Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. На обґрунтування поданої позовної заяви зазначила, що 05 серпня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомир Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1234. Від даного шлюбу стоорни мають одну спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини. На час звернення до суду позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує мізерну грошову допомогу в сумі 860,00 грн., позбавлена можливості одержувати будь-які додаткові види доходу. Відповідач зовсім не приймає участі у вихованні дитини та його догляді, хоча має таку можливість, оскільки має дохід, а саме є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення військовослужбовця і додаткову винагороду (заробітну плату). Отже він має можливість та спроможний надавати позивачці матеріальну допомогу, однак не бажає цього робити добровільно. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 10000,00 гривень щомісячно до досягнення сином трьох років. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 20.07.2023 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників. У визначений судом день та час судового розгляду справи учасники не з`явились. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, якою просила суд проводити розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення судом не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки відповідач суду не повідомив, правом подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивачки на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, встановив наступне. Правовідносини сторін стосуються питань утримання колишніми членами подружжя один одного, тому до їх правового регулювання застосуванню підлягають норми Глави 9 Сімейного кодексу України «Права та обов`язки подружжя по утриманню». Відповідно до вимог статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно до статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини регламентовано статтею 84 Сімейного кодексу України, з аналізу якої вбачається, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приписами ч. 6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком дитини у випадку проживання із нею дитини до досягнення нею трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено мінімального та максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. У першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.04.2022, виданого Чигиринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.8). Судом також встановлено, що Чигиринським районним судом Черкаської області 17 квітня 2023 року було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 10). Також рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с. 9). Позивачка зазначає, що не працює у зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Відповідно до довідки про склад сім`ї та проживання від 04.04.2023 № 185/06-01-01, виданої Рацівським старостинським округом Чигиринської міської ради, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом із ними за вказаною адресою зареєстроване місце проживання також мають бабуся позивачки, її мати, брат, дві сестри та племінник. З довідки від 05.04.2023 № 423/06.06, виданої Управлінням соціального захисту населення Черкаської РДА Черкаської області, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Черкаської райдержадміністрації (7124) та отримує допомогу при народженні дитини з 01.04.2022 по даний час, утриманець: [PERSON] , [INFO] , згідно о/р [NUMBER] , в розмірі 860,00 гривень на місяць (а.с. 11). Відповідач [PERSON] є сержантом військової служби за контрактом та проходить військову службу, що підтверджено листом від 06.06.2023 за вих. № 81314702 та витягом із наказу від 26.02.2019 (а.с. 12-13). Станом на дату надання відповіді інформація про розмір утримань по виконавчим документам за місцем проходження служби відсутня. З наданої суду довідки від 29.05.2023 за вих. № 133/3857 про нарахований дохід за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року судом встановлено, що нарахований [PERSON] дохід складається із грошового забезпечення військовослужбовця, який з лютого 2023 року становить 28\~445,40 грн. в місяць (до відрахування податків), та додаткової винагороди на період дії військового стану, розмір якої визначається залежно від його участі у активних бойових діях. Після утримання податку на доходи фізичних осіб у сумі 5\~120,17 грн. відповідачеві виплачується грошове забезпечення у сумі 23\~325,23 грн. (28\~445,40 грн. 5\~120,17 грн.). Порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил на період воєнного стану визначено Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 (в редакції від 11.08.2023), зі змісту якої вбачається, що така додаткова винагорода має тимчасовий характер, виплачується пропорційно в розрахунку на місяць, у період здійснення заходів по стримуванню збройної агресії росіїї, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Аналізуючи наведене суд враховує, що додаткова винагорода є тимчасовою виплатою, яка не має сталого розміру, її розмір визначається залежно від кількості днів та форми участі військовослужбовця у бойових діях (щоденно), не нараховується у випадку перебування у відпустці та/або на лікарняному, а після перемоги над московією правова підстава її нарахування взагалі буде відсутня. Відповідно визначаючи розмір можливих аліментів на тривалий період часу до досягнення дитиною трирічного віку, недоцільно враховувати розмір такої винагороди у її максимальному розмірі на момент звернення до суду. У свою чергу враховуючи розмір грошового забезпечення відповідача [PERSON] (після утримання податків) у сумі 23\~325,23 грн. урахуванню також підлягає покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від його доходів щомісячно, що у грошовому еквіваленті становить 5\~831,31 грн. щомісячно (23\~325,23 грн. х ). Відповідно у випадку стягнення з нього аліментів на утримання колишньої дружини у сумі 10\~000 грн., як заявлено позивачкою при зверненні до суду, загальний розмір утримань із грошового забезпечення [PERSON] буде становити 15\~831,31 грн. (5\~831,31 грн. + 10\~000 грн.), що у свою чергу буде перевищувати 68 % загального розміру нарахованому йому грошового забезпечення (15\~831,31 грн. / 23\~325,23 грн. х 100 %). При цьому суд враховує, що за таких умов самому [PERSON] буде виплачуватися лише 7\~493,92 грн., що становить лише третину його забезпечення (23\~325,23 грн. 5\~831,31 грн. 10\~000 грн.). Тобто розмір аліментів на утримання дружини буде перевищувати розмір грошових коштів, які зможе фактично отримувати відповідач за результатами поточного місяця, що вочевидь не відповідає меті вказаної норми права. Порядок проведення відрахувань із заробітної плати визначений статтею 69 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків. Таким чином, аналізуючи заявлені позовні вимоги, їх правове обґрунтування та надані суду докази, наявна підстава для додаткового аналізу гарантованих державою прав і свобод людини і громадянина у частині соціального забезпечення, що може впливати на визначення розміру аліментів на утримання дружини. Вказані висновки суду обґрунтовуються тим, що норми права, якими регламентовано порядок стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначає мінімальний їх розмір з прив`язкою до прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Тому, на переконання суду, за аналогією закону мінімальний розмір аліментів на утримання дружини також може бути визначено із врахуванням прожиткового мінімуму, визначеного державою. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім, що включає достатнє харчування, одяг, житло. У вказаній нормі законодавцем закріплено одне із найважливіших конституційних соціальних прав людини і громадянина - право на достатні життєвий рівень, та є яскравим прикладом впровадження в національну правову систему міжнародних правових стандартів щодо прав особи, оскільки ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права встановлює, що держави, які беруть участь у цьому Пакті, визначають право кожного на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло та неухильне поліпшення умов життя. Закріплене в ст. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень належить до другого покоління прав людини, тобто до основних соціально-економічних прав. Сама природа права на достатній життєвий рівень безпосередньо пов`язує його реалізацію з виконанням Українською державою відповідних зобов`язань у галузі соціальної політики. Соціально-економічні права мають специфічні особливості, що робить їх досить залежними від сталої економічної політики держави. Це стосується і характеристики права, закріпленого в коментованій статті Конституції. У соціально-економічних правах, в тому числі і в праві кожного на достатній життєвий рівень, розкривається важливий аспект соціальної, правової держави. Вона не може і не повинна роздавати всім громадянам матеріальні блага, але держава зобов`язана забезпечувати їм можливість захищати своє право на гідне життя. Якщо держава не зробить цього, то суспільство функціонуватиме в умовах гострих соціальних конфліктів. Встановлене в ст. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень є своєрідним стандартом, до якого повинна у своїй політиці прагнути держава. При цьому соціальний захист включає право на забезпечення громадян у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на соціальний захист громадян гарантовано статтею 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Визначення прожиткового мінімуму, правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» (Закон № 966-XIV). Із наданого у вказаному Законі визначення вбачається, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону № 966-XIV). Сфера застосування прожиткового мінімуму визначена статтею 2 Закону № 966-XIV, відповідно до якої прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров`я, освіти, соціального обслуговування та інших. Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» регламентовано, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 2 684 гривні. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення позивачкою розмір аліментів у сумі 10\~000 грн. є не обґрунтованим та занадто завищеним, при його визначенні використані доходи, які мають тимчасовий характер. Задоволення позову за досліджених судом обставин справи буде порушувати права відповідача, оскільки у такому разі загальний розмір усіх відрахувань із його доходів буде перевищувати 50 % його заробітку, а розмір аліментів на утримання дружини буде більшим, ніж залишок грошових коштів, які зможе отримувати [PERSON] , оскільки йому буде залишатися лише третина від загального розміру грошового забезпечення. Натомість виходячи із визначеного державою розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та загального розміру грошового забезпечення відповідача суд приходить до висновку, що стягнення аліментів у розмірі, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, буде достатнім для досягнення мети такого стягнення отримання позивачкою можливості забезпечити себе мінімальним набором продуктів харчування, непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, стягнення аліментів у такому розмірі не буде порушувати права відповідача та мати для нього характер надмірного тягаря. Відповідно заявлений [PERSON] позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 2\~684,00 грн. щомісячно. При зверненні до суду позивачка відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід державного бюджету у сумі 1 073,60 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial