Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

Адвокат Лешанич Л.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом, який мотивує тим, що між її довірителькою та відповідачем 17 грудня 1993 року був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народилися діти, які станом на момент подання позову є повнолітніми. Однак спільне життя почало погіршуватися через відсутність взаємопорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені тривалий час, спільного господарства не ведуть, на переконання позивача реєстрація шлюбу носить лише формальний характер. Тому, просить суд шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилася та її представник [PERSON] подала заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи без її участі та задоволити позов. Відповідач також не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та його представник [PERSON] подав заяву, згідно якої просив відкласти розгляд справи та надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено. У наступне судове засідання ані відповідач, ані його представник не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяви чи заперечень на позов не подавали. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали шлюб 17.12.1993 року, який зареєстрували у відділі загсу Ужгородської міської управи, про що зроблено відповідний актовий запис №939 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.12.1993. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує формально, примирення між сторонами не можливе, спору про поділ майна та неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved