Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

1 травня 2023року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся в Бережанський районний суд із позовом, у якому просив стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1090952 від 29 березня 2020року, що складає 13750.92грн. та 2684грн. сплаченого ним судового збору. В обґрунтування поданих позовних вимог зазначив, що 29 березня 2020року між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 1090952, згідно умовами якого відповідачка отримала 7000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачкою 13 квітня 2020року. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, а відповідачка не дотрималася умов укладеного договору та своєчасно не внесла платіж, який був передбачений умовами укладеного договору. 18 листопада 2020року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 53-МЛ, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» перейшло ТОВ «Кредит-Капітал». Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. А так як 24 грудня 2020року на адресу відповідачки було надіслано письмову вимогу про погашення заборгованості та у наданий термін для добровільного врегулювання зобов`язання не було виконано та у добровільному порядку борг не сплачений, звернувся до суду про стягнення вказаної суми боргу у примусовому порядку. За вказаними позовними вимогами 10 травня 2023року ухвалою Бережанського районного суду було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням та викликом сторін. В судове засідання представник позивача ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не з"явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , хоч належним чином повідомлялася про день і час розгляду справи, однак вона в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не надіслала, у зв"язку з чим суд з письмової згоди представника позивача у відповідності до ст. 280 ЦПК України вирішив заочно розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані стороною позивача письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною третьою ст. 207 ЦК України передбачено використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно Закону України «Про електронну комерцію» на правовідносини стосовно кредитного договору № 1090952 від 29 березня 2020 року поширюється дія цього закону. Частиною 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом: -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 638 та ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 29 березня 2020року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1090952 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7 000 грн, які зобов`язувалася повернути в термін до 13 квітня 2020року. Крім вказаного відповідачка за користування кредитними коштами мала сплачувати відсотки та комісію. Вищевказане підтверджується оглянутим в судовому засіданні кредитним договором, що був укладений 29 березня 2020року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Із п. 7.1. вказаного Кредитного договору № 1090952 від 29.03.2020 року видно, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір відповідачка та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала вказаний кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою про ідентифікацію. Укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням від 29 березня 2020 року вих. № 17321924. Підтвердженням добровільного укладення відповідачкою даного Договору є долучена до матеріалів справи анкета позичальника від 29 березня 2020 року. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Судом також встановлено, що 18 листопада 2020року між ТзОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 53-МЛ, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за Кредитним договором № 1090952 від 29.03.2020року. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Згідно ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку не погасила заборгованості, тому враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача, як правонаступника ТзОВ «Мілоан», необхідно стягнути заборгованість за договором кредиту від 29 березня 2020 року, яка становить 13 750.92грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним судового збору при пред`явленні позову. А так як із долученого до матеріалів справи платіжного доручення № 70373 від 1 березня 2023року видно, що позивач по сплаті судового збору поніс витрати у розмірі 2 684 гривні, тому зазначені кошти також слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved