Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

09.02.2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0938 га, передана для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 5110600000:01:020:0203. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його син [PERSON] , за життя заповіту не залишив. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. №576/02-14 від 17.11.2022 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що не має можливості довести родинний зв`язок між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] . Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, вирішення справи залишив на розсуду суду. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони були сусідами [PERSON] , знали, що в нього був син [PERSON] , підтвердили факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] . Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0938 га, передана для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 5110600000:01:020:0203 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №353440, виданого 12.11.2009 року Ізмаїльською міською радою. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 20.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] 20.11.2013 року змінив прізвище на « [PERSON] ». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 29.12.2021 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить вказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68198016 від 21.01.2022 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - батько [PERSON] , що підтверджено показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , записом акта про народження №993 від 01.10.1974 року, згідно якого прізвище спадкодавця зазначено російською мовою як « [PERSON] » та прізвище спадкоємця вказано як « [PERSON] ». На думку суду, вказані неточності у прізвищах спадкодавця та спадкоємця виникли у зв`язку з помилковим різним написанням прізвища спадкодавця та спадкоємця українською мовою; - син [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено заявою від 21.01.2021 року, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину (спадкова справа № 5/2022). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфіменко М.Д. №576/02-14 від 17.11.2022 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що не має можливості довести родинний зв`язок між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що позивачем доведено факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved