Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

31\~травня 2023\~року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. В позові зазначила, що 26 травня 2001 року між нею та відповідачем було укладено письмовий договір № 5-55 купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в селищі Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області. Умовами договору передбачено, що будинок продано за 2000 грн,, які вона сплатила відповідачу. Даний договір укладено та зареєстровано універсальною товарною біржею "РІКо-Альянс" за № 5-55 від 26 травня 2001 року. Рішенням виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради №90 від 18 травня 2023 року вказаному житловому будинку було присвоєно адресу [ADDRESS] . На теперішній час вона не має можливості реалізувати своє право на володіння та користування житловим будинком, отримати компенсацію за пошкодження будинку внаслідок збройної агресії російської федерації на території України, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не був посвідчений. Вона як покупець виконала всі істотні умови договору, сплативши грошові кошти за будинок, однак нотаріально договір купівлі-продажу не засвідчений та відповідач на даний час відмовляється від його посвідчення. На підставі зазначеного просила суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 26 травня 2001 року між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований універсальною товарною біржею "РІКо-Альянс" за № 5-55, дійсним. Позивачка в судове засідання направила заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечення проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направив. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2001 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований того ж дня на Універсальній товарній біржі "РІКо-Альянс" в "Журналі реєстрації біржових угод" за № 5-55, за яким [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в селищі Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області, житловою площею 16,2 кв.м. (а.с.8). В подальшому, 18 травня 2023 року за рішенням виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради №90, домоволодінню позивачки була присвоєна окрема адреса - [ADDRESS] (а.с.9). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №781290, виданого відділом Держгеокадастру у Березнегуватському районі 30 червня 2011 року, позивачка є власником земельної ділянки, площею 0,1658 гектарів, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS] (а.с.23). 01 травня 2023 року «Центром надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради позивачці відмовлено у реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, оскільки договір купівлі продажу зареєстрований Універсальною товарною біржею "РІКо-Альянс" та рекомендовано звернутися до суду (а.с.10). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація за позивачкою права власності на вищевказаний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на травень 2001 року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за\~\~№ 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З позову вбачається та сторонами не заперечується, що покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася, отже [PERSON] на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володіла ним, а тому наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved