Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.04.2022 року о 10 годинi 00 хвилин в м.Ізмаїлі Одеської області на перехресті просп. Миру та вул. Гагаріна сталося ДТП, в результаті якої належний позивачу автомобіль «SUZUKI GRAND VITARA», державний номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, які призвели до матеріальних збитків. Право власності підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На час скоєння ДТП у [PERSON] був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності як водія автомобіля, тому розраховувати на компенсацію завданих збитків з боку страхової компанії позивач не може. [PERSON] визнав себе винним та пообіцяв відшкодувати завдану шкоду. На місці ДТП викликаний майстер підрахував, що вартість робіт по ремонту автомобіля позивача буде коштувати 2200 дол. США. Відповідач погодився із вказаною сумою, про що власноручно склав розписку, якою гарантував виплату позивачеві вказаної суми. [PERSON] сплатив 3\~000,00 грн. та в подальшому ігнорував вимоги позивача щодо сплати залишку вартості збитків. 08.06.2022 року постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі № 946/3533/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивачеві довелося за власні кошти проводити відновлення пошкодженого автомобілю. З 14.04.2022 року по 23.05.2022 року автомобіль позивача перебував на станції технічного обслуговування ФОП [PERSON] , де відбулися відповідні ремонтні роботи. На відновлення автомобілю позивач витратив 70\~755 грн., в тому числі, витрати на придбання запчастин, що підлягали заміні в наслідок ДТП, а також вартість послуг ФОП [PERSON] по їх заміні та відновленню. Також, позивач вказує, що йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 30000 грн. Моральна шкода полягає у тому, що в результаті обману позивачем щодо сплати матеріальної шкоди, позивач втратив сон, він відчував депресію, нервовий стан, що негативно вплинуло на його психологічний та фізичний стан. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 68435,00 грн., моральну шкоду у розмірі 30\~000,00 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн., а всього 99\~427,40 грн. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат Міркун С.М. надав суду заяву, в якій вказав, що просить розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. В попередніх судових засіданнях відповідач позовні вимоги не визнав, вказав, що сума матеріальних збитків, яку зазначає позивач занадто завищена та не доведена ніякими доказами. Вважає, що позивач через звернення з даним позовом намагається обманним шляхом стягнути з нього гроші. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони не обґрунтовані. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, статей\~11,\~15,\~16,\~22,\~23 ЦК України\~потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав. Частиною 2\~ст.\~16\~ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 07.04.2022 року о 11.00 год., [PERSON] в м. Ізмаїл Одеської області на перехресті проспекту Миру та вул. Гагаріна, керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також, [PERSON] покинув місце ДТП. Дані обставини встановлені постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2022 року, якою [PERSON] , визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 КУпАП. Відомості про те, що дана постанова суду оскаржувалась сторонами суду надано не було. Постанова набрала законної чинності 21.06.2022 року (а.с31-32). Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, судом встановлено, що із вини [PERSON] сталася ДТП, в результаті якої транспортний засіб «SUZUKI GRAND VITARA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у [PERSON] на час вчинення ДТП відсутній. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу «SUZUKI GRAND VITARA», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.8). Як вбачається з розписки від 07.04.2022 року [PERSON] зобов`язався відшкодувати [PERSON] матеріальний збиток, завданий пошкодженням автомобілю «SUZUKI GRAND VITARA», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 2200 дол. США (а.с.9). Відповідно до видаткової накладної №17\~509 від 15.04.2022 року, складеної ФОП [PERSON] , вартість запчастин до автомобіля позивача становить суму у розмірі 23500,00 грн. (а.с.10). Згідно квитанції від 22.04.2022 року [PERSON] сплачено за оплату товарів ФОП [PERSON] суму у розмірі 20495,00 грн. (а.с.11). Також, згідно квитанції від 07.04.2022 року [PERSON] сплачено за оплату товарів ФОП [PERSON] суму у розмірі 10000,00 грн. (а.с.12). Як вбачається з довідки ФОП [PERSON] в період з 14.04.2022 року по 23.05.2022 року автомобіль «SUZUKI GRAND VITARA», державний номерний знак [NUMBER] , перебував на ремонті у ФОП [PERSON] після ДТП. Загальна вартість робіт по ремонту вказаного автомобілю склала 40\~000,00 грн. Згідно накладної №28 [PERSON] сплачено за придбання парктроніка та камери заднього виду у розмірі 680,00 грн. (180,00 + 500,00) (а.с.15). Відповідно до накладних від 08.05.2022 року та від 10.05.2022 року позивачем сплачено за придбання бризковика суму у розмірі 160,00 грн. та за окантовку автомобіля 900,00 грн. (а.с.16). Таким чином, наданими квитанціями та накладними позивачем доведені витрати на придбання запчастин для автомобілю у розмірі 32235,00 грн. та вартість робіт по ремонту автомобілю на станції технічного обслуговування у розмірі 40000,00 грн., разом 72235,00 грн. Згідно пояснень учасників справи [PERSON] сплатив [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 3\~000,00 грн., що з огляду на ч.1 ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається зі ст.317 ЦК України за змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Частиною 1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, наданими квитанціями та накладними позивачем доведені витрати на придбання запчастин для автомобілю у розмірі 32235,00 грн. та вартість робіт по ремонту автомобілю на станції технічного обслуговування у розмірі 40000,00 грн., разом 72235,00 грн. Однак, виходячи з диспозитивності судового процесу, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню та з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сума матеріальної шкоди у розмірі 68435,00 грн. Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що сума матеріальної шкоди є меншою, ніж та, яку просить стягнути позивач, оскільки відповідач не надав суду розрахунок суми матеріальної шкоди, який, на його думку, є вірним, висновок експерта, із клопотанням щодо призначення судової експертизи з метою визначення вартості матеріальної шкоди до суду не звертався. Що стосується вимог позивача [PERSON] щодо стягнення на його користь моральної шкоди з відповідача [PERSON] в розмірі 30\~000 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає \~у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна, протиправність дій відповідача [PERSON] , причинний зв`язок між такими діями та їх наслідками, вину відповідача [PERSON] в завданні моральної шкоди, суд приходить до висновку, щодо необхідності стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у відшкодування моральної шкоди грошової компенсації в сумі 5\~000 грн., отже вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] суми матеріальної шкоди у розмірі 68435,00 грн. та суми у рахунок відшкодування моральної шкоди 5\~000,00 грн. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, стягує судовий збір відповідача на користь позивача. Згідно платіжного доручення від 21.06.2022 року (а.с.1) позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі 740,35 грн. (74,60 % задоволених позовних вимог).

Outcome: partial