Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

04.07.2014 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , Публічно-акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа Приватне підприємство «ЄС-Сервіс», в якому просила: визнати 1/3 частини квартири [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати право власності [PERSON] на 1/6 частину вказаної квартири; визнати недійсним договір іпотеки (з майновим поручителем), укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», і [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 28.07.2008 року та зареєстрований в реєстрі за номером 11887, за умовами якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивачка зазначала, що з 05.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбних відносинах, посилалась на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2014 року у справі №520/4701/14-ц, яким встановлено, що між братами [PERSON] та [PERSON] 10.07.2008 року був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS] , отже вона набула статусу спільної сумісної власності подружжя і 10.07.2008 року стала співвласником 1/3 частини указаної квартири. Вважає, що передача одним із співвласників [PERSON] в іпотеку майна, що є об`єктом спільної власності, без нотаріально посвідченої згоди [PERSON] , як співвласника цього майна є порушенням її прав та інтересів при укладенні відповідного договору іпотеки, що полягає у незаконній передачі в іпотеку відповідних майнових прав, а відновлення порушеного права здійснюється шляхом визнання іпотечного договору, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 28.07.2008 року та зареєстрований в реєстрі за номером 11887, за умовами якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , недійсним. 18.09.2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне підприємство «Єс-сервіс», про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки та визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2014 року обидва позови об`єднанні в одне провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2015 року провадження у справі було зупинено до вирішення цивільної справи №520/4701/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання удаваним договору дарування квартири. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17.01.2022 року провадження по цивільній справі №522/12432/14-ц відновлено, оскільки справа №520/4701/14-ц розглянута по суті. Підготовче засідання неодноразово відкладалось з метою забезпечення учасникам справи рівних процесуальних можливостей для доведення і захисту своїх порушених прав і інтересів. В підготовчому засіданні встановлено, що третю особу Приватне підприємство «Єс-сервіс», на підставі ухвали господарського суду Одеської області від 17.02.2021 року по справі №916/3600/15 припинено, про що свідчить державна реєстрація припинення юридичної особи від 09.03.2021 року за номером запису 1005561170022023930 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В підготовчому засіданні судом залучено до участі у справі замість позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке в подальшому змінило своє найменування на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19.06.2023 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «СЕНС БАНК»), третя особа Приватне підприємство «ЄС-Сервіс та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом третьої особи [PERSON] , яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору про визнання договору іпотеки недійсним та стягнення моральної шкоди, у зв`язку із смертю позивача. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19.06.2023 року закрито провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого являється Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», до [PERSON] , третя особа: Приватне підприємство «Єс-сервіс», про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 28.07.2008 року і зареєстрований в реєстрі за номером 11887, за умовами якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , в рахунок часткового погашення заборгованості Приватного підприємства «Єс-сервіс» перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за договором невідновлювальної кредитної лінії №08-660/117-304 від 28.07.2008 року у загальному розмірі 700000,00 грн. та визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на квартиру [ADDRESS] . Учасники справи: [PERSON] , [PERSON] , представник Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» в судове засідання, призначене на 12 годину 10 хвилин 30.08.2023 року, не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, будь-яких нерозглянутих заяв та клопотань зазначених сторін матеріали справи не містять. Представником Позивачки [PERSON] адвокатом Черток О. В. подано клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, в якому вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачем [PERSON] подано заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, визнані позовні вимоги в повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] знаходився з 2003 року у офіційному шлюбі з позивачем [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 05.12.2003 року, актовий запис №1272, видане відділом реєстрації актів громадського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. 28.07.2008 року відповідач [PERSON] уклав з Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», договір іпотеки від 28.07.2008 року, предметом якого стала квартира [ADDRESS] . За змістом зазначеного договору, іпотекодавець [PERSON] є майновим поручителем за зобов`язаннями Приватного підприємства «Єс-сервіс» за договором невідновлювальної кредитної лінії №08-660/117-304 від 28.07.2008 року. Відповідно до пункту 1.1. договору іпотеки, іпотекодавець [PERSON] передав в іпотеку іпотекодержателю Акціонерному-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання основного зобов`язання нерухоме майно - квартиру під номером [ADDRESS] та складається в цілому з трьох житлових кімнат загальною житловою площею 50,2 кв.м. та підсобних приміщень, загальна площа квартири 73,3 кв.м. Відповідно до ч.4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. В матеріалах справи знаходиться копія рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01.03.2021 року по справі №520/4701/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , третя особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання удаваним договору дарування квартири та про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу (дата набрання законної сили 22.04.2021 року), відповідно до якого визнано, що 10.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Судом по справі №520/4701/14-ц встановлено, що за змістом розписки від 10.07.2008 року, яка складена [PERSON] власноручно, відповідач здійснює покупку у [PERSON] його частку (1/3) квартири [ADDRESS] за 25000 (двадцять п`ять тисяч) євро та зобов`язується оплатити на користь позивача вказану суму в повному обсязі не пізніше 31.12.2012 року. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, за участі [PERSON] , [PERSON] , та Акціонерного товариства «Альфа-Банк», тому не підлягають доказуванню. Станом на час укладення договору купівлі-продажу від 10.07.2008 року 1/3 частки квартири [ADDRESS] і сплати грошових коштів в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) євро [PERSON] на користь [PERSON] , а також на час укладення з Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» договору іпотеки від 28.07.2008 року, предметом якого стала квартира [ADDRESS] , відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] знаходились в офіційному шлюбі. В мотивувальній частині рішення Київського районного суду міста Одеси від 03.04.2013 року по справі №520/3723/13-ц, яке набрало законної сили, за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Київський РВ в м. Одесі ГУ ДМС України в м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в жилому будинку [ADDRESS] , встановлено, що матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] починаючи з листопада 2002 року обрав в якості свого постійного місця проживання квартиру [ADDRESS] . З урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] з листопада 2002 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] ( [PERSON] ). Згідно до ч.5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути в загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Обставини, що встановлені в мотивувальній частині рішення Київського районного суду міста Одеси від 03.04.2013 року по справі №520/3723/13-ц відповідачем - Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» не спростовані в загальному порядку. З наведених рішень судів по справах №520/3723/13-ц та №520/4701/14-ц вбачається, що [PERSON] постійно проживав в квартирі сумісно з позивачкою однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , з якою уклав шлюб в кінці 2003 року після народження дитини - [PERSON] , а в подальшому в 2008 році, будучі в зареєстрованому шлюбі, придбав 1/3 частину квартири у брата [PERSON] в інтересах сім`ї. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18). Презумпція спільності сумісного майна подружжя на 1/3 частину квартири за договором купівлі-продажу під час шлюбу відповідачем [PERSON] визнається відповідно до поданої ним до суду заяви, а відповідачем Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» належними доказами не спростована. Згідно до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] є в 1/3 частині об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] без визначення часток в цій частині. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання одної треті частини квартири [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] , підлягають задоволенню. Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово та нотаріально засвідчена. Відповідно до ч.1 ст.578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Наведені положення кореспондуються з ч.2,3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній станом на дату укладення договору іпотеки, згідно яких майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник має право передати в іпотеку частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Верховний Суд в постановах від 23.12.2020 року по справі №726/1606/17 та від 27.01.2021 року по справі №461/3675/17 зазначив, що передача одним із співвласників в іпотеку майна (майнових прав), що є об`єктом спільної власності, без нотаріально посвідченої згоди усіх (інших) співвласників цього майна є порушенням їх прав та інтересів при укладенні відповідного договору іпотеки, що полягає у незаконній передачі в іпотеку відповідних майнових прав, а відновлення порушеного права здійснюється шляхом визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року по справі №372/504/17 висловила правову позицію, що відсутність згоди одного зі співвласників (другого із подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого правочину свідчить про порушення його форми, і відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України та ст. 215 ЦК України надає іншому із співвласників (другому із подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи-контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. Для укладення договору іпотеки з Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» відповідач [PERSON] , як співвласник, мав отримати нотаріально посвідчену письмову згоду позивача [PERSON] , як співвласника об`єкту спільної сумісної власності подружжя, квартири [ADDRESS] , але цього зроблено не було. Суд дійшов висновку, що передача співвласником [PERSON] в іпотеку Акціонерно - комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» майна, що в 1/3 частині є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, без нотаріально посвідченої згоди співвласника є порушенням прав і законних інтересів позивачки при укладенні відповідного договору іпотеки від 28.07.2008 року. Дане порушення полягає у незаконній передачі в іпотеку майнових прав [PERSON] , а відновлення порушеного права можливо шляхом задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки (з майновим поручителем), укладеного між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», і [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 28.07.2008 року та зареєстрований в реєстрі за номером 11887, за умовами якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . Що стосується позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою, зокрема, уклавши договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності. Поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі приватної (роздільної) власності. Поділ спільного майна може здійснюватися в добровільному порядку за рішенням самого подружжя або в судовому порядку за наявності між ними спору. Верховним Судом у постанові від 25.04.2023 року по справі № 904/9212/21 зазначено, що під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц). Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17). Враховуючи зазначене, на переконання суду, обраний позивачкою спосіб захисту є неефективним та неналежним, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цієї частині. Так, належним та ефективним способом захисту прав [PERSON] є пред`явлення позову про поділ спірної квартири як спільного сумісного майна подружжя. Таким чином, заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial