Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Представник позивача АТ АКБ «Львів» - адвокат Вертас М.М. звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.12.2021 між АТ АКБ "Львів" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №15517/108/2021, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., зі сплатою 54,0 % річних за користування, та з умовою їх повернення в термін до 14.12.2023. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером №546329 від 15.12.2021 року, проте зобов`язання відповідачем належним чином не виконуються, своєчасно кредит не погашає. У зв`язку із систематичним н виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором позивач набув право вимагати дострокового повернення кредиту та процентів за кредитним договором. Станом на 21.02.2023 заборгованість відповідача перед АТ АКБ «Львів» по кредитному договору №15517/108/2021 від 15.12.2021 становить 34 620,24 ( тридцять чотири тисячі шістсот двадцять ) гривень 24 коп., з яких: 27 295,17 грн - сума заборгованості за кредитом та 7 325,07 грн - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою судді від 22.05.2023 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача АТ АКБ "Львів" у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, проти постановлення заочного рішення судом не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про відкриття провадження у справі з позовною заявою та доданими до неї документами, надіслану відповідачу за зареєстрованою адресою її проживання, відповідач не отримав. Проте за змістом ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу. Відповідач, належним чином повідомлений про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подала або інформації про поважність причин неподання відзиву. Тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15.12.2021 між позивачем АТ АКБ "Львів" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №15517/108/2021, згідно з яким відповідачу надано одноразово, безготівково на його поточний рахунок 30 000,00грн, з умовою повернення в термін до 14.12.2023 (а.с.4 - 6). Згідно з меморіальним ордером №5463290 кредитні кошти [PERSON] отримала 15.12.2021 (а.с.11). З долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором кредиту №15517/108/2021 від 15.12.2021, укладеного між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] вбачається, що станом на 21.02.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором перед АТ АКБ «Львів» становить 34 620,24 грн, з яких: 27 295,17 грн - сума заборгованості за кредитом та 7 325,07 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 3). Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Суд встановив, і що не оспорюється сторонами в справі, що між позивачем АТ АКБ "Львів" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №15517/108/2021, згідно з яким відповідачу надано одноразово, безготівково на його поточний рахунок 30 000, 00 грн, з умовою повернення в термін до 14.12.2023. Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір №15517/108/2021 від 15.12.2021 містить анкетні дані відповідачки [PERSON] , підписаний нею, що свідчить про те, що відповідачка ознайомлена з текстом Договору, його умовами, тарифами, погодився на всі умови Договору, зокрема щодо встановлених сум грошових коштів в розмірі 30 000,00грн, процентної ставки, яка складає 54% річних за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору №15501/108/2021 Банк зобов`язується надати у власність Позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом. Згідно п. 3.2. договору за користування Кредитом Позичальник сплачує Банку фіксовану процентну ставку у розмірі 54% річних. Відповідно до п. 3.4 договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно у році 360 днів) з дати видачі кредиту по дату повернення Кредиту Позичальником, періодами з першого по останнє число місяця. Пунктом 3.6. Договору встановлено, що Позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення Кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Згідно п. 5.1., 5.2. договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтентною схемою згідно Додатку 1 (платіжного календаря), що є невід`ємною частиною Договору. Згідно п. 5.8. Кредитного договору Банк вправі вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Договором, у випадках обумовлених цим договором і чинним законодавством. Суд встановив, що відповідачка отримала кредитні кошти згідно з меморіальним ордером №546329 від 15.12.2021, а отже позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, щомісячні платежі не сплачував, у зв`язку з чим позивач набув право вимагати дострокового повернення кредиту та процентів за кредитним договором. Як вбачається з листа-вимоги АТ АКБ «Львів» від 20.09.2022, який адресований відповідачу [PERSON] , банк звернувся до відповідача з вимогою виконати порушене зобов`язання та погасити прострочену заборгованість за кредитним договором, однак на цей час вимоги банку не виконані та в добровільному порядку грошові кошти АТ АКБ «Львів» не повернуті Враховуючи те, що суд встановив факт укладення між позивачем АТ АКБ "Львів" та відповідачем [PERSON] кредитного договору, встановлено факт отримання та користування відповідачем коштами за цим договором та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази протилежного у суду відсутні. За таких обставин, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач довів обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до повного задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, які у цій справі складаються зі судового збору, суд виходить з такого. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2684,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.526, 530, 610, 625, 629, 1048, 1050, 1052, 1054 ЦК України,

Outcome: approved