Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.05.2014 Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №182; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] "; - малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею; - стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. За час проживання у шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Спочатку їхнє спільне життя у шлюбі проходило нормально, але з часом стосунки між ними різко погіршились. Вони почали не розуміти один одного, у них з`явились різні погляди на життя, між ними почали виникати суперечки та сварки, що кожний раз спричиняло їй душевні страждання. Відповідач почав вести себе агресивно, без поваги відноситись до неї, перестав розуміти сутності проблем, які виникали в їхній сім`ї. На даний час їхня сім`я фактично розпалась, а шлюб носить формальний характер. Вони з 2021 спільно не проживають. Спроби примиритись не дали результату, а тому строк на примирення просить не надавати. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею, вона, як мама, піклується про її благополуччя та старається забезпечити всім необхідним, а тому після розірвання шлюбу просить дитину залишити проживати разом з нею. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представниця - адвокатка Кобилинець Т.В. не з`явились, хоча про місце, дату і час проведення такого повідомлялись у встановленому законом порядку. 13.07.2023 позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала заяву (а.с. 20), в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позов підтримує, просить його задовольнити. Строк на примирення просить не надавати. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 23). Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. Спір між сторонами не вирішений. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20.06.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 13 липня 2023 року позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 13.07.2023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 01 вересня 2023 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи. Відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомленим у встановленому законом порядку про розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, враховуючи, що відповідач був повідомленим належним чином про місце, дату і час судового засідання, позивачка не заперечила щодо проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: з свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER] виданого 03.01.2020 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) (а.с. 11) встановлено, що сторони по справі 03.05.2014 у Шевченківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №182. Прізвище позивачки до та після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] ". За час спільного проживання, у сторін, [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] , виданого 03.01.2020 (а.с. 8). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем, які вони враховуючи наявність малолітньої дитини не можуть вирішити в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивачка не бажає зберегти сім`ю, відповідач з цього приводу заперечень чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати, малолітню дитину залишити проживати з позивачкою. Стосовно позовної вимоги про залишення позивачці після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ", суд вважає за потрібне зазначити таке. Частиною 1 стаття 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, вказаною вище нормою надано можливість тому, хто при реєстрації шлюбу змінив своє прізвище, після його розірвання, повернутися до дошлюбного прізвища або продовжувати і надалі іменуватися цим прізвищем. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] після державної реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, тобто її дошлюбним прізвищем було " [PERSON] ", у зв`язку із чим вона не наділена правом на вибір прізвище після розірвання шлюбу. Тому, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат: згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи те, що позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн (а.с. 5), основна позовна вимога задоволена, тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 160 СК України,

Outcome: partial