Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

27.01.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] , [INFO] , понад 5 років. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою суду від 30.01.2023 року вказана заява була залишена без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків. 19.04.2023 року до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Красота Тетяна Олександрівна, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій заявник просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] , [INFO] , в період з 2014 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . В обгрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , з яким він проживав з 2014 року однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказану квартиру. 10.12.2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Красоти Т.О. з заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову. Протягом усього часу проживання [PERSON] хворів, оскільки був людиною похилого віку, 1937 року народження. Він отримував невелику пенсію, якої йому не вистачало навіть на ліки, не кажучи вже про сплату комунальних послуг та їжу. Увесь цей час [PERSON] виявляв намір залишити йому - заявнику свою квартиру, однак він не погоджувався, оскільки не мав наміру проживати в м.Дніпрі. 18.08.2018 року ним було укладено шлюб з [PERSON] , яка проживала у квартирі [ADDRESS] , він залишився проживати у м.Дніпрі та разом з дружиною продовжували проживати з [PERSON] однією сім`єю до його смерті. Протягом останніх п`яти років він вів з [PERSON] сумісне господарство, тобто був пов`язаний спільним побутом, лікував його за свій рахунок, доглядав його, оскільки останні півроку він був прикутий до ліжка та не міг самостійно пересуватися; наймав жінку, яка за ним доглядала в лікарні, проводив необхідний ремонт у квартирі. Через постійні хвороби [PERSON] він не міг оформити документи на квартиру, як він того хотів. Ухвалою від 19.04.2023 року суддею відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявник, посилаючись на обставини, викладені в заяві, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Як зазначено у пункті 23 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.06.2020 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). За життя [PERSON] проживав та був зареєстрований в квартирі за адресою [ADDRESS] , співвласником якої він є, та яка є спадковим майном після його смерті. Вважаючи себе спадкоємцем померлого [PERSON] , [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до копії спадкової справи № 21/2020, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О., з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса звернувся 10.12.2020 року лише [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] ,після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, яке набрало законної сили та відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно. Зазначаючи про те, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] необхідно для отримання спадщини після померлого, заявник звернувся до суду з даної заявою. В обгрунтування заяви про встановлення факту [PERSON] посилається на те, що він постійно проживав разом з [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме в період з 2014 року по день його смерті, яка настала [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] з 2014 року проживав однією сім`єю з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] був одиноким, людиною похилого віку, 1937 року народження. Протягом усього часу проживання [PERSON] хворів, він отримував невелику пенсію, якої йому не вистачало навіть на ліки, не кажучи вже про сплату комунальних послуг та їжу. [PERSON] вів з [PERSON] сумісне господарство, був пов`язаний з ним спільним побутом, лікував його за свій рахунок, доглядав його, купував продукти, готував їжу та годував його, оплачував комунальні послуги. Коли [PERSON] перебував у лікарні, [PERSON] купував для нього ліки, знайшов та оплатив сиділку для догляду за ним в лікарні, вони весь час дружньо спілкувалися. Увесь цей час [PERSON] виявляв намір залишити [PERSON] свою квартиру, однак він не погоджувався, оскільки не мав наміру проживати в м.Дніпрі. 18.08.2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка проживала у цьому ж будинку у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] залишився проживати у м.Дніпрі та разом з дружиною вони продовжували проживати у вказаній квартирі разом з [PERSON] однією сім`єю до його смерті. Оскільки останні півроку до смерті [PERSON] був прикутий до ліжка та не міг самостійно пересуватися, він наймав жінку, яка за ним доглядала, [PERSON] проводив необхідний ремонт у квартирі. Коли [PERSON] помер, [PERSON] з дружиною поховали його. Факт проживання заявника [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] з 2014 року та на час відкриття спадщини підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] жив разом з [PERSON] в одній квартирі [ADDRESS] , [PERSON] до цього був самотнім близько 10 років, у нього була хвороба [PERSON] . [PERSON] турбувався про нього, купував ліки та продукти харчування, готував їжу, оплачував комунальні послуги. Коли [PERSON] тяжко захворів, [PERSON] переносив його на руках до швидкої допомоги, возив ліки та продукти йому у лікарню, доглядав за ним. Після одруження [PERSON] з [PERSON] , вони разом стали проживати у квартирі [PERSON] , доглядали за ним, готували їжу, кормили, допомагали, прибирали, жили однією сім`єю, між ними були добрі відносини; ніхто з родичів [PERSON] не відвідував, поховав його та організував помінальний обід також [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в 2014 році вона почала орендувати квартиру будинку [ADDRESS] , в будинку вона познайомилась з [PERSON] , який жив з дідусем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , доглядав за ним, платив за комунальні послуги, продукти харчування, готував їжу, під час його перебування у лікарні також доглядав його. В 2018 році вона одружилась з [PERSON] і вони продовжували доглядати за [PERSON] разом, жили у його квартирі. В 2020 році [PERSON] став лежачим хворим, вони за ним доглядали, носили в ванну та мили, кормили, обробляли пролежні, а коли він вмер, то поховали його. Між [PERSON] та дідусем [PERSON] дуже були хороші відносини, вони часто розмовляли, чай пили, фото дивились. Таким чином вбачається, що з 2014 року [PERSON] разом із [PERSON] проживали однією сім`єю, мали спільний побут та взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство, тобто складали сім`ю у розумінні положень ч.2, 4 ст. 3 СК України. З огляду на встановлені судовим розглядом справи обставини, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] , [INFO] , в період з 2014 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , тому заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника з [PERSON] за вказаною адресою на час відкриття спадщини залежить виникнення спадкових прав заявниці та можливість їх подальшої реалізації, тоді як іншого порядку встановлення такого факту законом не передбачено. На підставі викладеного,

Outcome: approved