Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

24 листопада 2020р. [PERSON] (далі: позивач) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури (далі: відповідач) про стягнення з Держави Україна на свою користь грошових коштів у сумі 939 500 грн. у якості відшкодування шкоди, завданої органом досудового розслідування внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що складається з моральної шкоди у сумі 500 000 грн., матеріальної шкоди (витрати на юридичну допомогу) у сумі 439 500 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 07.12.2015 слі-дчим СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області Ярошенком С.В. йому в межах кримінально-го провадження №32014220000000134 від 20.06.2014 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Відпо-відно, з 07.12.2015 він набув процесуального статусу підозрюваного та з вказаного мо-менту перебував під слідством. 16.12.2015 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова Коленик С.А. за клопотанням слідчого йому обраний запобіжний захід у вигляді застави у сумі 97 440 грн. з покладенням строком на 54 дні до 07.02.2016 обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання. 23.02.2016 прокурором відділу прокуратури Харківської області Фокіним С.О. йому вручений обвинувальний акт за ч.3 ст. 212 КК України. 01.03.2016 вказаний обвинувальний акт надійшов до Київського районного суду м. Харкова та ухвалою суду від 02.03.2016 провадження у справі №640/3526/16-к за його обвинуваченням за ч. 3 ст. 212 КК України відкрите. 22.04.2019 вироком суду, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.01.2020 та постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16.09.2020, він визнаний невинним та виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, він перебував під слідством та судом з моменту повідомлення про підозру 07.12.2015 до постановлення судом апеляційної інстанції ухвали 30.01.2020, тобто 4 роки 1 місяць та 25 днів. Зазначив, що внаслідок обрання запобіжного заходу у вигляді застави з покладенням обов`язків обмежене його конституційне право на свободу пересування, вільне залишення території України. Також пред`явлене обвинувачення стосувалось його діяльності як керівника ТОВ «Компані «Плазма», що негативно вплинуло на ділову репутацію. Так, у період розгляду справи в суді першої інстанції та до постановлення судом виправдувального вироку йому, як керівнику ТОВ «Компані «Плазма», надходили листи від контрагентів підприємства, стосовні надання пояснень щодо притягнення до кримінальної відповідальності та відмови від співпраці. Зокрема, з ТОВ «Компані «Плазма» від співпраці відмовились ТОВ «ГРОУТ», ТОВ «Торговий дім «Машсервіс», ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Нафтогазова техніка», ТОВ «Гідропромнасоси», ТОВ «КИЇВДНІПРО». Таким чином, завдана шкода його честі, гідності та діловій репутації, що також призвело до душевних страждань та переживань. Моральну шкоду, завдану незаконним притягнення до кримінальної відповідальності, оцінює у сумі 500 000 грн. Крім того, на стадії судового розгляду йому надавав правову допомогу адвокат Кундіус Л.В. на підставі відповідного договору від 10.04.2017 та додаткової угоди до нього від 12.04.2017, якою узгоджені погодинні ставки адвоката Кундіуса І.В. за участь у судових засіданнях та підготовку процесуальних документів у справі - у сумі 6 500 грн./ год. 20.09.2020 після ухвалення Верховним Судом остаточного рішення у справі між ним та адвокатом Кундіусом І.В. підписаний акт приймання-передачі наданих послуг, за яким загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 439 500 грн. 28.09.2020 та 29.09.2020 [PERSON] перерахував на банківський рахунок адвоката кошти у сумі 200 000 грн. та 239 500 грн. відповідно. Таким чином, ним понесені матеріальні витрати на юридичну допомогу у сумі 439 500 грн. \~ \~ \~ \~25.01.2021 загальне позовне провадження справі відкрите (а.с.98). \~ \~ \~ \~20.04.2021 представник відповідача подала відзив, у якому проти задоволення позову заперечувала за не зазначення позивачем обставин на підтвердження спричинення моральної шкоди у заявленому розмірі, відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає суду та іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсності домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, а відсутність платіжних доручень на оплату наданих послуг, або копій виписок з банківського рахунку про надходження коштів за зазначеними платежами, позбавляє можливості визначення фактично сплачених за сум гонорару. Також зазначила, що за ухвалення виправдувального вироку позивач має ставити питання про відшкодування йому шкоди відповідно до вимог Закону №266/94-ВР, а співвідповідачем має бути орган Державної казначейської служби України, до компетенції якого належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. (а.с.111-114). \~ \~ \~ \~28.05.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду (а.с.126). До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явились, представник позивача та відповідача подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 07.12.2015 у кримінальному провадженні №32014220000000134 від 20.06.2014 [PERSON] повідомлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (а.с.14-16). Як вбачається з повідомлення про підозру, директор ТОВ «Компані «Плазма» [PERSON] : умисно завищив валові витрати ТОВ «Компані «Плазма», що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 1\~893\~002, 85 грн. за 2014рік, та як наслідок ненадходження вказаної суми податку на прибуток до бюджету; умисно завищив податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 2\~266\~501 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на 2\~266\~501 грн., та як наслідок ненадходження вказаної суми податку до бюджету. 16.12.2015 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова Котенку Л.В. у виказаному кримінальному провадженні обраний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі вісімдесяти мінімальних заробітних плат у сумі 97 440 грн. з покладенням строком на 54 дні, тобто до 07.02.2015, обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання (а.с.17-20) 23.02.2016 прокурором відділу прокуратури Харківської області Фокіним С.О. за-тверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №32014220000000134 від 20.06.2014 за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передба-ченого ч. 3 ст. 212 КК України (21-30). 22.04.2019 вироком Київського районного суду м. Харкова [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, визнаний невинним та у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, по суду виправданий (а.с.31-46). 30.01.2020 ухвалою Харківського апеляційного суду виправдувальний вирок Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2019 залишений без змін (а.с.47-60). 16.09.2020 постановою Верховного Суду вищевказані вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції залишені без змін (а.с.61-72). У зв`язку з пред`явленням позивачу, як директору ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, керівники ТОВ «ГРОУТ», ТОВ «ТД «Машсервіс», ТОВ «НВО Нафтогазова техніка», ТОВ «Гідропромнасоси», ТОВ «Київдніпро» припинили подальшу співпрацю з ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», у зв`язку із створенням ризиків для їх ділової репутації, про що свідчать відповідні листи наявні в матеріалах даної справи. Позивач стверджує, що під час досудового розслідування були обмежені його конституційні права, зокрема: свобода пересування, право вільно залишати територію України. Крім того, позивач посилається на те, що обвинуваченням, пред`явлені йому, були тісно пов`язані з його діяльністю, як керівника ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», а отже вкрай негативно вплинули на його ділову репутацію. Вважає, що вказані обставини безумовно свідчать про завдання шкоди честі, гідності та його діловій репутації, що призвели до душевних страждань та переживань та беззаперечно завдали йому моральної шкоди, яку ввін оцінює в сумі 500\~000 грн. Крім того, у зв`язку з розгляд кримінального провадження позивач поніс витрати на правову допомогу 439\~500 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правової допомоги від 01.04.2017 р., додаткову угоду від 12.04.2017 р., акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 10.04.2017 р., рахунок фактуру № 1-АП від 25.09.2020 р. та меморіальні ордери про перерахування захиснику 439\~500 грн. за договором правової допомоги. Встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: Право на\~відшкодування за\~рахунок держави\~чи органів\~місцевого самоврядування\~матеріальної та\~моральної шкоди,\~завданої незаконними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено ст. 56 Конституції України. За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме в п. 3 роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до пункту 5 вказаної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Апеляційний суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 1176 ЦК України визначений усічений склад підстав для притягнення до цивільно-правової відповідальності, зокрема наявність вини суб`єкта, який притягається до відповідальності, не є обов`язковою. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян . У випадках, зазначених у частині першій вищевказаної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Пунктом 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові, відшкодовуються (повертаються), зокрема: моральна шкода. Відповідно до ч.1, ч.5, ч.6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказані правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 та у постановах ВС від 20 березня 2019 року у справі за № 280/1107/16-ц, від 17.04.2019 р у справі за № 607/14606/17. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 6 700, 00 гривні. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині моральної шкоди, зазначає, що у зв`язку із розглядом кримінального провадження завдано шкода його честі, гідності та ділової репутації, що призвело до душевних страждань та переживань. Судом встановлено, що позивач перебував під слідством та судом з 07.12.2015 р. по 30.01.2020 р., тобто 49 міс. та 25 днів. Таким чином, мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає до відшкодування складає 333\~703, 23 грн. Враховуючи засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд вважає визначити розмір моральної шкоди в сумі 333\~702, 23 грн. Вищезазначений розмір моральної шкоди є не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не приведе до його безпідставного збагачення. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне: Відповідно до ст.ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зокрема, тим, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, він зазнав витрат на правову допомогу адвоката у кримінальному провадженні. Так, згідно з п. 3 ст. 3 Закону громадянинові відшкодовуються судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги\~домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Суд встановлено, що у кримінальному провадженні правову допомогу позивачеві надавав адвокат Кундіус І.В., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 01.04.2017 р., додатковою угодою від 12.04.2017 р., актом прийому-передачі наданої правової допомоги від 10.04.2017 р., рахунком фактури № 1-АП від 25.09.2020 р. та меморіальним ордером про перерахування захиснику 439\~500 грн. за договором правової допомоги. Проте, на думку суду, враховуючи критерії розумності розміру таких витрат, конкретні обставин справи кримінальної справи та її складності, визначений адвокатом розмір гонорару не відповідає принципу співмірності, розумність та обґрунтованості. За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір компенсації до 50\~000 грн. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача, що співвідповідачем у даній справі має бути орган Державної казначейської служби України, до компетенції якого належить казначейське обслуговування бюджетних коштів, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною. Посилання представника відповідача на те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено безумовне право на відшкодування моральної шкоди у розмірах і порядку, встановленому в ньому, у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Також не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, що у зв`язку з ухваленням \~виправдувального вироку позивач має ставити питання про відшкодування йому шкоди відповідно до вимог Закону №266/94-ВР, оскільки відшкодування таких витрат можливе шляхом безпосереднього звернення до суду, не дотримуючись встановленого досудового порядку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»,судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Таким чином, судовий збір за розгляд справи необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: partial