Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на його утримання аліменти у розмірі 3000 гривень, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом до закінчення навчання. В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що відповідач є його батьком. Його батьки розлучилися. Він згідно Договору № СІ-21-005-2 від 11 серпня 2021 року про надання платної освітньої послуги навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу. Вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить - 88000 (вісімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. Навчання оплачує його мати самостійно, при цьому його батько працює в Чехії та може надавати допомогу на його навчання. Ухвалою суду від 25.05.2023 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, якій свої позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглянути у його відсутності. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, клопотань про неможливість прибуття до суду та про відкладення судового розгляду не подавав. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с.5) та копії рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.10.2009 (а.с.7-9) вбачається, що позивач [INFO] , доводиться сином відповідача, який після розлучення батьків залишений на проживання з матір`ю. Відповідно до договору № СІ-21-005-2 від 11 серпня 2021 року про надання платної освітньої послуги в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу (а.с.16-17) вартість навчання становить 88000 грн., тобто 22000 грн. в рік. Відповідно до довідки №3099 від 10 травня 2023 року (а.с.18) [PERSON] є студентом академічної групи СІ-21-1 другого курсу денної форми навчання інституту інформаційних технологій Івано- Франківського національного технічного університету нафти і газу. Студент навчається за кошти фізичних осіб. Студент зарахований на перший курс згідно наказу № 366/7 від 16 серпня 2021 року. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За роз`ясненнями, що містять в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби повнолітнього [PERSON] на його навчання та проживання, обов`язок обох батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці чи сину, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, а тому суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 3000 щомісячно до закінчення сином навчання, однак не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Доказів того, що відповідач не може утримувати сина, який продовжує навчання, останнім суду не надано. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнений при пред`явленні позову.

Outcome: approved