Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач у справі, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем у справі, [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 грудня 2015 року між ним та відповідачем по справі, [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за №85. При реєстрації шлюбу відповідач прийняла прізвище [PERSON] , а дошлюбне її прізвище [PERSON] . Від стосунків у шлюбі сторони у справі мають спільну малолітню дитину дочку, [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом з матір`ю. Більше року позивач з відповідачкою припинили шлюбні відносини і з того часу проживають окремо один від одного, кожен своїм особистим життям. Причинами, що послугували припинити шлюбні стосунки послугували ті обставини, що вони втратили почуття любові один до одного. Протягом спільного проживання у шлюбі все частіше між ними виникали сварки, які у деяких випадках переростали у конфлікти. До теперішнього часу сторони остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного, що призвело до відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного. Сторони у справі дійшли спільної згоди, що подальше спільне проживання у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої спільної малолітньої дитини. На теперішній час відповідач та позивач фактично не мають бажання жити інтересами повноцінної родини, мати сімейні цінності. Тому, з огляду на приведені обставини сторони дійшли впевненого висновку, що їхня з відповідачем сім`я остаточно розпалася, примирення є неможливим, а спроби збереження сім`ї вважають недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. Відповідно, зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. Позивач вважає, що причини, які спонукають йому наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне їхнє з відповідачем життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме не тільки їхнім інтересам, а також і інтересам їхньої дитини, яка буде проживати з відповідачкою, а позивач як батько бере на себе обов`язок матеріального утримання. Позивач у справі, просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, строк для примирення не надавати. Відповідно до частин 2-6 статті 19\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також просить суд розглянути справу без її участі, проти позову про розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач виявив бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати родину, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їхніх дітей, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Як визначено ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 12 грудня 2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за №85, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого 12 грудня 2015 року. Сторони у справі від даного шлюбу мають малолітню дитину дочку, [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом з матір`ю. Окрім того, судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між ними. За нормами ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з його позовної заяви. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Відповідач проти позову про розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Згідно з ч. 1 ст.\~51\~Конституції\~України та ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.111\~СК\~України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. У відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами у справі розірвати. Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховує те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, у зв`язку з чим, вважає за можливе залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved