Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2006 року є власником квартири [ADDRESS] . 21.12.2012 року ним було зареєстровано шлюб із відповідачкою [PERSON] , після якого він зареєстрував останню в своїй квартирі. З січня 2018 року він з відповідачкою разом не мешкає та не веде спільного господарства. 19.12.2019 року остання виїхала з країни та до неї не поверталась. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.02.2023 року шлюб між ними було розірвано. Посилаючись на те, що відповідачка добровільно припинила проживання в квартирі та не є членом його сім`ї, участі в утриманні квартири не приймає, позивач просив усунути йому перешкоди в користуванні власністю, визнавши відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 31.07.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В призначене судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача в поданій заяві просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, зазначивши про підтримання позову в повному обсязі. Відповідачка в наданій заяві також просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2006 року позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією відповідного договору купівлі-продажу від 24.05.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.06.2006 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2023 року. 21.12.2012 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачкою та 16.05.2013 року остання була зареєстрована в належній йому квартирі. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.02.2023 року шлюб між ними було розірвано. У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначив позивач та згідно заяви відповідачка про визнання позовних вимог не заперечувала остання, після припинення фактичних шлюбних відносин в 2019 році відповідачка добровільно виселилась з квартири, в останній з цього часу не мешкає, участі в утриманні квартири не приймає, комунальні послуги не оплачує, з реєстрації не знялась. Будь-яким обставин, які б свідчили про чинення відповідачці перешкод в користуванні квартирою з боку позивача або інших осіб під час розгляду справи не встановлено. З огляду на це, а також враховуючи, що реєстрація відповідачки в квартирі створює позивачу, як одноособовому власнику квартири, вільно володіти та розпоряджатись належним їй майном, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та усунення позивачу перешкод в користуванні власністю, визнавши відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved