Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач Бобровицька міська рада як орган опіки і піклування звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її дитини [PERSON] . У разі позбавлення батьківських прав, передати малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування Бобровицької міської ради для вирішення питання подальшого влаштування дитини у сімейні форми виховання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] ( [PERSON] - прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Млинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Львів) 22 листопада 2022 року є біологічною матір`ю малолітнього [PERSON] . Державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України: при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записується за її вказівкою. У разі смерті матері, а також неможливості встановити місце її проживання запис про матір та батька дитини проводиться за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, у якому народилася дитина. Реєстрація народження була здійснена за заявою працівника Носівського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на підставі медичного свідоцтва про народження КНП « Носівська міська лікарня ім. Ф.Я. Примака» на запит органу опіки та піклування Бобровицької міської ради. У документах матері та дитини існує певна розбіжність у написанні прізвища. При проведенні реєстрації народження [PERSON] допущена помилка у написанні прізвища дитини через труднощі перекладу прізвища матері « [PERSON] », яке було зазначене у «Свидетельстве о рождении [PERSON] серии IV [NUMBER] , выданом отделом ЗАГС администрации Ханкайского муниципального района Приморского края», на українську мову. Не були враховані норми Українського правопису, згідно з якими залежно від позиції в слові, особливостей вимови і мовної традиції букви на позначення звука [і], букву [і] пишемо в іменах і прізвищах після приголосного перед наступним приголосним і в кінці слова: а саме : [PERSON] ( п. 3 параграф 129). Нормативну форму прізвища Маміконян підтверджено Інститутом мовознавства ім. О.О. Потебні. Свої пояснення з приводу розбіжностей у написанні прізвища матері та дитини при реєстрації факту народження надано і відповідачем. Усі зазначені вище факти доводять, що [PERSON] є біологічною матір`ю неповнолітнього [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] , перебуває на обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Бобровицької міської ради. Статус дитини, позбавленої батьківського піклування, був наданий на підставі вироку Бобровицького районного суду від 19.06.2007 року справа № 1-60/2007 про засудження до позбавлення воліматері дитини [PERSON] . Батько записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Окремою постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2007 року справа № 1-60/2007 р. службу у справах дітей зобов`язано влаштувати малолітнього сина засудженої [PERSON] , до дитячого закладу у зв`язку із залишенням дитини без піклування батьків або осіб, що їх замінюють. [PERSON] був влаштований на повне державне забезпечення до дитячого закладу «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». З метою реалізації права дитини на виховання в сімейному оточенні, відповідно до розпорядження голови Бобровицької райдержадміністрації від 12 жовтня 2010 року № 437 «Про поповнення прийомної сім`ї» [PERSON] , дитину позбавлену батьківського піклування, було влаштовано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За час проживання у прийомній родині [PERSON] зарекомендував себе як працелюбний, емоційний, ерудований та щирий хлопець. Дитина з однолітками має гарні відносини, доброзичлива. Прийомні батьки приділяють належну увагу та турботу прийомному сину, створили належні умови для проживання неповнолітнього. У хлопчика є окрема кімната, відведено місце для навчання, є необхідні гаджети для дистанційних занять. [PERSON] забезпечений сезонним одягом та взуттям, повноцінним харчуванням та всім необхідним для розвитку і навчання. Взаємовідносини у родині добрі. Прийомні батьки приділяють максимум уваги вихованню дитини, цікавляться шкільним життям та успіхами хлопця, переймаються його долею, приділяють увагу всебічному розвитку, навчають самостійності, веденню домашнього господарства та відповідальності, він добре почувається у родині, впевнений у собі, з теплотою і любов`ю говорить про прийомних батьків. Прийомні батьки не перешкоджають спілкуванню [PERSON] з його біологічною матір`ю [PERSON] , проте жінка не цікавиться долею хлопчика, не приїздить до дитини, не співпрацює з фахівцями із соціальної роботи з метою налагодження взаємовідносин із сином, дуже рідко телефонує йому та його прийомній матері. За інформацією Орджонікідзевського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області 25 липня 2014 року [PERSON] була звільнена від відбування покарання на підставі ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2014 року, згідно ст. 81 КК України та вибула до м. Харків.Після звільнення з місць позбавлення волі мати дитини до служби у справах дітей Бобровицької районної державної адміністрації, служби у справах дітей Бобровицької міської ради з метою вирішення питання про передачу сина [PERSON] у біологічну родину не зверталася. У ході нечастих телефонних розмов із прийомними батьками обґрунтовувала це відсутністю належних житлово-побутових умов проживання та документів, що посвідчують особу (посвідка на тимчасове проживання [PERSON] видана 21 грудня 2022 року). Жінка не проявила ініціативи до відновлення сімейних та емоційних стосунків із сином, дуже рідко телефонує хлопчикові, не цікавиться його успіхами та станом здоров`ям, фінансової підтримки не надає. Прийомна родина [PERSON] та [PERSON] , у якій виховується [PERSON] , з 12 жовтня 2010 року перебуває під соціальним супроводженням КЗ Центр надання соціальних послуг Бобровицької міської ради. За інформацією закладу мати неповнолітнього не проявляє ініціативи на відновлення стосунків із сином, вкрай рідко телефонує, не приїжджає до дитини, долею хлопця не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. Питання стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] стосовно сина [PERSON] було розглянуте на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Бобровицької міської ради 21 квітня 2023 року та прийнято висновок про доцільність позбавленні батьківських прав [PERSON] , зазначене рішення підтримав неповнолітній [PERSON] [PERSON] була повідомлена про місце та час проведення засідання Комісії з питань захисту прав дитини та розгляд питання про позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина. На засіданні Комісії присутньою не була, свою думку щодо зазначеного питання виклала у письмовій формі. Проти позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] не заперечує, тому на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Бобровицької міської ради 21.04.2023 року було розглянуто наявні у справі документи та прийнято одноголосне рішення про доцільність позбавлення [PERSON] , 1987 року народження, батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] .Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , був розглянутий на засіданні виконавчого комітету та затверджений рішенням виконкому Бобровицької міської ради 26.04.2023 року. Відповідно до Декларації прав дитини (ООН, 1959 р.) дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідачем не лише не дотримуються зазначені вимоги, а й загалом не виконуються обов`язки відносно неповнолітнього сина. Враховуючи зазначене вище орган опіки та піклування Бобровицької міської ради вважає, що єдиним способом захисту інтересів дитини є позбавлення батьківських прав матері, передача його під нагляд органу опіки та піклування та подальше перебування неповнолітнього у сімейних формах виховання. Позивач орган опіки та піклування Бобровицької міської ради в судове засідання не з`явився, представник позивача в заяві до суду заявлені позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволонення позовних вимог. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Млинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Львів) 22 листопада 2022 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.25). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до копії листа інституту мовознавства ім. О.О. Потебні Національної академії наук України, зазначено що нормативна форма прізвища « [PERSON] », відповідно до чинного законодавства - «Маміконян» та копії письмових пояснень [PERSON] стосовно написання прізвища дитини, в якій остання пояснила, що в 2006 році вона не була паспортизована і нею займався соціальний працівник, яка вирішила, що переклад з російської мови буде через українську букву «и» і коли видавалось свідоцтво про народження, то прізвище помилково написано « [PERSON] », в дійсності має бути « [PERSON] »(а.с.23-24). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 03.03.2023 року № 00038734553, виданого Бобровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України: при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записується за її вказівкою. У разі смерті матері, а також неможливості встановити місце її проживання запис про матір та батька дитини проводиться за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, у якому народилася дитина(а.с.15-16). Реєстрація народження була здійснена за заявою працівника Носівського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на підставі медичного свідоцтва про народження, копія якого надана 25.05.2023 року КНП « Носівська міська лікарня ім. Ф.Я. Примака» на запит органу опіки та піклування Бобровицької міської ради(а.с.19). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Яросласької сілької ради №333 від 18.07.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до довідки про реєстрацію особи громадянином України №304 від 06.11.2006 року [PERSON] згідно з рішенням Управління ДМС у Чернігівській області № 265 від 01. 09.2021 набув громадянства України на підставі п. 4 ст. 12 ЗУ «Про громадянство України» (а.с.9). На підставі вироку Бобровицького районного суду від 19.06.2007 року справа № 1-60/2007 про засудження до позбавлення воліматері дитини [PERSON] , неповнолітній [PERSON] набув статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та перебуває на обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Бобровицької міської ради(а.с.19-20). Окремою постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2007 року справа № 1-60/2007 р. службу у справах дітей зобов`язано влаштувати малолітнього сина засудженої [PERSON] до дитячого закладу у зв`язку із залишенням дитини без піклування батьків або осіб, що їх замінюють. [PERSON] був влаштований на повне державне забезпечення до дитячого закладу «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія»(а.с.21). Відповідно до розпорядження голови Бобровицької райдержадміністрації від 12 жовтня 2010 року № 437 «Про поповнення прийомної сім`ї» [PERSON] , дитину позбавлену батьківського піклування, було влаштовано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.27-28). Згідно з інформацією Орджонікідзевського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області 25 липня 2014 року [PERSON] була звільнена від відбування покарання на підставі ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2014 року, згідно ст. 81 КК України та вибула до м. Харків(а.с.29). Згідно з Витягом реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до довідки №5610-7000509985 від 31.03.2022 року [PERSON] , [INFO] , взята на облік, як внутрішньо переміщена особа (а.с.14). Після звільнення з місць позбавлення волі мати дитини до служби у справах дітей Бобровицької районної державної адміністрації, служби у справах дітей Бобровицької міської ради з метою вирішення питання про передачу сина [PERSON] у біологічну родину не зверталася. У ході нечастих телефонних розмов із прийомними батьками обґрунтовувала це відсутністю належних житлово-побутових умов проживання та документів, що посвідчують особу (посвідка на тимчасове проживання [PERSON] видана 21 грудня 2022 року). Жінка не проявила ініціативи до відновлення сімейних та емоційних стосунків із сином, дуже рідко телефонує хлопчикові, не цікавиться його успіхами та станом здоров`ям, фінансової підтримки не надає. Факти невиконання громадянкою [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , підтверджуються поясненнями неповнолітнього, прийомної матері [PERSON] , старости с. Ярославка Ніжинського району, вчителями Ярославського ЗЗСО та Бобровицького ліцею(а.с.31, 34-39). На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Бобровицької міської ради 21 квітня 2023 року було розглянуте Питання стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] стосовно сина [PERSON] та прийнято висновок про доцільність позбавленні батьківських прав [PERSON] , що підтверджується витягом з протоколу № 4 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Бобровицької міської ради(а.с.41). [PERSON] була повідомлена про місце та час проведення засідання Комісії з питань захисту прав дитини та розгляд питання про позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина, але на засіданні присутньою не була, свою думку щодо зазначеного питання виклала у письмовій формі. Проти позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] не заперечує, з правовими наслідками даної дії ознайомлена(а.с.40). На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Бобровицької міської ради 21.04.2023 року було розглянуто наявні у справі документи та прийнято одноголосне рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , що підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , який був розглянутий на засіданні виконавчого комітету та затверджений рішенням виконкому Бобровицької міської ради 26.04.2023 року(а.с.43-44). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 61-14351 св 21 зроблено висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, належними доказами доведено, що [PERSON] належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Повернення дитини до матері буде небезпечним для її життя та здоров`я, а тому, суд приходить до висновку про винну поведінку відповідачки та її ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини та необхідність позбавлення її батьківських прав.

Outcome: approved