Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

16.01.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] простягнення неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів на утримання дитини. Заочним рішенням Радомишльського районного суду від 08.03.2023 року позов було задоволено. 24.04.2023 року до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення, в якій він просив, скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду. Ухвалою Радомишльського районного суду від 09.05.2023 року заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам визначено строки на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, щозгідно рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.02.2020 з [PERSON] , на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В порушення вимог закону, відповідач вчасно аліменти не сплачував, допустив заборгованість по сплаті аліментів, яка згідно з розрахунком заборгованості зробленого ДВС, становить 40410,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2022 року по листопад 2022 року в розмірі 40410,00 грн. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із доданими до нього доказами по справі. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі та наголошує, що заборгованість виникла не з його вини. Зазначає, що з працював на ТОВ «Натеко Енерго Монтаж» з жовтня 2020 року до грудня 2022 року. Остання часткова виплата заробітної плати була здійснена в січні 2022 року. З лютого 2022 заробітну плату перестали виплачувати взагалі та виникла заборгованість по виплаті в розмірі більше ніж 100 000 грн. Також вказує на те, що має на утриманні ще одну дитину від другого шлюбу, яка народилась [INFO] , а також утримує дитину дружини від першого шлюбу. Позивач надав письмову відповідь на відзив в якому зазначив, що відповідач не надав доказів наявної заборгованості по виплаті заробітної плати та заходів, які вживав відповідач для її погашення (звернення зі скаргами, із позовом до суду тощо). Також зазначає, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, приймав участь у тендерах на держзамовлення та вигравав тендери на суму 367 000 грн. в 2021 році та на суму 149 000 грн. в 2022 році. Наявність на утриманні відповідача дитини від іншого шлюбу, на думку представника позивача, значення для вирішення даної справи не має. В запереченні щодо відповіді на відзив відповідач додатково вказує, що в період з січня 2022 року (крім жовтня, листопада, грудня 2022 року) і по теперішній час не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував жодного доходу від підприємницької діяльності. За правилами ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Учасники по справі скористались правом наданим ст.. 174 ЦПК України та надали до суду письмові відзив на позовну заяву, відповідь на відзив і заперечення. Клопотання про розгляд справи з участю (викликом) сторін позивачем і відповідачем не подавались. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що Радомишльським районним судом Житомирської області 14.02.2020 року (справа № 289/2045/19) ухвалено рішення, відповідно до якого призначено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 09.12.2019 і до досягнення старшою дочкою повноліття, тобто до [INFO] , а потім, якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення меншою дочкою повноліття до [INFO] . Постановою старшого державного виконавця Радомишльського РВ ДВС від 18.03.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Радомишльського районного суду щодо щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей, на підставі виконавчого листа № 2/289/317/20 виданого 26.02.2020. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.06.2020 [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». З Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , виконаним старшим державним виконавцем Радомишльського відділу ДВСвбачається, що станом на 28.11.2022 року заборгованість по сплаті [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] становить 40410,00 грн. Розрахунок зроблений за період з лютого 2022 року по листопад 2022 року і не містить даних про сплату аліментів за жодний місяць вказаного періоду. При вирішенні позовної вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.. 12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом, що кореспондується з ч. 7 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. Спірні правовідносини щодо стягнення пені регулюються ст.196 Сімейного кодексу України, частина 1 зазначеної статті передбачає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року). Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості (постанова КЦС ВС справа № 334/7702/16 від 15.01.2020). Суд, перевіривши правильність розрахунку пені, зробленого у позовній заяві, погоджується із наведеним розрахунком, оскільки позивачем він зроблений виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року за наведеною формулою. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим. Відповідач щодо правильності зробленого розрахунку не заперечував. Таким чином, загальна сума пені за розрахунком становить 64373,13 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач доказів про те, що сімейний чи матеріальний стан унеможливлював сплату аліментів, що може свідчити про наявність підстав для зменшення розміру пені до суду не надав. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. На презумпції вини платника аліментів неодноразово наголошується також у судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі № 316/639/18 вказано, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Обов`язок надавати дитині дорогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилається на те, що борг по сплаті аліментів виник не з його вини, оскільки він працював на підприємстві та йому не виплачувалась заробітна плата. В той же час, з довідки наданої ТОВ «Натеко Енерго Монтаж» № 050723 від 07.07.2023 слідує, що з 24.02.2022 товариство призупинило свою діяльність та оголосило простій роботи підприємства. 24.03.2022 року було призупинено дію трудових договорів працівників, тим самим звільнено працівників від виконання трудових обов`язків. Заробітна плата була нарахована [PERSON] але не виплачена: в лютому, березні та грудні 2022 року, після чого відповідач був звільнений. Заборгованість по виплаті заробітної плати та сплаті аліментів перед [PERSON] була погашена 03.07.2023 року. Інформація щодо звільнення працівників від виконання трудових обов`язків узгоджується із наданим відповідачем Наказом ТОВ «Натеко Енерго Монтаж» № 16/ОД від 02.12.2022 року згідно п.1 якого скасовано Наказ № 02-ОД від 24.03.2022 в частині призупинення дії трудового договору укладеного з [PERSON] . Таким чином, суд враховує наявну заборгованість по виплаті заробітної плати, а тому вважає за можливим не стягувати нараховану пеню яка становить за лютий 2022 року 12001,77 грн., за березень 2022 року - 10749,06 грн. Сторони не заперечують, що відповідач є фізичною особою-підприємцем. Також відповідач є працездатною особою та доказів не можливості сплачувати аліменти суду не подав. За таких обставин позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в іншій частині є обґрунтованими. Визначаючи остаточний розмір неустойки (пені) суд виходить з наступного. Згідно розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 61423663 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, зробленого старшим державним виконавцем Радомишльського відділу ДВС за період з лютого 2022 року по листопад 2022 року відповідачем сплата аліментів не проводилась, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 40410,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином розмір неустойки (пені) законодавчо обмежений розміром заборгованості по сплаті аліментів, що в даній справі становить 40410,00 грн. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. На утриманні відповідача перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Перебування в стані війни та ведення в країні Указом Президента України від 24.02.2022 року воєнного стану, об`єктивно погіршує матеріальне становище всіх громадян. Враховуючи наведене, з урахуванням інтересів всіх дітей, які перебувають на утриманні відповідача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню в розмірі, 27 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial