Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

09 січня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось КП «Дніпроводоканал» ДМР з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є фактичним споживачем послуг позивача з водопостачання та водовідведення в кв. [ADDRESS] , проте вчасно та у відповідному розмірі оплату послуг не здійснює, в результаті чого утворилась заборгованість, тому позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24 756,07 грн., а також за період прострочення 3% річних в сумі 753,83 грн., інфляційне збільшення в сумі 5 707,73 грн. та судові витрати в сумі 2 481 грн. (а.с.1-2) Після надходження з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] (а.с.19), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с.20) В судові засідання 02 березня 2023 року та 23 березня 2023 року сторони по справі не з`явились, від представника позивача надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено для повторного виклику відповідача. (а.с.а.с.22, 27) В судовому засіданні 07 квітня 2023 року за участю відповідача було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку відповідача щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 28 квітня 2023 року. (а.с.34) Судове засідання 28 квітня 2023 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (а.с.40) В судове засідання 24 травня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 21 червня 2023 року. (а.с.44) Судове засідання 21 червня 2023 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (а.с.50) В судовому засіданні 15 серпня 2023 року за участю представника позивача та відповідача було завершено розгляд справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив що дійсно має заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, однак враховуючи воєнний стан, який введений на всій території України, вважає неправомірним нарахування та стягнення з нього заборгованості за комунальні послуги. Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований в кв. [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 10 лютого 2023 року за вх. № 2892 та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13 жовтня 2022 року. (а.с.а.с.5, 19) Позивачем відповідно до державної програми забезпечення населення України постачаються послуги з водопостачання і водовідведення в кв. [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач, та відповідно, належить дійти висновку, що між КП «Дніпроводоканал» ДМР та відповідачем встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року (який діяв до 01 травня 2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п.15 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, згідно визначених у різні періоди відповідних тарифів, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , складає 24 756,07 грн. (а.с.9) Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження заперечень проти позову, відповідачем суду не надано. Таким чином, враховуючи встановлені обставини фактичного споживання послуг позивача, які не оспорювались відповідачем у судовому засіданні, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотнього, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження з відповідача до стягнення на користь позивача суми боргу за спожиті послуги в сумі 24 756,07 грн. Вирішуючи решту заявлених вимог, суд виходить з наступного. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. В зв`язку з цим, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збільшень за період прострочення в сумі 5 707,73 грн. та 3% річних в сумі 753,83 грн. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в сумі 31 217 грн. 63 коп., з яких: сума основного боргу - 24 756 грн. 07 коп., інфляційне збільшення - 5 707 грн. 73 коп., 3% річних - 753 грн. 83 коп. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові КЦС від 10 жовтня 2019 року у справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 481 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved