Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 18 вересня 2020 року по справі № 358/46/20 про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 1 109,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття та стягувати з [PERSON] на її (позивачки) користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що розмір стягуваних згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 18 вересня 2020 року по справі №358/46/20 аліментів, визначено у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 109,00 грн., а тому з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у меншому за мінімальний гарантований розмір відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» (для дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 гривні), встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав її дітей на належне матеріальне забезпечення. Розмір аліментів, що стягується на підставі вказаного рішення суду є недостатнім для забезпечення належного утримання дітей і їх гармонійного розвитку, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про зміну розміру та способу стягуваних аліментів. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Петренко К.Д. подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, та без участі позивачки, а також зазначила, що підтримує свої позовні вимоги про зміну розміру та способу стягуваних аліментів, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області 11 квітня 2008 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області 30 червня 2010 року (а.с. 13,14). Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Богуславського районного суду Київської області № 2-46/20 від 18 вересня 2020 року (а.с. 7-10). На підставі заочного рішення Богуславського районного суду Київської області присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 1 109,00 грн, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 20 жовтня 2020 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивачка посилається на те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі меншому за мінімальний гарантований розмір відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» (для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні), встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав її дітей на належне матеріальне забезпечення. Крім того, з часу винесення судового рішення витрати на утримання дітей зросли, присуджені аліменти є недостатніми для забезпечення дітей усім необхідним. Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення Сімейного кодексу України. Згідно положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, що явно перевищує розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача за рішенням Богуславського районного суду від 18 вересня 2020 року. Тому такі вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України. Також суд враховує матеріальний стан платника аліментів. Так, відповідач доказів неспроможності сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові, не надав. Отже з урахуванням встановлених вище обставин суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних зі [PERSON] аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 4 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України. Так, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, у зв`язку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру стягуваних аліментів. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved