Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] ставить питання про стягнення з [PERSON] на його користь збитків внаслідок пошкодження та не повернення предмету оренди в сумі 242 401 грн. 50 коп. Свої вимоги мотивує тим, що в його управлінні перебував автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] , [PERSON] скористався послугами, які він надає, та на підставі договору оренди транспортного засобу №251122020-01 від 25.12.2020 року орендував автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] . Вказаний автомобіль був орендований на 3 дні вартістю 45 доларів США та мав бути повернутий до 28.12.2020 року. Проте транспортний засіб до цього часу не повернутий. Спірний автомобіль був застрахований у ПрАТ «СК «Альянс», однак на лист позивача страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з порушеннями зі сторони водія застрахованого транспортного засобу [PERSON] . Зазначає, що внаслідок винних дій відповідача було пошкоджено автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] , що тягне за собою сплату штрафу в розмірі 1380 доларів США, оскільки орендований транспортний засіб не було повернуто вчасно, то відповідач зобов`язаний сплатити орендну плату за 166 днів у розмірі 7470 доларів США. 4 листопада 2021 року представник відповідача подав письмовий відзив, в якому зазначив, що договір оренди транспортного засобу між ФОП [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, оскільки нотаріально не посвідчений. Вважає, що оскільки нікчемний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, то ФОП [PERSON] не може обгрунтовувати цим договором жодних зі своїх позовних вимог. Посилання позивача на відмову страхової ПАТ «СК «АЛЬЯНС» у виплаті страхового відшкодування, вважає недоречним, оскільки не може бути підставою для безпідставного перекладу обов`язку відшкодування на відповідача. 14 вересня 2021 року третя особа [PERSON] подала позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та просить стягнути з [PERSON] на її користь збитки внаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 321 489,79 грн. Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок ДТП автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав значні механічні пошкодження. Вказаний автомобіль на праві власності належить [PERSON] . Вартість матеріального збитку транспортного засобу становить 364751,10 грн., вартість залишків становить 43 261,31 грн. 4 листопада 2021 року представник відповідача адвокат Коломієць Д.М. подав письмовий відзив на позов третьої особи, в якому зазначив, що після ДТП, 30 січня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] , за яким третій особі було передано кошти за автомобіль у розмірі 4000 доларів США. Крім цього, [PERSON] передала належний їй автомобіль ФОП [PERSON] для здійснення останнім підприємницької діяльності із передачі вказаного транспортного засобу в оплатну оренду іншим особам. Тому вважає, що саме ФОП [PERSON] несе відповідальність перед власником автомобіля за його збереження. Разом з цим, [PERSON] не був визнаний винуватим у вчиненні ДТП. А розмір збитків у сумі 321 489, 00 грн. не підтверджений жодним належним доказом. 4 листопада 2021 року [PERSON] подав зустрічний позов про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, повернувши сторони договору оренди транспортного засобу в первісний стан та зобов`язати ФОП [PERSON] повернути [PERSON] кошти за користування автомобілем в сумі 16747,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та ФОП [PERSON] 25.12.2020 року було укладено договір оренди автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] . На той час вказаний автомобіль належав на праві власності [PERSON] . Зазначає, що договір оренди транспортного засобу не був нотаріально посвідченим, а тому є нікчемним. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи [PERSON] - адвокат Конюшко Денис Борисович первісний позов та позов третьої особи [PERSON] підтримав, зустрічний позов [PERSON] не визнає. Пояснює, що від нотаріального посвідчення договору оренди транспортного засобу №25122020-01 від 25.12.2020 року сторони ухилялися, проте дійшли згоди щодо всіх істотних умов та відсутності необхідності нотаріального посвідчення. Вважає, що [PERSON] як власник джерела підвищеної небезпеки має нести відповідальність за пошкоджений автомобіль без наявності вини. [PERSON] транспортний засіб «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER] не продавала [PERSON] , оскільки ніякої державної реєстрації цього договору не відбулося, а право власності виникає з моменту державної реєстрації. Представник Відповідача - адвокат Коломієць Дмитро Миколайович в процесі слухання справи заперечував проти задоволення позовної заяви ФОП [PERSON] та [PERSON] , просив задовольнити зустрічний позов; зазначає, що договір оренди транспортного засобу є нікчемним через відсутність нотаріального посвідчення і не потребує визнання його недійсним судом, договір не створює ніяких юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вважає, що відносини із страховою компанією є незавершеними, її відмова не оскаржена, а Звіт, наданий [PERSON] , є неналежним доказом , оскільки він складений не експертом і без залучення сторони відповідача. Сам [PERSON] не був визнаний винним у ДТП. Ухвалою суду від 24 червня 2022 року було закрито підготовче провадження по об`єднаній цивільній справі та призначено об`єднану цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 11.07.2023 р. представником [PERSON] адвокатом Кузнєцовим Артемом Сергійовичем було подано клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості транспортного засобу Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] після ДТП від 29.12.2020 р. в пошкодженому стані, аргументуючи відсутністю висновку експерта у справі . Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання, аргументуючи тим, що суд закрив підготовче провадження і вже здійснюється розгляд справи по суті. Протокольною ухвалою суду представнику відповідача було відмовлено в задоволенні клопотання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 15 вересня 2021 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 вересня 2021 року прийнято позовну заяву третьої особи [PERSON] , що заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову у справі за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альянс» про стягнення збитків, завданих ДТП. Протокольною ухвалою головуючого від 15 вересня 2021 року відкладено підготовче судове засідання до 7 жовтня 2021 року. 7 жовтня 2021 року відкладено розгляд справи до 5 листопада 2021 року у зв`язку з проведенням перевірки правоохоронними органами за фактом замінування будівлі суду. Протокольною ухвалою головуючого від 5 листопада 2021 року відкладено підготовче судове засідання до 10 грудня 2021 року. 10 грудня 2021 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми прийнято до спільного розгляду зустрічний позов до фізичної особи-підприємця [PERSON] , треті особи - [PERSON] , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альянс», [PERSON] , [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Протокольною ухвалою головуючого від 10 грудня 2021 року відкладено підготовче судове засідання до 20 січня 2022 року у зв`язку з прийняттям зустрічного позову. Протокольною ухвалою головуючого від 20 січня 2022 року відкладено підготовче судове засідання до 11 лютого 2022 року за клопотанням представника відповідача та третіх осіб. Протокольною ухвалою головуючого від 11 лютого 2022 року за клопотанням представника відповідача відклаено розгляд спарви до 12 березня 2022 року. З 24 лютого 2022 року справу знято з розгляду. 11 травня 2022 року призначено підготовче судове засідання на 6 червня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 6 червня 2022 року за клопотанням представника позивача відкладено підготовче судове засідання на 24 червня 2022 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2022 року призначено справу до судового розгляду на 18 липня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 18 липня 2022 року відкладено розгляд справи до 30 серпня 2022 року у зв`язку з витребуванням документів. 30 серпня 2022 року відкладено розгляд справи до 19 вересня 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці. 19 вересня 2022 року відкладено розгляд справи до 18 жовтня 2022 року у зв`язку зі знаходженням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 18 жовтня 2022 року відкладено розгляд справи до 11 листопада 2022 року за клопотанням представника відповідача. 11 листопада 2022 року відкладено розгляд справи до 29 листопада 2022 року у зв`язку з відключенням світла у м. Суми. Протокольною ухвалою головуючого від 29 листопада 2022 року відкладено розгляд справи до 4 січня 2023 року за клопотанням представника відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 4 січня 2023 року відкладено розгляд справи до 27 січня 2023 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 27 січня 2023 року відкладено розгляд справи до 7 березня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 7 березня 2023 року відкладено розгляд справи у зв`язку з відсутністю можливості технічного підключення режиму відеоконференції до 4 квітня 2023 року. 4 квітня 2023 року відкладено розгляд справи у зв`язку з перебу4ванням головуючого судді на лікарняному на 26 травня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 26 травня 2023 року за клопотанням представника відповідача до 11 липня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 11 липня 2023 року оголошено перерву в судовому засіданні до 24 серпня 2023 року. Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов наступного: Судом встановлено, що 25 грудня 2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди транспортного засобу Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] (Т.1 а.с. 9-11). Вказаний транспортний засіб 25 грудня 2020 року був переданий [PERSON] , що підтверджується копією акту прийому-передачі засобу (Т.1 а.с.12). 26 грудня 2020 року приблизно о 04.29 год. на перехресті вул. Харківська, Героїв Сумщини, Гагаріна, Покровська площа в м. Суми, керуючи автомобілем Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] , під час руху був неуважний, не витримав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини з подальшим наїздом на перешкоду - електричну опору. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14 січня 2021 року закрито провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 122-4, 124 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з [NUMBER] був застрахований за договором №23.0023578.03 від 3 листопада 2020 року у ПрАТ «Страхова компанія «АЛЬЯНС» (Т.1 а.с.13-14) Листом вих.№158/14365тр від 30 квітня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альянс» повідомило [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування за пошкодження Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] , отримані 26.12.2020 р. (Т.1 а.с. 15-16). Транспортний засіб Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому стані до червня 2021 р. перебував у [PERSON] , потім його забрав [PERSON] . Вказау обставину в судовому засіданні пдтвердили сторони. Частиною третьою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини першої статті 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (частина друга статті 799 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16, у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 404/4702/18-ц (провадження № 61-8629св19). Стаття 799 ЦК України не містить винятків та вказівок про укладення договору найму (оренди) транспортного засобу між ФОП та фізичною особою у простій письмовій формі. Разом з тим суд встановив, що позивач та відповідач визнають: кожна сторона на момент вчинення правочину мала намір отримати юридичні наслідки характерні для договору оренди. Тобто укладаючи договір оренди транспортного засобу, позивач бажав надати в оренду автомобіль та отримати кошти за це, а відповідач відповідно бажав користуватися автомобілем за обумовлену суму коштів, що свідчить про наявність у сторін наміру як до так і під час підписання договору оренди укласти правочин. Тобто, укладений договір відповідав їхньому внутрішньому волевиявленню. Відбулася фактична передача предмету договору, а саме на підставі відповідного договору автомобіль потрапив в користування [PERSON] , який почав фактично володіти транспортним засобом та під час такого користування були змінені фізичні властивості самого автомобіля. В той же час сторони викладають різні обставини умови угоди з приводу пошкодженого автомобіля. Показовим є те, що представник позивача та третьої особи [PERSON] не повідомив суду обставин погодження строку перебування автомобіля у відповідача поза сплаченого строку оренди, хоча бажає стягнути за цей період орендну плату. Презумпцію правомірності правочину, який виник між сторонами, відповідачем не спростовано, так як обставини на які сторони посилаються не вказують на нікчемність правочину. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність добросовісності передбачає вірність зобов`язанням, повагу до прав інших суб`єктів, обов`язок до співставлення власних та чужих інтересів, унеможливлення заподіяння шкоди третім особам. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є,зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (правові висновки у постановах Верховного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та постанові від 09.04.2018 у справі № 903/394/18, від 17.11.2018 у справі № 911/205/18). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ФОП [PERSON] в частині стягнення орендної плати з 29.12.2020 р. по 29.06.2021 р. та зустрічна позовна заява [PERSON] щодо застосування наслідків недійсності правочину не підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно п. 15 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2019 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування завданої третій особі шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і третя особа мала передати залишки транспортного засобу особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. [PERSON] вважала такою особою [PERSON] . З огляду на те, що [PERSON] автомобіль відремонтувала та продала, це свідчить про невизнання нею транспортного засобу фізично знищеним, в такому разі їй відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Подібні висновки висловлені в Постановах Верховного Суду: від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц, від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц, від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц, від 31 жовтня 2018 р справа № 343/2372/15-ц, від 12 грудня 2018 р, справа № 466/7010/16, від 18 грудня 2018 р, справа № 524/561/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц. Суд, під час аналізу наданих [PERSON] Висновків щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №636/08-21, складеного ФОП [PERSON] встановив наступне. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Законодавець встановлює наступні вимоги до результатів оформлення оцінки, які відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства України. За ст.ст. 78, 79 ЦПК Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Вимоги до висновку експерта встановлені ст. 102 ЦПК. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Надані [PERSON] Висновки щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №636/08-21 не містять дані про обставини, а містять в собі дослідження та обґрунтування такого дослідження з переліком чітких питань, за якими зроблені висновки, що містять в собі ознаки висновку експерта як доказу по справі. У відповідності до ст. 102 ЦПК у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Додатком 6 до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів (Наказ Мінюста від 03.03.2015 № 301/5) визначений перелік видів судових експертиз та експертних спеціальностей, за якими присвоюється кваліфікація судового експерта фахівцям науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України. Пунктом 20 цього Додатку визначений індекс експертних спеціальностей 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Висновки щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №636/08-21 містять свідоцтва та сертифікати суб`єкта оціночної діяльності, вони не містять свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта чи наявність експертної спеціальності 12.2. У Висновках №636/08-21 не зазначено про попередження чи обізнаність про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Постановою Великої палати Верховного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 зроблено правовий висновок про те, що не є належним та допустимим доказом висновок, якщо в ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що такий висновок підготовлено для подання до суду. За таких обставин суд приходить до висновку про неналежність та недопустимість висновків щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №636/08-21 як доказу по справі Разом з тим суд вважає помилковою позицію представника позивача та третьої особи адвоката Конюшко Д.Б., що відшкодувати збитки має [PERSON] . Постанова суду про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення звільняє його від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Такий висновок зробив Верховний суд в постанові №234/16272/15-ц від 05.09.2019 р. З огляду на встановлені судом обставини справи та викладені норми чинного цивільного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги ФОП [PERSON] про стягнення 10% від вартості автомобіля внаслідок винних дій відповідача та відмову у задоволенні позовної заяви третьої особи [PERSON] , яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного і зустрічного позову та позову третьої особи, у зв`язку з необгрунтованістю.

Outcome: dismissed