Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] 30.12.2021 звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом у якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай). В обґрунтування позову вказує, що вона з 31.07.1984 по 19.12.1992 була членом колгоспу ім.. Петровського, а з 19.12.1992 по 21.03.1998 у зв`язку з реорганізацією такого в КСП «Надія» переведена в члени такого підприємства. За період праці їй видано трудову книжку колгоспника № [NUMBER] та вкладиш до трудової книжки. Станом на дату видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії № 4 від 19.01.1996, вона перебувала у списку під № 249, який є додатком №1 до вказаного Державного акту. Тому позивачка [PERSON] вказує, що вона набула право на земельну частку (пай), яке є непорушним. Разом з тим, через розбіжність записів у трудовій книжці в написанні її прізвища російською мовою з написанням такого у паспорті та свідоцтві про шлюб, позивачці рішенням Шевченківського районного суду Харківської області встановлено факт належності трудової книжки колгоспника № [NUMBER] , заповненої 29.06.1984 та факт належності [PERSON] запису № 246 в додатку 1 Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства. Позивачка [PERSON] вказує, що вона лише у 2019 році дізналась, про те, що має право на земельну частку (пай), оскільки внесена до відповідного списку членів КСП «Надія». Однак через те, що на її ім`я не виготовлявся сертифікат на право на земельну частку (пай) та відповідно не отримувала такий, їй відмовлено у виділенні земельної частки (паю). Вказані обставини і слугували підставою для звернення з відповідним позовом до суду. 05.01.2022 суддею Шевченківського районного суду Харківської області, позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 17.01.2022 суддею Шевченківського районного суду Харківської області відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження. 07.02.2022 відповідачем Головним Управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано відзив на позов, у якому зазначено, що управління не визнає позовних вимог [PERSON] заявлених саме до цього органу, оскільки з 27.05.2021 у зв`язку із набранням чинності Законом України 1423-ІХ, до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Харківській області більше не належать розпорядження землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад. Отже ГУ Держгеокадастру у Хаківській області є неналежним відповідачем. При цьому представник відповідача вказує. Що [PERSON] пропустила встановлений законодавством строк позовної давності. Оскілки знала, що має право на земельну частку (пай) в КСП «Надія». Однак протягом 23 років не реалізувала своє право щодо звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права, не надала поважних причин пропуску цього строку. Тому, з огляду на ці підстави, представник відповідача саме до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, просить залишити без задоволення Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду В.Князєва від 14.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Шевченківського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області. Справа направлена до Диканського районного суду Полтавської області 23.03.2023. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа передана на розгляд судді Петренко Л.Є. 31.03.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання. Позивачкою [PERSON] подано клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач Шевченківська селищна рада Куп`янського району Харківської області подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника селищної ради. Проти задоволення позовних вимог заперечення відсутні. Представник ГУ Держгеокадастру у Харківській області подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, з врахуванням обставин викладених у відзиві. Враховуючи неявку в судове засідання сторін, суд провів розгляд справи на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області, частково задоволено позов [PERSON] , яким встановлено факт належності [PERSON] трудової книжки колгоспника №25 з датою заповнення від 29.06.1984 року на ім`я [PERSON] . Також встановлено факт належності останній запису № 246 в Додатку-1 - списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до Державного акту на право колективної власності на землю ХР 27-00-000439 КСП «Надія», зареєстрованого Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №4 від 119.01.1996. В решті позовних вимог, відмовлено (а.с.22-23). Вказане рішення суду, в частині встановлення вище зазначених фактів, постановою Верховного Суду від 10.11.2021 залишено буз змін (а.с.24-30). 19.01.1996 КСП «Надія», видано Державний акт на право колективної власності на землю, серії ХР-27-00-000439, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 4. Згідно вказаного Державного акту, КСП «Надія» передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва землю площею 662,8 умовних кадастрових гектари (а.с.16). Згідно зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акта № 4, позивачка [PERSON] внесена до такого списку за № 248. Як вбачається з листа Відділу у Шевченківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, [PERSON] , згідно додатку № 1 КСП «Надія» № 4 від 19.01.1996, числиться у списку за № 246 (а.с. 19). Розмір земельної частки (пай) по КСП «Надія» згідно Схеми паювання земель колективної власності на земельні частки (паї) по АТ колгоспу «Дружба» становить 6,68 умовних кадастрових гектара, з яких ріллі - 6,1 умовних кадастрових гектара, пасовищ - 0,58 умовних кадастрових гектара. З копії трудової книжки колгоспника позивачки вбачається, що вона 29.06.1984 прийнята в члени колгоспу Петровського Шевченківського району Харківської області. 19.12.1992 переведена в КСП «надія» у зв`язку з реорганізацією колгоспу Петровського (а.с.10-11). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства (за наявності) чи нотаріально засвідчена виписка з неї (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Встановлено, що позивачка [PERSON] зверталась до Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області з приводу виділення їй земельної частки (паю) із земель колективної власності КСП « Надія», однак через відсутність документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), рекомендували позивачці по справі звернутися до суду для вирішення відновлення та визнання порушеного права (а.с.20). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) - ст.. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)». У відповідності до п. 8 Перехідних положень Земельного Кодексу України, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 25 Земельного Кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Згідно ч.5 ст. 25 цього ж Кодексу особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що на момент виникнення спірних правовідносин особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент затвердження органом державної влади проекту землеустрою території щодо якої відбувається приватизація особа мала право бути включена до списку та включена до списку, що додається до розпорядчого документу органа державної влади яким затверджено проект землеустрою території. Такого висновку суд дійшов враховуючи і аналогічну позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 29.09.2021 р. у справі № 181/257/19. Разом з тим, оскільки з 27.05.2021, у зв`язку із набранням чинності Законом України № 1423-ІХ, до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Харківській області більше не належать розпорядження землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад, позовні вимоги [PERSON] до ГУ Держгеокадастру у Харківській області задоволенню не підлягають, оскільки саме вказаний орган не є розпорядником землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах територіальних громад, а отже не є належним відповідачем по справі. Аргумент відповідача - ГУ Держгеокадастру у Харківській області про пропущення строку давності позивачкою [PERSON] , суд вважає необгрунтованими, оскільки право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] на момент розпаювання земель була членом КСП «Надія», внесена до списку громадян, який додається до державного акта на момент розпаювання, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в частині заявлених до Шевченківської селищної ради Харківської області.

Outcome: partial