Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] з яким вона проживала однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Позивачем після його смерті було сплачено організацію та проведення поховального обряду на загальну суму 16800 грн., та заходи з організації поминальних обідів на суму 4620 грн. та 4080 грн. Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . Позивач не претендує на спадщину померлого, проте зазначає, що має право на відшкодування витрат, які вона зазнала внаслідок здійснення поховання [PERSON] . За таких обставин позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь витрати на поховання [PERSON] , який помер [INFO] на загальну суму 25500 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. Задоволено клопотання представника позивача [PERSON] \~\~адвоката Чорного\~А.В. про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Рудик Л.В. належним чином завірені копії спадкової справи, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 27-28). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Чорний А.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася судом належним чином, відзив на позов не надала. Частиною восьмою статті 178\~ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~і\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 08.12.2020 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). (а.с.45) Відповідно до витягу №00028799361 від 05.12.2020 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, наданого на запит [PERSON] , було зареєстровано актовий запис про смерть [PERSON] (а.с.13) Відповідно до договору-замовлення на поховання, укладеного [PERSON] з Обласним центром ритуальних товарів та послуг «Реквієм», 01.12.2023 о 11:00 год відбулось поховання [PERSON] .. Вартість послуг становить 16800 грн. (а.с.14-15) Відповідно до товарного чека №01/12/20 від 01.12.2020, [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] за ритуальні товари та послуги 16800 грн. (а.с. 17) Відповідно до довідки №07/01 від 07.01.2021, спеціалізованим кафе «Поминальне», [PERSON] було сплочено за замовлення на 2 поминальні обіди по смерті [PERSON] на суму 4620 грн. та 4080 грн. (а.с.16,18) Відповідно до рахунку від 07.01.2021, [PERSON] сплатила спеціалізованому кафе «Поминальне» 8700 грн. за 2 поминальні обіди. (а.с.16) 08.12.2020 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с. 44) Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно вимог ч. 1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] , а тому несе обов`язок відшкодування витрат на його поховання. Згідно із п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Слід зазначити, що обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам. Зокрема, згідно листа Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 року № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг» до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу. Зі змісту вищенаведеної норми слідує, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями, а тому поминальний обід не входить до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця. Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 19.03.2018 у справі № 554/1793/15-ц,та від 30.10.2019у справі № 484/1407/17. Позивач обґрунтовуючи розмір понесених витрат на поховання спадкодавця, які на її думку, повинні бути сплачені відповідачем як спадкоємцем, посилається на товарний чек ФОП [PERSON] №01/12/20 від 01.12.2020 за ритуальні товари та послуги на суму 16800 грн. (а.с. 17) та довідки №07/01 від 07.01.2021, виданої спеціалізованим кафе «Поминальне», де [PERSON] було сплочено замовлення на 2 поминальні обіди по смерті [PERSON] на суму 4620 грн. та 4080 грн. (а.с.18) Відповідно до рахунку від 07.01.2021, [PERSON] сплатила спеціалізованому кафе «Поминальне» 8700 грн. за 2 поминальні обіди рахунок та товарний чек, які містяться в матеріалах справи. Однак, з урахуванням вищевикладеної правової позиції, заявлена сума таких витрат не підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки частина таких рахунків свідчить про витрати на поминальні обіди. Проведення поминальних обідів не передбачено Законом України "Про поховання та похоронну справу" та не включено до Мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року N 193, тому дані витрати у зв`язку з тим, що вони проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання. Отже, їх відшкодування відповідно до ст. 1232 ЦК України не відноситься до обов`язку спадкоємців, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення витрат, понесених позивачем на поминальні обіди, на загальну суму 8700 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на поховання [PERSON] у розмірі 16800 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов судом задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 707,29 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3ст.141 ЦПК України. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат (професійна правнича допомога). На підтвердження цих обставин суду надано договір надання юридичних послуг №1 від 05.04.2023 року (а.с.97-99), акт прийому наданих професійних правничих послуг та представництва від 18.05.2023 (а.с. 96). При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Відповідач не заявляла клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, та не надав доказів неспівмірності та необгрунтованості її розміру. З огляду на викладене, урахуванням того, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6588 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial