Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

21.12.2022 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.12.2022 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова. 02.02.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 16.09.2017 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №3894); стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2272 грн. щомісячно, починаючи з 12.12.2022, і до досягнення донькою повноліття; допустить негайне виконання рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається, зокрема, на те що, вона перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 16.09.2017 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, про що складено відповідний актовий запис №3894. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. На даний час вона і відповідач, проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинились. Причиною цього стали взаємні непорозуміння, діаметральність поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки, ведення спільного господарства та участі батьків у вихованні дитини. Так як подальше спільне життя та сімейні відносини є неможливими, вона вважає за необхідне розлучитись. Отже, виникає необхідність у зверненні до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам спільної дитини. Крім того, зважаючи на те, що [PERSON] хоч і має регулярний заробіток (дохід) проте офіційно не працевлаштований, стягненню підлягають аліменти у розмірі визначеному у твердій грошовій сумі. Крім цього на утриманні відповідача немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. Позивач вважає обґрунтованими стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини до 6 років (2272 грн.) щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 26). В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Саніна А.О. про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій він просив розглядати справу за відсутності позивача [PERSON] та її представника, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 51). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи (а.с. 28, 30, 35, 36, 38, 42, 45, 47, 49, 56) В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 26.12.2022, в якій він просив надати йому для ознайомлення матеріали справи (а.с. 13). Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив. Зі згоди позивача (а.с. 51) суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 16.09.2017 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблений актовий запис №3894 (а.с. 55). Згідно позовної заяви, господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, за згодою позивача, прізвище [PERSON] залишити « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.10.2020, [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 10). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів. Також суд роз`яснює право відповідача на звернення до суду з вимогами про зміну розміру аліментів, у разі необхідності, за наявності підстав, передбачених законом. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2272,00 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved