Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 29.12.2022 року до суду в інтересах [PERSON] звернулась адвокат Струкова Крістіна Олексіївна з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просить: - Визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право вимоги передачі майнового права на квартиру будівельний номер [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №134-1/В від 10.07.2019 року, укладеному між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю "Виробниче будівельно-монтажне об`єднання "ОДЕСБУД". - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя грошові кошти у сумі 1 481 139,99 грн. Ухвалою судді\~від 13.02.2023\~року в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позовної заяви відмовлено. Ухвалою від 22.02.2023 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче провадження. 31.03.2023 року надійшов відзив на позов. 03.04 2023 року надішов зустрічний позов [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому відповідач просить: - Визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . - Визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . - Стягнути [PERSON] на користь [PERSON] вартість судових витрат в сумі 25668,97 грн., що складається з витрат на професійну правову допомогу 19500,00 грн., судового збору 6168,97 грн. 05.04.2023\~року надійшла\~відповідь на первісний відзив. 04.05.2023 року надійшла заява про уточнення позовних вимог щодо спірного об`єкту нерухомості, який вже був введений в експлуатацію, відповідно до якої позивач [PERSON] просить визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на квартиру, загальною площею 74,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя грошові кошти у сумі 1481139,99 грн. 04.05.2023 року надано відзив на зустрічний позов. 10.05.2023 року надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов. 04.09.2023 року в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги в редакції 04.05.2023 року підтримали та просять їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав зустрічні позовні вимоги, які просить задовольнити та відмовити в позовних вимогах [PERSON] ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що він перебував в шлюбі з відповідачем, працював в Ізраїлі та перераховував кошти на ім`я відповідача, які відповідач витратила на свої нужди, а не на сім`ю. Брат позивача подарував йому 40000 долларів США, які він надав для оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири, вважає, що квартира має бути його особистою власністю, в зв`язку з чим в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на квартиру, загальною площею 74,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя грошові кошти у сумі 1481139,99 грн. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнає, не оспорює факту наявності у нього заборгованості по аліментам на утримання сина, але вважає, що квартира має належати лише йому, в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. В зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що в період перебування в шлюбі з відповідачем, вона отримувала перекази з Ізраїлю від чоловіка та інвестувала кошти в об`єкт нерухомості. Загалом отримала від чоловіка 40000 долларів США, з яких понад 36000 долларів витратила на придбання квартири, яку оформила на своє ім`я. Після розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільної дитини, відповідач не сплачував аліменти, утворилась заборгованність в розмірі 85000 грн., яку відповідач періодично, майже перед судовими засіданнями частинами погашає, на цей час заборгованість становить 63000 грн. В зв`язку з чим вважає, що в порядку поділу спільного майна подружжя в неї є підстави для визнання за нею права власності на 2/3 частки квартири, а за [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири. При цьому [PERSON] наполягає на тому, що про дарунок від брата [PERSON] в розмірі 40 000 долларів США, їй нічого не було відомо, поки не появився позов в суді з розпискою. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до розписки, складеної в простій письмовій формі, 20.12.2017 року [PERSON] , 1984 року народженняа, в якості дарунка передав в дар своєму братові [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в сумі 40000 доларів США для купівлі нерухомості в Україні /а.с.24/. 10.07.2019 року між ОДО "ПСМО Одесстрой" та [PERSON] був укладений Договір №134-1/В купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого за своїм правовим змістом цей Договір є договором купівлі-продажу майнових прав з наступною передачею в натурі частини об`єкта будівництва, відповідно до п.3.1. Договору, відповідно до діючого законодавства України. Згідно з п. 2.1. Об`єкт будівництва - 15-ти поверховий житловий будинок з вбудованими приміщеннями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.1. Договору в порядку передбаченому дійсним Договором, Продавець зобов`язується побудувати Об`єкт будівництва та передати Покупцю майнові права на квартиру, з наступною передаю в натурі квартири після здачі Об`єкта будівництва до експлуатації, а Покупець зобов`язується сплатити Продавцю домовлену ціну, та прийняти квартиру, характеристика якої зазначена в п. 5.1. дійсного Договору /а.с.17-22/. Судом досліджені надані стороною позивача квитанції, з яких вбачається, що за період з листопада 2017 року по вересень 2020 року відповідач [PERSON] періодично отримувала грошові перекази на різні суми в валюті - долари США /а.с.26/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року по справі №947/35277/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів позовні вимоги [PERSON] задоволено, шлюб сторін розірвано /а.с.13-16/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року по справі №947/35277/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задоволено. Визначено місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Перчик В.О. 06.10.2022 року відкрито виконавче провадження ВП №69961725 з виконання виконавчого листа №947/35277/20, виданого 13.09.2022 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини /а.с.63-64/. 09.02.2023 року Головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Перчик В.О. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями відчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії /а.с.65/. З Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого Головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Перчик В.О., стосовно боржника [PERSON] станом на 08.02.2023 року вбачається, що заборгованість складає 84972,75 грн. /а.с.65а/. З Витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що 09.03.2023 року державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Каменською О.А. внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66755405 від 13.03.2023 14:41:11, [PERSON] , Василівська сільська рада Болградського району Одеської області /а.с.106/. Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 134-1/В, виданий 10.07.2019, видавник: ТДВ "ВБМО "Одесбуд" / [PERSON] ; акт приймання-передачі, серія та номер: б/н, виданий 02.03.2023, видавник: ТДВ "ВБМО "Одесбуд"/ [PERSON] ; довідка про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі, серія та номер: б/н, видавник: ТДВ "ВБМО "Одесбуд". Розмір частки: 1/1. Власники: [PERSON] . На підтвердження сплати позивачем [PERSON] аліментів на дитину суду надані копії квитанцій за період з березня по червень 2023 року /а.с.135-138/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч.1\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно з ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частиною 2 ст. 372 ЦК України визначено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Судом встановлено, що сторони по справі з 20.05.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З травня 2017 року позивач [PERSON] поїхав до Ізраїлю, де проживав і працював, надсилаючи грошові кошти своїй дружині [PERSON] 10.07.2019 року відповідач [PERSON] уклала з ТДВ "ПСМО Одесстрой" Договір №134-1/В купівлі-продажу майнових прав. Позивач [PERSON] зазначає, що не міг оформити вказаний договір на своє ім`я, оскільки проживав на той момент в Ізраїлі та не мав можливості приїхати в Україну. Відповідач [PERSON] зазначає, що придбання майнових прав було здійснено подружжям. При цьому сторонами не оспорюється факт того, що з моменту укладення договору саме [PERSON] сплачувала внески, визначені графіком платежів. Суд критично ставиться до доводів сторони позивача [PERSON] щодо того, що грошові кошти на придбання майнових прав на квартиру були подаровані йому братом, про що суду надано розписку, оскільки іншими належними та допустимими доказами вказані обставини не підтверджені. Окрім того, як укладенням договору купівлі-продажу майнових прав, так і сплатою грошових внесків займалася відповідач [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В подальшому, вже після розірвання шлюбу, право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано на [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що подружжя [PERSON] на підставі взаємної згоди придбали майнові права на квартиру, яка в подальшому була оформлена як самостійний об`єкт нерухомого майна, в зв`язку з чим спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині визнання лише за ним права власності на квартиру в порядку поділу спільного майна подружжя. Сторона відповідача в відзиві на позов та при наданні пояснень в судових засіданнях щодо залученої позивачем розписки про подарунок йому коштів в сумі 40 000 доларів США стверджувала, що зміст даного доказу не відповідає приписам діючого законодавства, вказаний доказ мав би бути засвідчений нотаріально, та в ньому відсутня інформація, що вказані кошти взагалі були отримані позивачем. Всі заперечення позивача на вказані доводи суд відхиляє, оскільки дана розписка не може визнаватись судом, як належний доказ в сенсі ст.ст. 77,78 ЦПК України. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення в порядку поділу спільного майна подружжя з [PERSON] грошових коштів у сумі 1 481 139,99 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача стосовно того, що відповідач отримані нею гроші - заробітну плату позивача за кордоном, позивачу [PERSON] не повернула та не використала в інтересах сім`ї суд відхиляє. Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. При цьому, до того часу, поки не буде доведене протилежне, вважається, що кожен з подружжя при розпорядженні спільним майном діє в інтересах подружжя. Так, судом встановлено, що в період проживання позивача за кордоном, відповідач отримувала грошові перекази, що, враховуючи перебування сторін у шлюбі на той період, було спільною сумісною власністю подружжя. При цьому суд зазначає, що сам по собі факт отримання відповідачем заробітної плати позивача не говорить про приховування від родини заробітку та витрачання його не на користь родини. Належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів на підтвердження того, що спільні сумісні кошти відповідач використала не в інтересах сім`ї, суду не надано. За таких обставин суд погоджується з тим, що заробітна плата позивача [PERSON] в період шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, проте підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошової суми в розмірі 1481139,99 грн. не було надано позивачем ні при зверненні до суду, ні в ході судового розгляду справи. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яку почав частково погашати лише після звернення до суду з позовом про поділ майна в березні 2023 року, в той час як зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дитини виникли на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року. Ухвалюючи рішення по суті спору, суд враховує положення ч. 2 ст. 70 СК України, відповідно до якої при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них ухилявся від участі в утриманні дитини. З огляду на наявність заборгованості зі сплати аліментів на дитину та того факту, що з моменту відкриття виконавчого провадження 06.10.2022 року до подання позову про поділ майна до суду [PERSON] аліменти не сплачував, суд приходить до висновку про наявність підстав, визначених ч. 2 ст. 70 СК України, в зв`язку з чим зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. При цьому зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення зустрічних позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача за зустрічних позовом на користь позивача за зустрічним позовом. Враховуючи, що на підтвердження понесення судових витрат у вказаному розмірі стороною позивача за зустрічним позовом [PERSON] надані належні докази (договір №29 про надання юридичних послуг, акт виконаних робіт від 30.05.2023 року, прибуткові касові ордери від 16.03.2023 року, 01.04.2023 року та 30.05.2023 року), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved