Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась до Володарського районного суду Київської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 10 серпня 2021 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Між подружжям шлюбні відносини фактично припинені з травня 2023 року. Протягом останнього часу стосунки з відповідачем розладились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки з даних підстав примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Спір про визначення місця проживання дитини та сумісно нажите майно на час подачі позову у сторін відсутній. 11.07.2023 року ухвалою Володарського районного суду Київської області було залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 14.07.2023 позивачкою усунуто недоліки позовної заяви та 17.07.2023 року ухвалою Володарського районного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ст. ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлена про дату, час і і місце розгляду справи повідомлена відповідно до закону, жодних клопотань не надала. Відповідач відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк не надав, заяв про перехід справи з спрощеного провадження без виклику сторін в загальне провадження не направляв, повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.08.2021 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1614, встановлено, що 10.08.2021 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після чого подружжю присвоєно прізвище - чоловіку « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2021 року. Спір про визначення місця проживання дитини та сумісно нажите майно на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 105 СК України визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне життя не склалося через те, що в подружжя зникло взаєморозуміння і взаємоповага один до одного та розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`зки. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Вивчивши матеріали даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та ухвалення відповідного судового рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 07.07.2023 року про сплату судового збору у сумі 1073,60 грн. З урахуванням того, що у розірванні шлюбу, як правило, винуваті обидві сторони, суд вважає справедливим та розумним стягнути з відповідача на користь позивача 50% суми сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved