Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

29 березня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 11 квітня 2023 року на виконання даної ухвали, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунула недоліки первісної заяви. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року у справі № 183/3559/15, з відповідача [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 760,00 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В той же час, позивач вказує на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, аліменти які сплачує відповідач в твердій грошовій сумі у розмірі 760,00 грн. на місяць навіть не дорівнюють 50% від прожиткового мінімуму, що є безумовним порушенням прав дітей, у зв`язку з чим [PERSON] вважає, що було б справедливим змінити розмір аліментів та спосіб їх присудження встановлений рішення суду. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року у справі № 183/3559/15 з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 760,00 грн. щомісяця на 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 04 травня 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,в той же час звернувся до суду з відзивом, в якому посилається на те, що він не працевлаштований, перебуває на обліку в центрі зайнятості, допомога по безробіттю за період з 25.03.2023 року по 30.04.2023 року складає 8 212,90 грн. Крім того, на своєму утриманні окрім спільних дітей з позивачем, має ще двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дружину [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. [PERSON] вказує на те, що він любить своїх синів від першого шлюбу з позивачем, поважає їх право на розвиток та від допомоги на їх утримання не відмовляється. Він згоден з тим, що 760,00 грн. на двох дітей є дійсно малим а тому згоден виплачувати аліменти в розмірі 1 750,00 грн. на місяць на кожну дитину. Враховуючи, що відповідачем подано відзив та докази, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження, суд не вбачає підстав для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. За вимогами ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.\~\~\~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачений\~цим Кодексом\~випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст.\~76,\~77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 113 від 25 грудня 2012 року (свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 грудня 2012 року) та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 44 від 20 травня 2015 року (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20 травня 2015 року. На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року у справі № 183/3559/15 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 760,00 грн. щомісяця, починаючи з 10 червня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття. Судом встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем. Вирішуючи питання по суті заявлених, суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. В зв`язку з наведеним, позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню. Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2\~ст.\~182\~СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1,2ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку(доходу)матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, в той же час не працевлаштований, однак перебуває на обліку в центрі зайнятості, допомога по безробіттю за період з 25.03.2023 року по 30.04.2023 року складає 8 212,90 грн., що підтверджується довідкою Новомосковської філії Державного центру зайнятості Міністерства економіки України № 134 від 02 червня 2023 року. Крім того, на своєму утриманні окрім спільних дітей з позивачем, відповідач [PERSON] має ще двох дітей [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 126 від 15 вересня 2016 року народження ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08 березня 2023 року) та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 762 від 27 вересня 2022 року (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28 лютого 2023 року. Також, на його утриманні перебуває мати молодшої дитини [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , з якою він перебуває у відносинах без реєстрації шлюбу та яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Як зазначалося вище, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки позивачем не надано доказів сум заробітку (доходу) відповідача, суд позбавлений можливості визначити, чи має відповідач достатній заробіток (дохід). Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, суд враховує стан здоров`я дітей, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище; наявність у нього на утриманні інших дітей та жінки, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дітей на користь позивача повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття, в зв`язку з чим вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, згідно з п.23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладено та

Outcome: partial