Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

[PERSON] та його представник, адвокат Мамедов Азай\~Хасай огли звернулися до суду з позовною заявою, згідно якої просять суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь інфляційні втрати та штрафні санкції у вигляді 3% річних, а також стягнути з відповідача судовий збір. Вимоги позову\~мотивовані тим,\~що 30\~жовтня 2021\~року,\~між позивачем\~-\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ від імені якої діяв по довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В. 20.08.2021 року [PERSON] , було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, який засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Агарковою А.М.. Пунктом 2. цього Договору було передбачено, що сторони домовились та зобов`язались укласти у майбутньому, а саме до 05.11.2021 року, основний договір купівлі-продажу об`єкта, а саме 2-х кімнатної квартири. Згідно з умовами зазначеного Договору, а саме на виконання вимог п. 4.1 на підтвердження виконання зобов`язань, позивач передав відповідачці через його представника, який діяв від її імені по довіреності, а представник прийняв в рахунок належних за договором купівлі-продажу об`єкта платежів аванс у розмірі 26326,50 ( двадцять шість тисяч триста двадцять шість ) гривень 50 копійок. Відповідно до вимог підпункту 3.1 Договору Продавець зобов`язався: підготувати пакет документів, необхідний для укладання основного договору купівлі-продажу, зокрема: надати довідку про відсутність заборгованостей за комунальні послуги; виписку з рішення виконкому з питань дозволу укладення угод з малолітніми та неповнолітніми, якщо такі зареєстровані в об`єкті; звільнити об`єкт до 05.11.2021 року; забезпечити зняття з реєстрації місця проживання в об`єкті всіх осіб до 05.11.2021 року; надати покупцю інформацію про технічний стан об`єкта; сплачувати всі комунальні послуги та інші платежі, пов`язані з використанням об`єкта на момент звільнення та зняття з реєстраційного обліку тощо. Відповідно до вимог підпункту 3.2 Покупець зобов`язався з`явитися в зазначений час та місце продавцем, для укладання основного договору купівлі-продажу з відповідними документами та сплатити кошти за об`єкт. Після укладання попереднього Договору та інших домовленостей, 03.11.2021 року. Відповідачка повідомила, що укладання правочину відбудеться 05.11.2021 року об 11.00 годині в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мисана Віктора Івановича за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого 11/61. Однак в зазначений час та місце основний договір купівлі-продажу не було укладено, оскільки відповідачкою були порушені (не виконані) взяті на себе зобов`язання за попереднім Договором, а саме не був підготовлений пакет документів, необхідний для укладання договору купівлі-продажу. Таким чином, у зв`язку з невиконанням умов попереднього договору відповідачкою основний договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачкою не було укладено, після чого відповідачка відмовилась повернути позивачу сплачений аванс та неустойку, передбаченої умовами попереднього договору. У зв`язку з чим та з метою захисту своїх порушених прав позивач був вимушений звертатися до суду з позовом до відповідачки. Заочним рішенням\~Миколаївського районного\~суду Одеської\~області по\~справі 202/452/22\~від 02\~лютого 2023\~року,\~яке набрало\~законну силу\~27.03.2023\~року позов\~до відповідачки\~задоволено повністю,\~стягнуто з\~відповідачки на\~користь позивача\~грошові кошти,\~передані її\~як аванс,\~у розмірі\~27951,40\~(\~двадцять сім\~тисяч дев`ятсот\~п`ятдесят одна\~)\~гривень 40\~копійок,\~неустойку за\~невиконання умов\~попереднього договору\~у розмірі\~27\~951,\~40\~(\~двадцять сім\~тисяч дев`ятсот\~п`ятдесят\~одна)\~грн.\~40\~коп.\~та сплачений\~судовий збір за подання позову у розмірі 992,40 ( дев`ятсот дев`яносто дві ) гривень 40 копійок. Таким чином, оскільки, у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України та іншими фінансово-економічними коливаннями на теперішній час курс іноземних валют до національної валюти суттєво зріс, національна валюта знецінена, також за зазначений період суттєво зріс рівень інфляції, тобто купівельна спроможність національної валюти значно знижена на даний період часу. За таких міркувань та у зв`язку з своєчасним, добровільним неповерненням належного позивачу суму авансу, позивач вважає за необхідність стягнути з відповідачки суму інфляційних втрат та передбачені законодавством трьох відсотків річних на суму авансу в розмірі 26326,50 ( двадцять шість тисяч триста двадцять шість ) гривень 50 копійок. Як вже зазначено, за умов попереднього договору позивач передав відповідачці суму авансу фактично у національній валюті в розмірі 26326,50 гривень за офіційним курсом НБУ, що діяв на момент передачі (укладання попереднього договору), при цьому з метою захисту від інфляційних втрат зазначена сума у попередньому договорі була вказано з прив`язкою до еквівалента доларів США. Але оскільки відповідачка, що не виконувала умови попереднього договору добровільно та своєчасно не повернула зазначену суму авансу позивач був вимушений 17 січня 2022 року звертатися до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою, яким згодом справу була передана до Миколаївського районного суду Одеської області за належністю до територіальної юрисдикції (підсудності). Отже, оскільки станом на 17 січня 2022 року ( на момент подання позовної заяви ) офіційний курс НБУ складав 27,9514 грн/долар США, позивачем сума авансу в розмірі 26326,50 гривень було враховано еквівалентною 1000 доларів США, що й склала 27951,40 за курсом, що існувало станом на дату звернення до суду. Таким чином, оскільки позивач скориставшись умовами попереднього договору перерахував суму авансу за період з 05.11.2021 року ( дата добровільного повернення суму авансу відповідачкою ) по 17.01.2022 року ( дата звернення до суду ) в еквіваленті до доларів США, тому зазначений період не підлягає до застосування для інфляційних нарахувань, тому позивач вважає, що датою початку для інфляційних нарахувань має бути саме дата звернення до суду, тобто 17 січня 2022 року. Крім наведеного, позивач зазначає, що хоча в попередньому договорі сума авансу вказана еквівалентною до доларів США, але позивач позбавлений цього права захисту від інфляційних втрат, оскільки відповідачка відмовилась виконувати умови договору і до теперішнього часу суму авансу добровільно не повернула. Також, згідно з рішенням суду сума зазначеного авансу стягнуто та у майбутньому має виконуватися саме у національній валюті, тому позивач позбавлений можливості застосувати еквівалентність суму авансу до доларів США, у зв`язку з неповерненням відповідачкою суму авансу добровільно. Таким чином, вважаємо, що оскільки сума авансу стягнуто з відповідачки саме у національній валюті та позивач позбавлений можливості отримання суму авансу за еквівалентністю до доларів США за теперішнім курсом валют, тому необхідно стягнути з відповідачки суму інфляційних нарахувань за порушення грошових зобов`язань, а також 3% річних. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 22.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] , адвокат Мамедов Азай Хасай огли в судове засідання не з`явився, але до суду надав клопотання про розгляд справи у їх відсутність на своїх позовних вимог наполягав та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином неодноразово, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань в судове засідання не направляла. Згідно довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] ( а.с. 25 ). Миколаївським районним судом Одеської області розміщено оголошення про виклик в судове засідання [PERSON] , на офіційному сайті суду ( а.с. 40 ). Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про\~розгляд справи\~без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та ухвалити заочне рішення з наступних підстав. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263\~ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.\~Згідно із статтями 12,13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимогстатей 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останніми, утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі № 760/6938/16-ц (провадження № 61- 22875св19) зазначено, що «дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання. Унаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення авансу, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України». Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Статтею 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами), належними до сплати стягувачеві. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Верховним Судом України у постанові від 09.11.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) зазначено, що за змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК\~України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності в наступному. Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання. Таким чином розрахунок 3% річних у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України проводиться за формулою: сума санкції = Сх 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості. Д - кількість днів за весь час прострочення. Так, у період з 05. 11.2021р. по 30.04.2023р. заборгованість становить 26 326,50 х 3 % х 542 : 365 : 100 = 1172,79 грн. Щодо обрахунку інфляційних втрат необхідно зазначити, що відповідно до роз`яснень ПВГСУ від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання . Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідним Державним органом, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 за№62-97р. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.97 р N 62-97р. щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: II = (III: 100) х (112: 100) х (ІІЗ: 100) х ... (IIZ: 100), де III - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 112 - індекс інфляції за другий місяць прострочення. IIZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Таким чином, за період з 17.01.2022р. по 30.04.2023р. індекс інфляції становитиме: II = (101,60 : 100) х (104,50 : 100) х (103,10 : 100) х (102,70 : 100) х (103,10 : 100) х (100,70 : 100) х (101,10 : 100) х (101,90 : 100) х (102,50 : 100) х (100,70 : 100) х (100,70 : 100) х (100,80 : 100) х (100,70 : 100) х (101,50 : 100) = 1.28763103 Тоді Інфляційне збільшення на загальну суму заборгованості становитиме: 26 326,50 х 1.28763103 - 26 326,50 = 7 572,32 грн. Таким чином,\~нарахована сума\~індексу інфляції за період\~з 17.01.2022\~року по\~30.04.2023\~року на\~суму 26326,50\~грн.\~складає 7572,32\~грн. та 3%\~річних за\~період з\~05.11.2021\~року по\~30.04.2023\~року 1172,79\~грн., яку боржник повинна сплатити. Відповідно до наданого позивачем розрахунку збитків внаслідок росту інфляції, судом встановлено, що збитки складаються: 1172,79 грн. - 3% річних та 7 572,32 грн. - інфляційні втрати, всього 8745,11 грн за прострочення заборгованості та відповідають вимогам закону, перевірені судом, а тому суд вважає можливим захистити право позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь збитків за прострочення грошового зобов`язання. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: заочним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 02.02.2023 року справа № 202/452/22 ( а.с. 5-7); попереднім договором купівлі-продажу квартири від 30.10.2021 року ( а.с. 10). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитків за прострочення грошового зобов`язання, оскільки заявлені позивачами вимоги є обґрунтованими. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по справі у розмірі 1073,60 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень, оскільки позовні вимоги задоволенні повністю.

Outcome: approved