014 №2253 о/с; копія наказу УМВС від 28.10.2014 №388 о/с; рішення Кіровоградського окружного адмінсуду від 09.06.2020; постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020; постанова Верховного Суду від 30.09.2021; копія наказу МВС від 22.06.2020 №471 о/с; копія наказу УМВС від 22.06.2020 №4 о/с; копія трудової книжки; копія довідки МСЕК №620863; копії довідок МСЕК №№570820, 574504; виписки епікризи: Відділення хірургічного лікування порушень серцевого ритму» ДУ «Інститут серця МОЗ України»; ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім.М.М. Амосова»; Відділення реанімації та інтенсивної терапії кардіологічних хворих КНП «Олександрівська клінічна лікарня м.Києва»; Регіонального центру кардіохірургії Одеської обласної клінічної лікарні), - вказують на те, що ситуація, яка пов`язана із проведенням люстрації, в результаті якої відбулося звільнення полковника міліції [PERSON] , заступника начальника штабу Управління МВС із органів внутрішніх справ згідно із п.п. 1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014р. №1682-У11 та п.62 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ у Запас Збройних сил, затвердженим Кабінетом Міністрів України, без врахування принципу індивідуального підходу до його особистих та кар`єрних досягнень, зразкових індивідуальних психологічних особливостей та з подальшим внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», що призвело до життєвої кризи - дійсно є психотравмуючою для [PERSON] . Згідно зазначеної ситуації психологічний вплив психотравмуючої ситуації мав для [PERSON] глибокий та тривалий характер, який обумовлений тривалими за часом моральними та фізичними стражданнями через проведення люстрації відносно нього та відповідних результатів, через що порушено життєві зв`язки унаслідок неможливості продовження звичного активного життя та плину буття особистості, відносин з оточенням та в особистому житті, підриву авторитету, розладом емоційної та вольової сфери, ускладненнями здоров`я, що призвели до інвалідності, з допущенням обмеження прав і свобод та приниженням честі і гідності як громадянина. [PERSON] у зв`язку з вищевказаною ситуацією з психологічної точки зору нанесено моральну шкоду. Рекомендована сума грошової компенсації завданої [PERSON] моральної шкоди може дорівнювати грошовому еквіваленту у 216 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду. У висновку судового експерта також зазначено, що за результатами обстеження [PERSON] виявлено наступне: психосоматичні захворювання та психологічна пригніченість, що обумовлено безпідставним та необгрунтованим звільненням з органів внутрішніх справ, публічним приниженням поряд з підривом авторитету, неможливістю продовження службової діяльності, що сформувало у [PERSON] комплекс таких ознак, через які зруйновано якість та зміст його життя, додало ускладнень в подальшому успішному здійсненні своєї діяльності, можливості професійного розвитку з відповідною підтримкою соціальних зв`язків, а головне: сталася втрата здоров`я, через що 08.09.2020 року [PERSON] встановлено 2-гу групу інвалідності терміном до 01.10.2021 року та визначено причину інвалідності, пов`язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 01.10.2021 року визначену вище групу інвалідності [PERSON] встановлено безтерміново. За оціночною шкалою («Стресогенні події» Холмса-Раге) визначено високий рівень «стресового наповнення» у досліджуваного (більше 300-т балів), що, в свою чергу, вказує на високу психічну напруженість, тобто наявність великої кількості руйнівних стрес факторів, які напряму пов`язані з досліджуваною подією. Ймовірність психосоматичних захворювань та психічного вигорання складає більше 80%. У постанові від 26 лютого 2020 року у справі №372/4399/15-ц Верховний Суд зазначив, що призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду. При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи. Оцінивши зазначений висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №1902/22-27 від 19 червня 2022 року в сукупності з іншими письмовими доказами,і, зокрема, судовими рішеннями у справах №№ П/811/4053/13, 340/3495/20, 340/4492/20, 340/1416/21, постановами медичної (військово- лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області» №22 від 10 липня 2020 року та №24 від 10 грудня 2020 року, довідками до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 620863 від 26 грудня 2014 року, серії 12 ААБ № 570820 від 16.09.2020 року, серії 12 ААБ № 574504 від 22 вересня 2021 року, медичною документацією [PERSON] ,суд вважає, що предметом висновку є дослідження обставин, які входять до предмета доказування, зокрема, що звільнення позивача [PERSON] із органів внутрішніх справ згідно із п.п. 1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014р. №1682-У11 та п.62 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ у Запас Збройних сил, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призвело до життєвої кризи та є психотравмуючою для [PERSON] та у зв`язку з зазначеною ситуацією з психологічної точки зору йому нанесено моральну шкоду, на підставі чого приймається судом до уваги та визнається належним доказом у справі в порядку ст.77 ЦПК України,при цьому, суд зазначає, що наведений у висновку розрахунок грошової компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру і розміру моральних страждань, а тому,визначення розміру моральної шкоди з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливостіналежить до компетенції суду. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, параграф 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). За викладених обставин, виходячи з заявлених позивачем [PERSON] підстав позову, суд приходить до висновку, що доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у моральних (душевних) переживаннях та стражданнях, яких він (позивач) зазнав у зв`язку з незаконним звільненням з ОВС, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі №П/811/4053/14, і згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доведенню, - знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, при цьому, зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та доведеними, та, в свою чергу, відповідачами, - не спростовані. При цьому, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за якими факт заподіяння моральної шкоди пов`язується не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, якітягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та потребують від позивача додаткових зусиль для організації життя. З огляду на викладене вище, та, оскільки доводи та надані докази у справі свідчать про те, що порушення законних прав позивача [PERSON] , яке полягало у незаконному звільненні з органів внутрішніх справ, призвело до моральних страждань, та враховуючи тривалість та глибину душевних страждань та переживань, яких зазнав позивач [PERSON] , а також враховуючи конкретні обставини справи: роботу позивача протягом тривалого часу в ОВС, характер порушення його прав, істотність вимушених змін у житті після незаконного звільнення та зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, та з дотриманням принципу розумності, виваженості та справедливості, з огляду на істотність змін у звичайному житті позивача, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, та відповідно, визначає розмір компенсації моральної шкоди в розмірі\~по 25\~000 грн. з кожного відповідача, який, на думку суду, буде адекватним моральним стражданням позивача. Щодо твердження представників відповідачів про те, що за рішенням Європейського суду прав людини від 12.01.2023 року за заявою, зокрема, [PERSON] , заявник був поновлений на відповідній посаді і отримав відшкодування, яке вимагав, чим встановлено факт відновлення прав позивача виконанням відповідачами рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року у справі №П/811/4053/14, та, крім того, зазначеним рішенням на користь позивача вже було стягнуто моральну шкоду в розмірі 2\~000 Євро, суд зазначає наступне. За рішенням Європейського суду з прав людини СПРАВА «КУЗНЕЦОВ ТА ІНШІ ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF KUZNETSOV AND OTHERS v. UKRAINE) (Заяви № 9988/16, № 41238/16 та № 44703/19) від 12 січня 2023 року, зазначена справа стосувалася, зокрема, звільнення заявника [PERSON] і тривалості провадження щодо поновлення його на посаді за пунктом 1 статті 6 та статтею 8 Конвенції, при цьому, Європейський Суд оголосив прийнятною скаргу на тривалість провадження за пунктом 1 статті 6 Конвенції, а решту скарг у заявах, а саме:за статтею 8 Конвенції у зв`язку із тим, що їх було звільнено з їхніх посад державної служби протиправно, неприйнятними. Щодо скарги заявників за статтею 8 Конвенції Європейський суд зазначив, що, зокрема, заявник [PERSON] був поновлений на відповідній посаді і отримав відшкодування, яке вимагав, та що заявник не обґрунтував у чому полягала суть його скарги після цих подій. Європейський суд постановив, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції, зокрема, заявники скаржилися, що провадження стосовно поновлення їх на посадах тривало невиправдано довго усупереч пункту 1 статті 6 Конвенції (п.33 рішення), який передбачає: «Кожен має право на … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, … який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…». Заявники стверджували, що через зупинення провадження в їхніх справах, спричинене розглядом Закону України «Про очищення влади» Конституційним Судом України, їхні вимоги щодо поновлення на посадах розглядалися із серйозними затримками (п.35 рішення). Суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватися в контексті обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників і відповідних органів державної влади, а також важливість предмету спору для заявників (див. рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» [ВП] (Frydlender v. France) [GC], заява № 30979/96, пункт 43, ЄСПЛ 2000-VII). 38. У керівній справі «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine), заява № 23853/02, від 30 листопада 2006 року) Суд вже встановлював порушення щодо питань, аналогічних тим, що розглядаються у цій справі. 39. У цій справі провадження щодо поновлення заявників на посадах тривало майже шість років (додаткову інформацію див. у Додатку). 40. Розглянувши всі надані йому матеріали, Суд не вбачає жодних фактів чи аргументів, здатних виправдати загальну тривалість проваджень на національному рівні. З огляду на свою практику з цього питання Суд вважає, що у цій справі тривалість проваджень була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку». 41. Отже, було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції. 48. Кожен заявник також вимагав 5 000 євро в якості відшкодування моральної шкоди. 49. Уряд вважав суми, які вимагалися, необґрунтованими. 50. Суд не вбачає жодного причинно-наслідкового зв`язку між встановленим порушенням і стверджуваною матеріальною шкодою (див., inter alia, рішення у справі «Полях та інші проти України» (Polyakh and Others v. Ukraine), заява № 58812/15 та 4 інші заяви, пункт 333, від 17 жовтня 2019 року); а тому відхиляє цю вимогу, проте у контексті висновків у цій справі Суд присуджує заявникам такі суми в якості відшкодування моральної шкоди та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватися, і, зокрема, заявнику [PERSON] 2 000 євро. З огляду на зазначене, суд зауважує, що зазначена справа стосувалася, зокрема, звільнення заявника [PERSON] і тривалості провадження щодо поновлення його на посаді за пунктом 1 статті 6 Конвенції, при цьому, Європейський Суд оголосив прийнятною скаргу на тривалість провадження за пунктом 1 статті 6 Конвенції та присудив у зв`язку з цим заявнику [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди 2 000 євро. При цьому, щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зауважує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, при цьому позивач в силу вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону, з кожного з відповідачів МВС України та УМВС України в Кіровоградській області на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 992 грн. 40 коп., за ставками судового збору, чинними на час пред`явлення позивачем позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial