Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів: трудової книжки серії [NUMBER] від 01 липня 1981 року; диплому про освіту серії [NUMBER] , виданого 27 червня 1981 року Сторожинецьким лісовим технікумом; архівної довідки № Г 384/04-01 від 16 травня 2023 року, виданої архівним відділом №1 Івано-Франківської районної державної адміністрації; архівної довідки № Г 383/04-01 від 16 травня 2023 року, виданої архівним відділом №1 Івано-Франківської районної державної адміністрації. Ухвалою суду від 27.02.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що цього року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вона має право на призначення пенсії за віком. У зв`язку з цим вона звернулась до відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для отримання консультації щодо переліку документів, які необхідні для призначення пенсії, де їй звернули увагу про описку у правовстановлюючих документах, виданих на її ім`я. Зокрема, в її трудовій книжці серії [NUMBER] її ім`я помилково зазначено як " [PERSON] ", замість правильного " [PERSON] ". Аналогічна помилка допущена у дипломі серії [NUMBER] про навчання в Сторожинецькому технікумі. Крім того така ж помилка є у архівних довідках № Г 384/04-01 від 16 травня 2023 року, та № Г 383/04-01 від 16 травня 2023 року, виданих архівним відділом №1 Івано-Франківської районної державної адміністрації. У зв`язку з помилками в написанні її імені у згаданих документах не може підтвердити трудовий стаж для призначення пенсії. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала з викладених підстав та просила заяву задовольнити. Вказала, що народилася [INFO] в с.Гута Богородчанського (тепер Івано-Франківського) району Івано-Франківської області. 08.03.1986 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", проте 07.12.1990 року шлюб було розірвано, а 05 лютого 1994 року одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Під час підготовки документів для отримання пенсії встановила, що у трудовій книжці [NUMBER] її ім`я помилково зазначено як " [PERSON] ", замість правильного " [PERSON] ". Аналогічна помилка допущена у дипломі серії [NUMBER] про навчання в Сторожинецькому технікумі. Крім того, така ж помилка є у архівних довідках № Г 384/04-01 від 16 травня 2023 року, та № Г 383/04-01 від 16 травня 2023 року, виданих архівним відділом №1 Івано-Франківської районної державної адміністрації. Вважає, що причина неправильного написання її імені виникла у зв`язку із тим, що у побуті її часто кликали " [PERSON] ". Зазначила, що встановлення факту необхідне для оформлення документів для призначення пенсії. Вказала, що в інший спосіб довести, що вказані документи належать їй неможливо. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. 28.03.2023 року на адресу суду надійшли пояснення, у яких просить розгляд справи здійснювати без участі представника головного управління Пенсійного фонду України. Зазначає, що у разі розбіжностей у правовстановлюючих документах з прізвищем, ім`ям та по батькові особа, яка звернулася до суду, має подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). 08 березня 1986 року вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 07.12.1990 року вказаний шлюб було розірвано, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 06.04.2023 року (а.с.9-10). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу 05 лютого 1994 року заявниця одружилася з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до даних трудової книжки заявниця: з 01.07.1978 по 01.09.1978 року працювала різноробочою в Межерижському лісництві Солотвинського лісокомбінату; з 01.09.1978 по 27.06.1981 року навчалася в Сторожинецькому лісовому технікумі; з 01.07.1981 по 19.08.1983 року працювала бухгалтером у Солотвинському лісокомбінаті; з 24.08.1983 року по 31.05.2001 року - у товаристві "Івано-Франківськгаз" обліковцем, бухгалтером у пансіонаті (базі відпочинку) " Синьогора "; з 01.06.2001 року по 15.12.2005 року - у Державному оздоровчому виробничому комплексі "Синьогора" бухгалтером; з 16.12.2005 року по 28.12.2021 року- у ДО "Резиденція Синьогора" бухгалтером; з 29.12.2021 року по цей час - у Національному природному парку "Синьгора". Під час підготовки документів для оформлення пенсії [PERSON] встановила, що у трудовій книжці серії [NUMBER] від 01 липня 1981 року та дипломі про освіту серії [NUMBER] , виданому 27 червня 1981 року Сторожинецьким лісовим технікумом помилково вказано її ім`я " [PERSON] " замість [PERSON] ". Крім того для отримання пенсії та підтвердження стажу вона звернулася в архівний відділ №1 Івано-Франківської районної державної адміністрації для отримання довідок про періоди роботи. Однак у цих довідках № Г 384/04-01 та № Г 383/04-01 від 16 травня 2023 року також були допущені помилки в написанні її імені: вказано " [PERSON] " замість " [PERSON] ". Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що разом із заявницею в 1978 році працювала у Межерицькому лісництві Солотвинського лісокомбінату, вона була майстром, а заявниця працювала різноробочим. Вказала, що заявницю часто кликали на ім`я " [PERSON] ". Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вони разом навчалися у Сторожинецькому лісовому технікумі, а потім працювали у Солотвинському лісокомбінаті, вона - бухгалтером у Сивульському лісництві, а заявниця - різноробочою у Межерицькому лісництві. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Тобто, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] необхідно для призначення пенсії, оскільки документи, якими вона підтверджує свій страховий стаж, містять розбіжності з її паспортними даними, а тому необхідно надати уточнюючі докази їх приналежності заявниці. З наданих матеріалів справи вбачається, що заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності їй трудової книжки, диплому та архівних довідок, зважаючи на те, що даний факт наддасть їй можливість реалізувати її конституційне право на пенсійне забезпечення. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Тобто встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ. Наведенні вище положення закону вказують на те, що оскільки встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ, незгода з їх рішення оскаржується в порядку адміністративного судочинства до суду, окрім випадку передбачено п. 26 зазначеного Порядку, коли особа без оскарження рішення про відмову у призначенні пенсії має право в судовому порядку встановити лише факт належності документів, що підтверджують трудовий стаж. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини під час розгляду справ за участю громадян України неодноразово вказував, що державні органи часто покладають на особу надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування. Отже, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, зокрема, правовстановлюючі документи заявниці в сукупності з показаннями свідків, поза розумним сумнівом дають підстави для суду зробити висновок, що трудова книжка серії [NUMBER] , диплом про освіту серії [NUMBER] та надані архівні документи належить саме заявниці [PERSON] . Беручи до уваги викладене, у зв`язку з тим, що в правовстановлюючих документах заявниці допущено помилки в написанні прізвища, імені та по батькові та в інший спосіб здійснити виправлення неможливо, суд вважає, що заяву слід задовольнити, встановивши факт належності вказаних документів [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved