Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

31.05.2023 року позивач звернувся в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Манівео швидка фінансова допомога» ( далі - первісний кредитор) і відповідачем було укладено кредитний договір № 285926280, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними. Всупереч умовам кредитного договору відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Відповідно до Реєстру боржників № 136 від 01.06.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю « Таліон плюс» ( далі - попередній кредитор), до ТОВ « Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 285926280. 20.10.2022 року між попереднім кредитором та ТОВ укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 28.03.2021 року на загальну суму 41 125,00 грн, з яких: 12 000, 00 грн основного боргу, 29 125, 00 грн відсотків. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ, ні на рахунки попередніх кредиторів. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ суму заборгованості за Кредитним договором № 285926280 від 28.03.2021 року в розмірі 41 125, 00 грн, з яких: 12 000,00 грн основного боргу, 29 125, 00 грн відсотків, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.06.2023 року, на підставі статтей 27, 28, 31 ЦПК України, цивільна справа передана за підсудністю до Рожищенського районного суду Волинської області, в який надійшла 26.06.2023 року ( ас 31). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 року, цивільну справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 37). 27.06.2023 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з ЄДДР про місце реєстрації відповідача ( ас 38), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 27.06.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначено на 19.07.2023 року ( ас 39-40). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 19.07.2023 року судовий розгляд відкладено на 25.08.2023 року ( ас 52-53). Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 56-59, 60, 61). Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений ухвалою суду строк не подала. До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, а тому, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 25.08.2023 року - дата складення повного судового рішення. У судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 28.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем було укладено кредитний договір № 285926280, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 6 000 грн , які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Відповідно до додаткової угоди від 29.03.2021 року до Договору № 285926280 від 28.03.2021 року, сторони домовилися з 29.03.2021 року збільшити суму кредиту ще на 6 000, 00 грн на строк дії Договору № 285926280 від 28.03.2021 року. Встановлено, що відповідач не виконала свого обов`язку та не повертає наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників № 136 від 01.06.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ « Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №285926280. 20.10.2022 року між ТОВ « Таліон плюс» та ТОВ укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, і ТОВ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41 125 грн, з яких: 12 000, 00 грн сума основного боргу, 29 125, 00 грн сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ, ні на рахунки попереднього кредитора. Встановлені обставини підтверджуються: паспортом споживчого кредиту « Смарт» до Договору № 285926280 від 28.03.2021 року ( ас 5); договором позики № 285926280 від 28.03.2021 року на суму 6 000 грн ( ас 6-8) з додатком № 1 (ас 8 зб); додатковою угодою від 29.03.2023 року до Договору № 285926280 від 28.03.2021 року ( ас 9) з додатком №1 (ас 9 зб); договором факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ( ас 10-11); витягом з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ( ас 12); розрахунком заборгованості за кредитним договором № 285926280 від 28.03.2021 року за період з 21.10.2022 року по 30.04.2023 року ( ас 13); правовстановлюючими та реєстраційними документами позивача ( ас 14-17, 22-27); правовстановлюючими та реєстраційними документами ТОВ « Таліон плюс» ( ас 18-21). Відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 285926280 від 28.03.2021 року за період з 21.10.2022 року по 30.04.2023 року ( ас 13) не спростований. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно частини 2 статті 1050, частини 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України « Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7, 12 статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України « Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України « Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України « Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису, накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Третьої особи перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні статтей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до статтей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статтей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні кредитні відносини і умови кредитного договору № 285926280 від 28.03.2021 року в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконуються. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт невиконання вимог закону і умов кредитного договору зі сторони відповідача, що тягне можливість примусового стягнення з неї простроченої суми за кредитним договором № 285926280 від 28.03.2021 року на користь позивача. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підставні, обгрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 285926280 від 28.03.2021 року в сумі 41 125, 00 грн, з яких: 12 000, 00 грн сума основного боргу, 29 125, 00 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн, а тому у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 684, 00 гривень.

Outcome: approved