Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факту, що вона є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] , визнання права власності на 1/6 частину та 1/12 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та діда [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що при зверненні до приватного нотаріуса для оформлення документів на спадкове майно, отримала відмову в оформленні спадщини оскільки не надано документів, що підтверджують родинні відносини між нею та дідом [PERSON] 06.08.1929 р. [PERSON] та [PERSON] уклади договір про забудування ділянки землі за вищезазначеною адресою. Відповідно до довідки №1026815 від 10.11.2017р. КП «ХМБТІ» житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] належить [PERSON] - 65/100 часток, позивачці 10/100 часток, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/12 частин. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 03.03.1939 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . На момент смерті останній мав у власності майно, а саме 1/2 житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору забудови. [PERSON] успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також рішенням суду від 29.10.1959 року було визнано право власності за [PERSON] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] . [INFO] помер батько [PERSON] . [INFO] померла мати [PERSON] . На момент смерті [PERSON] мала у власності майно, а саме 1/6 житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] . Позивачка успадкувала вказану вище частину житлового будинку з надвірними побудовами після смерті свої матері [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 02.01.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.04.1918 р. у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 05.11.2021 р. цивільну справу прийнято до провадження суддею Янцовською Т.М. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Червонозаводським районним судом м. Харкова здійснювати правосуддя під час воєнного стану визначено територіальну підсудність судових справ цього суду за Ленінським районним судом м. Полтави. Надалі розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17 листопада 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23 листопада 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, представник позивача, третя особа - [PERSON] подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради у відповідності до ст. 178 ЦПК України своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно договору про право забудування вчастка землі від 06.08.1929 р. [PERSON] та [PERSON] надано під забодування вчасток землі за адресою [ADDRESS] . Згідно інформації КП «ХМБТІ» Харківської міської ради від 10.11.2017 р. право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] зареєстровано - 65/100 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва на праві власності, видане 1-ю ХДНК 24.11.2000, - 10/100 часток за [PERSON] на підставі договору дарування від 26.05.1971 р., посвідченого 6-ю ХДНК, - 1/6 частка за [PERSON] на підставі рішення суду Червонозаводського району м. Харкова від 29.10.1959 р., - 1/12 часток за [PERSON] на підставі договору про право забудови участка землі від 06.08.1929 р., посвідченого 1-ю ХДНК. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.06.1950 р. Липецьким рай ЗАГС Харківської області. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09.02.1954 р., убачається, що [PERSON] уклала шлюб 03.03.1939 р. зі [PERSON] , після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] . Відповідно до повторного свідоцтва про народження [NUMBER] позивачка [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть народного комісаріату [PERSON] помер [INFO] . 11.01.1951 р. державним нотаріусом першої ХДНК видане свідоцтво про право на спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] . Спадщина складається з половини домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Рішенням народного суду Червонозаводського району від 30.08.1954 р. свідоцтво про право спадкування на частину домоволодіння за адресою [ADDRESS] , видане [PERSON] після смерті [PERSON] визнано недійсним. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.03.1963 р. Червонозаводським РАГС, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 276. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 22.12.1997 р., та в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №19073. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Московським РАГС м. Харкова 14.11.1987 р., та в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №4892. Згідно листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу від 11.12.2017 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів про підтвердження родинних відносин. З копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області, убачається, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 12.06.1971 р. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану 07.08.2017 р., та в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №11338. 22.03.2018 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу видане свідоцтво про право на спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] . Спадщина складається з права власності на 65/100 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.03.2018 р. право власності на 65/100 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Враховуючи всі досліджені письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин позивачки [PERSON] з дідом [PERSON] та матір`ю [PERSON] є встановленим. Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З 01 січня 2004 року набрав чинності ЦК України. До 31 грудня 2003 року був чинним ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Разом із тим, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з статтею 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За правилами статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За приписами ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Позивачка [PERSON] у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР вчинила дії, які свідчать про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та дідуся [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Враховуючи те, що у позивачки [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадщину після смерті [PERSON] та дідуся [PERSON] .

Outcome: approved