Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь 29 708,15 грн, з яких: 23 419,53 грн - інфляційні втрати, 6 288,62 грн - 3 % річних. Стягнути із [PERSON] судові витрати пов`язані із судовим розглядом справи. На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалася на те, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року у справі №367/9400/16-ц стягнуто з [PERSON] на її 57 351,02 грн майнової шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди, а також судовий збір у розмірі 883,51 грн, яке у добровільному порядку [PERSON] не виконано. На виконання вказаного рішення Ірпінським міським судом Київської області видано виконавчий лист у справі № 367/9400/16-ц. 16 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/9400/16-ц, яке закінчено 28 вересня 2022 року відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку із фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] від 16 серпня 2019 року. Оскільки [PERSON] несвоєчасно виконано рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року у справі № 367/9400/16-ц, то з [PERSON] підлягають стягненню 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. На підставі наведеного, позивач просила позов задовольнити. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Якусика О. В. від 06 лютого 2023 року цивільну справу № 753/826/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Бусик О. Л. від 21 квітня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом на подання відзиву на позов не скористався. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд установив, щорішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року у справі № 367/9400/16 позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 57351,02 грн майнової шкоди; 10 000,00 грн моральної шкоди; 883,51 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено. На підставі зазначеного рішення суду 13 серпня 2019 року Ірпінським міським судом Київської області видано виконавчий лист, на підставі якого 16 серпня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюком Н. В.відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. 28 вересня 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюком Н. В.виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання рішенням Ірпінського міського суду Київської області від06 червня 2019 року закінчено у зв`язку з повним виконанням виконавчого документа. Отже, суд установив, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року фактично виконано відповідачем 28 вересня 2022 року. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а інші юридичні факти. Отже, рішення суду про стягнення грошових коштів породжує грошове зобов`язання між боржником і стягувачем. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України цього Кодексу, за увесь час прострочення. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Судувід 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження№ 14-254цс19). У цій справівстановлено, що відповідач мав грошове зобов`язання перед позивачем на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року, ухваленого у справі № 367/9400/16, яким стягнуто з [PERSON] 57 351,02 грн майнової та 10 000,00 грн моральної шкоди. З огляду на невиконання відповідачем вказаного рішення суду до 28 вересня 2022 року, [PERSON] порушив грошове зобов`язання, про відшкодування майнової і моральної шкоди, підтверджене рішенням суду, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. У зв`язку із несвоєчасним виконанням [PERSON] рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2019 року у справі № 367/9400/16-ц з відповідача на користь позивача на підставі частини другої статті 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 23 419,53 грн та 3 % річних у розмірі 6 288,62 грн. З урахуванням наведеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню. За правилами частин першої - другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved