Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що 13.11.2018 між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № KGH0A!00000382, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. та зареєстрований у реєстрі під № 1644, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , тип ТЗ: седан, державний номерний знак [NUMBER] (п.2.2 Договору лізингу). Відповідно до п.2.3.Договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п.14.2.Договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у Додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. 14.11.2018 лізингодавець та лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу. 19.05.2020 р у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту. Відповідно до п. 6.3.3. Договору лізингу лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках передбачених чинним законодавством України. У відповідності до підпункту «а» пункту 8.1. Договору лізингу для цілей цього договору подією дефолту є, зокрема, затримання сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць. Згідно із п. 8.2.1 Договору лізингу у разі настанні події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших зобов`язань за цим договором. Згідно із п. 8.2.4. Договору лізингу якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦПК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні. 23.12.2022 року оскільки лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту, лізингодавець направив відповідачу повідомлення про розірвання Договору лізингу з 14.01.2023 року. Станом на квітень 2023 року предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів пов`язаних із правом власності та договором фінансового лізингу та вважає, що він, як власник предмету лізингу, має право на витребування майна у відповідача, оскільки останній утримує його у себе без будь-якої правової підстави після розірвання договору фінансового лізингу (відповідна підстава відпала після розірвання договору) та право на отримання лізингових платежів, заборгованість за якими виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу. В зв`язку з чим просив витребувати у відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» транспортний засіб автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , тип ТЗ: седан, державний номерний знак [NUMBER] , а також стягнути з відповідача заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 41344,94 грн в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 44958,93 грн відсотків за користування предметом лізингу, 229,66 грн - пені, разом 86533,53 грн. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 01.05.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Інших клопотань учасниками справи не заявлено. Представники позивача АТ КБ «Приватбанк» - Савіхіна А.М. та Чернишев М.І. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Проте, представник позивача Чернишев М.І. надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З заявами, клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність представників позивача та відповідача, що не з`явилися в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що 13.11.2018 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір фінансового лізингу № KGH0A!00000382, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. та зареєстрований у реєстрі під № 1644. Предметом договору фінансового лізингу є автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , тип ТЗ: седан, державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 140000,00 гривень. Згідно із п. 2.2 статті 2 договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в статті 14 п. 14.1 Договору, Додатку 1 (Специфікації), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодувань витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням Договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами Договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або чинним законодавством України). За змістом п. 2.3. статті 2 Договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений в статті 14 п. 14.2. Договору та складає 60 місяців. Відповідно до п.2.4 статті 2 договору предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору. Відповідно до п. 4.2. статті 4 Договору усі платежі за Договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до графіку та умов цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок відповідно до статті 14 п. 14.5. Договору. Лізингові платежі включають: платежі з відшкодування частини вартості предмета лізингу: винагороду лізингодавця за користування предметом лізингу (винагорода): платежі з відшкодування витрат лізингодавця. пов`язаних з порушеннями лізингоодержувача: платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу: платежі з відшкодування витрат адміністративних штрафів, пов`язаних з порушеннями лізингоодержувача: платежі з відшкодування інших витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням цього Договору (в т.ч. не зазначені в Договорі, але що можуть виникнути у лізингодавця при виконанні Договору). За змістом п. 6.2.2. статті 6 Договору на лізингоодержувача покладено обов`язок сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу відповідно до графіку та статті 14 п. 14.3. цього Договору. Відповідно до п. 6.2.3. статті 6 Договору лізингоодержувач зобов`язався сплатити лізингодавцю винагороду за користування предметом лізингу відповідно до графіку та статті 14 п. 14.3. цього Договору. Окрім цього, у п. 6.2.4. статті 6 Договору сторони узгодили, що лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю інші платежі відповідно до статті 14 п. 14.6. Договору, в строки, визначені умовами Договору та/або графіком лізингових платежів. Відповідно до п. 6.3.3. Договору лізингу лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках передбачених чинним законодавством України. У відповідності до підпункту «а» пункту 8.1. Договору лізингу для цілей цього договору подією дефолту є, зокрема, затримання сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць. Згідно із п. 8.2.1 Договору лізингу у разі настанні події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших зобов`язань за цим договором. Крім того, п.14.3 статті 14 договору передбачено лізингові платежі та порядок їх сплати: щомісяця згідно з графіком, що включає в себе платіж з відшкодування частини вартості предмета лізингу у розмірі згідно з додатком 2; винагорода за користування предметом лізингу в розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних згідно з додатком 2 (графік лізингових платежів). Відповідно до п.14.10 статті 14 договору щомісяця в період сплати лізингових платежів лізингоодержувач сплачує лізинговий платіж в розмірі 2310,00 гривень та відшкодовує лізингодавцю всі витрати, що пов`язані з виконанням договору та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточному місяцю. У відповідності до п. 14.7. статті 14 Договору після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу, але не пізніше дати укладення Договору лізингоодержувач вносить авансовий лізинговий платіж у розмірі 64290,00 грн. Згідно із п. 9.2. статті 9 Договору у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань, передбачених пунктами 6.2.2, 6.2.3 Договору, щодо сплати винагород та відшкодувань вартості предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. На виконання умов договору фінансового лізингу 14.11.2018 року лізингодавець та лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу, відповідно до якого позивач передав відповідачу у користування легковий автомобіль марки Chevrolet Aveo, рік випуску 2008, номер кузова (шасі): [NUMBER] , тип ТЗ: седан, державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 140000,00 гривень. Відповідно до графіку, вказаному у Додатку № 2 до Договору фінансового лізингу починаючи з 17.12.2018 року лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 2310,00 грн. та 10.11.2023 року сплатити 2541,30 грн на загальну суму 198967,69 грн (враховуючи авансовий платіж 13.11.2018 року на суму 60136,39 грн у рахунок відшкодування вартості предмета лізингу). Так як відповідачем не здійснювалася сплата лізингових платежів більше ніж один календарний місяць, 19.05.2020 року позивачем засобом поштового зв`язку було направлено лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту на адресу відповідача, яка зазначена у Договорі лізингу. Згідно із п. 8.2.4. Договору лізингу якщо протягом 10 календарних днів з момент отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦПК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену у повідомленні. Одностороннє розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від відповідальності за порушення зобов`язання за цим договором. Оскільки лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту, 23.12.2022 року лізингодавець направив відповідачу за адресою вказаною у Договорі лізингу повідомлення про одностороннє розірвання Договору лізингу з 14.01.2023 року, у якому також зазначено, що у термін до 14.01.2023 року лізингоодержувач зобов`язаний повернути банкові лізингове майно за актом приймання передачі. Станом на квітень 2023 року предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. Таким чином, відповідно до розрахунків позивача, проти яких відповідачем не надано жодних заперечень, встановлено, що на день розірвання договору фінансового лізингу у відповідача виникла заборгованість: компенсація вартості предмета лізингу у розмірі 41344,94 грн, відсотки за користування предметом лізингу у розмірі 44958,93 грн, пеня - 229,66 грн, що разом становить 86533,53 грн. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.76 ЦПК). За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.ст.610, 611 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). Відповідно ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст.552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" (чинний на час укладення договору 13.11.2018 року) відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (чинний на час укладення договору 13.11.2018 року). За статтею 4 цього Закону лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору фінансового лізингу та регулюються законом, чинним на час укладення договору фінансового лізингу. За частинами другою, третьою статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором; прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу. Лізингодавець може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, користуючись предметом лізингу, не виконував належним чином умови Договору лізингу, допустив порушення покладених на нього зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів, що є подією дефолту, не повідомив про відмову від договору лізингу в односторонньому порядку у встановлені законом строки, на повідомлення про настання події дефолту жодним чином не зреагував, прострочену заборгованість не сплатив, з лютого 2021 року не сплачує лізингові платежі, що призвело до розірвання 14.01.2023 року позивачем договору лізингу в односторонньому порядку. Станом на квітень 2023 року відповідач прострочену заборгованість не сплатив, предмет лізингу позивачу не повернув, тому позовні вимоги в частині стягнення лізингових платежів, а саме: компенсації вартості предмета лізингу у розмірі 41344,94 грн, відсотки за користування предметом лізингу у розмірі 44958,93 грн, пеня - 229,66 грн, що разом становить 86533,53 грн підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про витребування у відповідача на його користь транспортного засобу Chevrolet Aveo, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , що є предметом договору фінансового лізингу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, як право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Також згідно ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи, що на час розгляду справи договір фінансового лізингу № KGH0A!00000382, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. та зареєстрований у реєстрі під № 1644, є розірваним, то лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме предмет лізингу, яким він користувався за вказаним договором. Оскільки відповідачем не вчинено будь-яких дій щодо добровільного повернення предмета лізингу позивачу, то такий підлягає примусовому витребуванню у відповідача на користь позивача. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також задовольняючи позов суд виходить з того, що відповідачем відзиву не подано та не спростовано доводи позивача. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду і документально підтвердженні судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3398,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved