Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

В січні 2022 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до Міністерства внутрішніх справ України\~ про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, в обґрунтування якого зазначив, що у період з 15 серпня 1998 року по 16 січня 2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом МВС України від 16 січня 2015 року за № 48о/с його було звільнено з посади інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції\~ з обслуговування міста Хмельницький на підставі п. 10 ч.2 ст. 3 Закону України «Про очищення влади». Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області\~ від 31 січня 2015 року №22о/с йому встановлено вислугу років станом на 16 січня 2015 року. Означені накази ним були оскаржені в судовому порядку і рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року вказаний наказ № 48 о/с «По особовому складу» в частині його звільнення визнано протиправним та скасовано, скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області від 31 січня 2015 року № 22о/с «По особовому складу» в частині встановлення майору міліції [PERSON] та поновлено його на посаді інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький УДАІ УМВС України в Хмельницькій області з 16 січня 2015 та стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 293 588,48 грн. Означене судове рішення набрало чинності 10 серпня 2021 року переглянуте Шостим апеляційним судом адміністративним судом від 10 серпня 2021 року та залишене без змін. 03 вересня 2021 року наказом УМВС України в Хмельницькій області № 9 о/с «Про особовий склад» його звільнено у запас за скороченням штатів. Його повторне безпідставне звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, незаконне внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» та триваючі впродовж 6 років судові тяжби з приводу поновлення на службі після незаконного звільнення не лише поставило його і його сім`ю у жахливе матеріальне становище (заробітна плата з 2015 року до цього часу не виплачена), але й завдало приниження честі, гідності та пов`язаних з цим моральних страждань. Відтак, порушення відповідачем його трудових прав, які встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва 27 квітня 2021 року, яким було скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року № 48 о/с «По особовому складу» в частині звільнення його із служби та поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, дають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його трудових прав. Після доведення в судовому порядку в Київському окружному адміністративному суді факту незаконного звільнення з посади з органів МВС на підставі Закону України «Про очищення влади» та відновлення свого доброго імені на підставі судового рішення, його було поновлено на посаді, але лише формально. Відтак, починаючи з 2015 року з вини відповідача через незаконне звільнення він, і його сім`я у складі 4 осіб згідно довідки № ХЇ-0360456 від 01.12.2021 року були позбавлені засобів до існування, а формальне поновлення на службі зайвий раз свідчить про приниження людської честі та гідності. Завдані моральні страждання призвели до значної втрати його нормальних зв`язків, і таке порушення прав вимагає від нього неабияких додаткових зусиль для організації свого життя та їх розмірі становить 1 500 000,00 грн. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 500 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити із викладених у заяві підстав. Представник відповідача заявленого позову не визнала. Суду пояснила. що МВС України не приймало жодних рішень стосовно повторного звільнення позивача зі служби, адже виконання рішення щодо стягнення заробітної плати в розмірі 293 588, 48 грн. не виконано з вини УМВС України у Хмельницькій області, Фактично на займаній до звільнення посаді в системі МВС України його поновлено не було. Слід зазначити, що МВС України є неналежним відповідачем, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, адже сам позивач у поданій позовній заяві та його представник у суді акцентує увагу на тому, що його повторно безпідставно було звільнено наказом УМВС України\~ у Хмельницькій області 03 вересня 2021 року на підставі пункту 64 «г» за скороченням штатів, яким і неправильно встановлена вислуга років. Представник управління МВС України заявленого позову не визнав та у його задоволенні просив відмовити. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 15 лютого 2022 року відповідачем подано відзив на позов, в якому Міністерство внутрішніх справ України позову [PERSON] не визнає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 квітня 2022 року за клопотанням представника відповідача ухвалено розгляд справи проводити в режимі відео конференції. Ухвалою Хмельницького міськрайонного сулу від 21 жовтня 2022 року до участі у справі залучено в якості третьої особи управління МВС України у Хмельницькій області. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13 квітня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду справи по суті. 08 серпня 2023 року ухвалено рішення у справі. Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно встановлено, що наказом Міністерства внутрішніх справ України № 48о/с від 16 січня 2915 року майора міліції [PERSON] було звільнено з посади інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Хмельницький. Не погодившись із вказаним наказом позивач звернувся із позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва, зазначаючи про незаконність його звільнення із займаної посади, так як оскаржуваний наказ відповідачем прийнято всупереч положенням Конституції України, міжнародним договорам. Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод та інших норм підставі міжнародного права, практиці Європейського суду з прав людини та чинному законодавству України, а саме підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» щодо порушення Міністерством внутрішніх справ України порядку звільнення позивача із займаної посади та порушення застосування критерію здійснення очищення влади. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року суд встановив факт незаконного звільнення [PERSON] на підставі пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади», а тому визнав протиправним та скасував наказ Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року №48о/с «По особовому складу» в частині звільнення майора міліції [PERSON] з посади інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький та поновив позивача на вказаній посаді з 16 січня 2015 року. Цим рішенням стягнута на користь [PERSON] з управління державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу розмірі 293 588.48 грн. Вказане рішення до цього часу не виконане, середній заробіток не виплачено. Окрім того, 03 вересня 2021 року наказом УМВС України в Хмельницькій області №9о/с «Про особовий склад» майора міліції [PERSON] звільнено у запас Збройних Сил з посади інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький з 06 вересня 2021 року на підставі пункту 64 «г» за скороченням штатів. Означене рішення по суті не оскаржувалось та набрало законної сили 10 серпня 2021 року, оскільки ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області повернуто. Позивач вважає, що цим рішенням порушено його права, оскільки його звільнення внесено до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» відповідно до пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади». У зв`язку з наведеними обставинами позивач вважає, що його безпідставне звільнення із служби з органів внутрішніх справ за наказом № 48о/с від 16 січня 2015 року\~ Міністерства внутрішніх справ України, незаконне внесення його до Єдиного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», повторне незаконне звільнення та триваючі впродовж 6 років судові тяжби з приводу поновлення на службі після незаконного звільнення невиплата заробітної плати згідно рішення суду в розмірі 293 588,48 грн., не лише призвело до значних матеріальних втрат, а й завдало моральної шкоди в розмірі 1 500 000,00 грн. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Суд частково погоджується із позицією позивача та його представника з наступних мотивів. [PERSON] було незаконно звільнено за наказом № 48о/с винесеного за наказом Міністра внутрішніх справ України 16 січня 2015 року. Згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва, ухваленого 27 квітня 2021 року, означений наказ визнано протиправним та скасовано та поновлено [PERSON] на посаді інспектора з адміністративної практики відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Хмельницький УДАІ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області. Такий факт є преюдиційним та доказуванню не підлягає\~ відповідно до вимог частини 4 статті 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року\~ у справі справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення. У відповідності до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;\~ 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку\~ з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку\~ із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наявності порушення прав позивача у сфері трудових відносин, тобто незаконного звільнення, що доведено преюдиційним судовим рішенням в адміністративній справі і згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України не підлягає доведенню, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу неправомірними діями відповідача моральної шкоди, яка на підставі цього підлягає відшкодуванню в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому суд вважає права позивача порушеними незаконним звільненням на підставі наказу Міністра внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року, що стало підставою для внесення особи позивача до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», що призвели до моральних страждань, що тривали протягом шести років, доки порушене право не було захищене Окружним адміністративним судом рішенням від 27 квітня 2021 року, винесення відповідачем наказу про звільнення, що потягло невиплату заробітної плати. Такі обставини змусили позивача переживати, призвели до значної втрати нормальних життєвих зв`язків, та які вимагали від позивача додаткових зусиль щодо організації свого життя та своєї родини, щодо утримання двох малолітніх дітей. При цьому, суд не бере до уваги, обставини завдання моральних страждань, на які посилається позивач як-то повторне звільнення позивача, факт не виконання рішення суду стосовно виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за судовим рішенням від 27 квітня 2021 року в розмірі 293 588,48 грн., оскільки цим рішенням обов`язок щодо виплати заробітку за час вимушеного прогулу на відповідача не покладено, а позов до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області ним\~ не заявлено. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. Так, факт заподіяння моральної шкоди не потребує самостійного доведення, оскільки доведено факт незаконного звільнення позивача, а моральна шкода саме і виникла з цих підстав. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховано конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховано тяжкість вимушених змін у його життєвих і службових стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає справедливим визначити суму компенсації у розмірі 10 000,00 грн. \~ Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Суд відхиляє позицію представника МВС України про те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.2021 року спростовані твердження позивача про те, що саме МВС України порушило права позивача є надуманими, і таких обставин які б підтверджували вказану обставину не встановлено судом, адже суд скасував наказ Міністра внутрішніх справ України № 48о/с від 16 січня 2015р. як незаконний та зобов`язав УМВСУ України в Хмельницькій області поновити позивача на службі. Водночас, представником відповідача до відзиву долучений наказ Міністра про скасування виданого ним наказу в частині звільнення майора міліції [PERSON] з посади інспектора з адміністративної практики відділення ДАІ з обслуговування міста Хмельницького. Представник відповідача зазначає, що надходження до Держателя реєстру (Міністерства юстиції України) від керівника органу до повноважень якого належить звільнення або ініціювання звільнення з посади осіб, які перебувають на посадах відповідно до Закону України «Про очищення влади» , тому МВС України не здійснювало будь-яких дій стосовно повідомленні Міністерства юстиції України щодо звільнення [PERSON] до Єдиного державного реєстру осіб, що підтверджується листом Управління про запобігання корупції. від 27.10.2022 № 37277/18. Проте суд оцінює наданий доказ критично, і до уваги його не бере, позаяк внесення такої інформації МВС України до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» відсутня. Однак відсутність такої не свідчить про те, що вона не вносилась МВс України, адже внесення такої інформації належить саме до керівника органу до повноважень якого належало звільнення позивача - Міністра внутрішніх справ України. Щодо розміру компенсації суд вважає за необхідне встановити його на рівні 10 000 грн., оскільки такий розмір, на думку суду, відповідає глибині та тривалості завданих позивачеві душевних страждань, він є необхідним і достатнім для покриття завданої шкоди. Відповідно до пункту 3 частини 2\~ ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 82.7 грн. (2481 х 5= 12405 грн.\~ х 10 000 грн. : 1 500 000 = 82,7 грн.). На підставі наведеного та

Outcome: partial