Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачкою, в якому вони перебувають з 20.05.2006 року. Вказує, що від спільного подружнього життя у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Протягом спільного подружнього життя між сторонами неодноразово виникали непорозуміння, що робило спільне життя нестерпним та негативно впливало на стосунки у родині. Вказує, що поступово різне відношення до життя призвело до втрати почуття любові один до одного між сторонами, яке існувало між ними. Додає, що з квітня 2023 року і по час подачі позовної заяви сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, та мають окремий бюджет. Спор щодо визначення місця проживання дітей немає. У зв`язку з тим, що сім`я сторін існує лише формально, вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки це буде суперечити інтересам сторін та інтересам дітей. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою від 30.06.2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідачка не надала суду відзиву на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.05.2006 року, зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2006 року, актовий запис № 940. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.2006 року, яке видане Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 34, та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.01.2012 року, яке видане Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, проти чого відповідач не заперечує. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 073, 60 грн.

Outcome: approved