Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] та призначити її піклувальником відносно останнього з правом здійснення фінансово-розпорядчих дій від імені дитини. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є двоюрідною бабусею онука [PERSON] . Відповідач [PERSON] являється матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] записані в свідоцтві про народження дитини - зі слів матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З 18 вересня 2022 року [PERSON] проживає з позивачкою, яка забезпечує його усім необхідним для життя , здоров`я, навчання, виховання, розвитку, оскільки матір [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, зокрема не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не піклується про стан здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться життям хлопчика та не спілкується з ним, тим самим не виконує зобов`язання, покладені на неї нормами ст. 150 Сімейного кодексу України. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 04.07.2023 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу [PERSON] відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем останнього відомого місця проживання, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Поштовий конверт, направлений на адресу відповідача повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за даною адресою». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. 02 серпня 2023 року за вх.№ 4679/23 надійшла заява від відповідача [PERSON] в якій остання зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, оскільки відповідачка проживає окремо від своєї дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина [PERSON] , [INFO] , не спілкується з ним в тому обсязі, який необхідний для його нормального самоусвідомлення, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради 13 липня 2023 за вх. № 4324/23 надійшло клопотання в якому представник позов підтримав у повному обсязі, а також вважає законним та обгрунтованим висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради затверджений рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 256 від 20.04.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1983 року народження, по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12), [PERSON] народився [INFO] , в графі «батько» зазначено « [PERSON] », в графі «мати» - « [PERSON] » ( а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року № 37 малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до сім`ї позивача. Цим рішенням також дозволено [PERSON] проживати разом з [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] та покладено відповідальність на останню за збереження життя та здоров`я малолітнього ( а.с.14). Згідно даних Кам`янського районного управліня поліції № 5 ГУНП в Дніпропетровській області, відповідач [PERSON] , 1983 року народження , неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 та ч. 2 ст. 184 КУпАП у зв`язку з тим, що самоухилилась від виконання батьківських обов`язків , не створила належних умов для проживання та навчання ( а.с.15-16). Відповідно до повідомлення/інформації про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] є одинокою матір`ю, родина якої з 22.08.2022 року отримує послугу «Соціальний супровід». [PERSON] вживає алкогольні напої, не працює, веде аморальний спосіб життя, не бажає змінювати своє відношення до виконання батьківських обов`язків. З січня 2023року неповнолітній [PERSON] тимчасово влаштований до двоюрідної бабусі [PERSON] , 1951 року народження ( а.с. 17). Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради», відповідачка [PERSON] з 1993 року перебуває на диспансерному обліку в лікаря психіатра ( а.с. 18). Відповідно до висновку ЛКК № 10 комунального некомерційного підприємства «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради», неповнолітній син відповідачки [PERSON] є дитиною - інвалідом з 2017 року, оскільки має вроджені вади розвитку кісток обох передпліч з порушенням функцій. Станом на 11.04.2023 року неповнолітній [PERSON] лікарню відвідує з бабусею ( позивачем) ( а.с.19-21). Згідно характеристик КЗЗСО ліцей «Перспектива» , мати [PERSON] - відповідачка [PERSON] недостатньо приділяє увагу вихованню та навчанню сина, його матеріальному забезпеченню: хлопчик не завжди мав охайний вигляд, його речі мали неприязний запах, кількість навчального приладдя була обмежена, дитина була голодна. З вересня 2022 року [PERSON] перебуває під тимчасовою опікою бабусі [PERSON] . З цього часу рівень знань учня значно підвищився. Завдяки бабусі [PERSON] . [PERSON] забезпечений гарним одягом, взуттям, навчальним приладдям, комп`ютерною технікою. Має збалансоване до вікових особливостей харчування. Тимчасовий опікун [PERSON] прикладає максимум зусиль для виховання дитини, його навчання та повноцінного розвитку. Сумлінно контролює відвідування навчання хлопчиком, допомагає у виконанні домашніх завдань. Підтримує заняття спортом. [PERSON] постійно підтримує зв`язок з класним керівником щодо контролю за станом навчання підопічного, працівниками органів місцевої влади щодо захисту прав неповнолітнього ( а.с. 23-24). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 20.04.2023 року за № 256, з метою захисту прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1983 року народження, по відношенню до [PERSON] , [INFO] , оскільки мати останнього само ухилилася від виконання батьківських обов`язків, вихованням, здоров`ям та розвитком дитини не займається, разом із дитиною не проживає (а.с. 27). Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, крім інших, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для особи, що позбавляється таких прав, так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька чи матері в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. Ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків має місце, коли вона не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Це свідчить про те, що жодних батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] - відповідач не виконувала і не виконує. Отже, враховуючи викладене вище, а також повну, вільну і безумовну відмову відповідачки від виховання і утримання сина, що підтверджується її заявою про визнання позову, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки. Це спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, і це відповідатиме лише її інтересам, а тому позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи вимогу позивачки про призначення її піклувальником неповнолітнього [PERSON] , суд враховує наступне. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст.ст. 58-59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється, зокрема, над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Так, висновком виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 19 січня 2023 року (а.с. 14) неповнолітнього [PERSON] влаштовано до родини [PERSON] ; дозволено малолітньому [PERSON] проживати разом з [PERSON] за адресою її проживання; покладено на [PERSON] відповідальність за збереження життя та здоров`я дитини. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» - позивачка до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнатої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває ( а.с.30). Позивач [PERSON] має власне житло в якому проживає із дитиною та має постійний дохід ( а.с.29). Відповідно до висновку № 869 від 02.06.2023 року про стан здоров`я позивачки, [PERSON] [INFO] , протипоказань до опікунства не має ( а.с.31). Отже, при розгляді даної справи судом було встановлено, що неповнолітній [PERSON] , в розумінні Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», є дитиною, позбавленою батьківського піклування, оскільки мати підлягає позбавленню батьківських прав в зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків. У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що відповідачка вихованням своєї дитини не займається, матеріально не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавляться долею та здоров`ям сина, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що особисті якості позивачки відповідають вимогам, викладеним у ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, а тому позов [PERSON] в частині призначення її піклувальником над неповнолітнім [PERSON] є також обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № 117 від 02 червня 2023 р. (а.с. 1). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені з оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved