Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

13 квітня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради заборгованості за опалення у період з листопада 2019 року по лютий 2023 року у розмірі 21505,17 гривень та судовий збір у розмірі 2684 гривні. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що відповідачі проживають та є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачі є абонентами КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської та користуються комунальною послугою з постачання теплової енергії, яка надається позивачем як на будинок і відповідно на квартиру, що підтверджується актами обстеження теплового вузла обліку, звітами за споживання теплової енергії житлового будинку та роздруківкою нарахувань теплопостачання по будинку в цілому. Проте дану послугу відповідачі фактично отримали, як на квартиру так і на будинок в цілому, про що свідчать акти обстеження теплового вузла обліку, звіти за споживання теплової енергії житлового будинку та нарахування по будинку загалом. Фактом приєднання відповідачів до умов індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії є автоматичне підписання заяви-приєднання та фактичне отримання теплопостачання на будинок в цілому. Таким чином, відповідачі автоматично стали абонентами позивача. У відповідності до Актів обстеження теплового вузла обліку та звітів за споживання теплової енергії житлового будинку по будинку за період з листопада 2019 року по лютий 2023 року позивач забезпечував відповідачів послугами з опалення по будинку в цілому. Відповідачі свої обов`язки не виконують, оплату послуг не здійснюють, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість у розмірі 21505,17 грн. Протягом періоду надання послуг з постачання теплової енергії, заяв та скарг від відповідачів про неякісне опалення до підприємства не надходило. Враховуючи зазначене, неналежне виконання відповідачами своїх грошових зобов`язань - порушує право позивача на своєчасне одержання плати за надані послуги. Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 2 травня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 11:30 26 червня 2023 року, про що учасників провадження повідомлено у встановленому законом порядку. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися. У зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] про день час та місце судового засідання, розгляд справи було відкладено на 11:30 23 серпня 2023 року, про що повідомлено сторін судовими повістками та на сайті Вишгородського районного суду було розміщено, окремо щодо кожного з відповідачів, оголошення про їх виклик до суду на 23 серпня 2023 року. У призначене судове засідання з`явилася представника позивача та відповідач [PERSON] . Інші відповідачі до суду не з`явилися, при цьому відповідач [PERSON] повернула до суду надіслану їй копію позовної заяви з додатками, зробивши власні написи на них, при цьому правом надати відзив на позовну заяву не скористалася. Конверти надіслані відповідачам [PERSON] та [PERSON] із судовими повістками про виклик, копією ухвали суду про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками, повернулися до суду без вручення адресам з причин «за закінченням терміну зберігання». Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів, які не з`явилися, суд враховує відсутність заперечень у присутніх у судовому засіданні учасників провадження, вжиті судом заходи для забезпечення участі інших відповідачів під час розгляду справи, а також те, що відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, вони з опублікуванням оголошення про їх виклик до суду, вважаються повідомленими належним чином. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина перша статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 174 ЦПК України - при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Частина восьма статті 279 ЦПК України - при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та з урахуванням наданих позивачем доказів. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову у частині щодо стягнення з нього суми заборгованості, зазначивши, що з 2009 року не проживає у вказаній квартирі, зареєстрований за іншим місцем проживання та не є власником спірної квартири. Усю відповідальність за несплату коштів за опалення покладає на відповідача [PERSON] , яка, як він стверджує є власником квартири. Будь-яких доказів на підтвердження вказаних аргументів, відповідачем [PERSON] суду не надано, при цьому правом надати відзив на позовну заяву з доказами не скористався. Заслухавши представника позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що згідно рішення Вишгородської міської ради від 06 серпня 2021 року № 10/1 змінено назву з «Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на «Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, скорочену назву з «ВРКП «Вишгородтепломережа» на «КП «Вишгородтепломережа» ВМР». Відповідний запис про зміни було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 вересня 2021 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власниками квартири [ADDRESS] , де позивач надає послуги з постачання теплової енергії, у рівних частинах - по , є відповідачі у справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Договір про надання послуг з централізованого опалення, згідно вимог пункту 1 частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами не укладався, при цьому, відповідачі від надання послуг позивачем не відмовлялися та їх отримували. Згідно правового висновку викладеного Верховним Судом у постанові №750/12850/16 від 26 вересня 2018 року, відсутність укладеного з відповідачем договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє останнього від обов`язку оплачувати надані йому послуги. У подальшому, у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини на основі публічного договору приєднання, який набрав чинності через 30 днів з моменту його розміщення (3 жовтня 2021 року) на офіційному сайті органу місцевого самоврядування, тобто з 3 листопада 2021 року. Фактом приєднання відповідачів до умов індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії є автоматичне підписання заяви-приєднання та фактичне отримання теплопостачання на будинок в цілому. Відтак відповідачі є споживачами комунальних послуг, які надаються КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради в квартирі [ADDRESS] , Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення за період з листопада 2019 року по лютий 2023 рік. Факт отримання відповідачами наданих позивачем комунальних послуг підтверджується щомісячно складеними Актами обстеження теплового вузла обліку та звітів за споживання теплової енергії житлового будинку по будинку за період з листопада 2019 року по лютий 2023 року. Як вбачається з актів обстеження теплового вузла обліку по будинку та зі звітів за споживання теплової енергії житлового будинку позивач, своєчасно та в повному обсязі надавав відповідачам послуги з опалення, які остання в повному обсязі не оплачували, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказані обставини підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів, зокрема: актами обстеження теплового вузла обліку по будинку по [ADDRESS] , у період листопада 2019 року по лютий 2023 року; довідкою КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради «Про проведення нарахувань за комунальні послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , у період листопада 2019 року по лютий 2023 рік, згідно якої сума заборгованості складає 21505,17 грн; роздруківкою нарахувань по будинку [ADDRESS] , в тому числі по квартирі [ADDRESS] ; рішенням Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням відшкодування втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №649-39-VІІ від 20 серпня 2019 року; рішенням Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №698-41-VІІ від 12 грудня 2019 року; рішенням Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифу на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням коригування, шляхом вилучення зі структури тарифу втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №777-43-VІІ від 20 лютого 2020 року; рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради» № 448 від 13 жовтня 2021 року; рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради «Про встановлення КП «Вишгородтепломережа» ВМР тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення № 535 від 29 листопада 2021 року; рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради «Про встановлення КП «Вишгородтепломережа» ВМР тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення № 259 від 26 жовтня 2022 року; рішенням Вишгородської міської ради Київської області «Про безоплатне прийняття юридичної особи-Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» та майна у комунальну власність Вишгородської міської територіальної громади в особі Вишгородської міської ради із спільної комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Вишгородського району» № 10/1 від 06 серпня 2021 року. Розмір заборгованості відповідачів за надані комунальні послуги в період з листопада 2019 року по лютий 2023 року, враховуючи подані Комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради суду розрахунків, становить 21505,17 грн. та сумнівів у суду не викликає. Від відповідачів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками квартири та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , жодних заяв, клопотань, пояснень щодо позовних вимог або заперечень на позовні вимоги, у спосіб встановлений ЦПК України, на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо предмету спору. Суд відхиляє аргументи відповідача [PERSON] , який, хоча і зареєстрований за іншою адресою, проте, з урахуванням положень статті 322 ЦК України, тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та він не спростував належними та допустимими доказами доводів позивача у частині наявності у нього обов`язку сплачувати комунальні послуги, які надавалися позивачем за адресою: [ADDRESS] , право власності на якої належить [PERSON] . Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] не повідомив позивача про зняття його з реєстрації за вказаною адресою та неотримання ним послуг. Так, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюватися Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (зі змінами та доповненнями) та Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 (далі по тексту - Методика, що діяла у відповідний період), якою був встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції від 24 червня 2004 року (на час виникнення спірних правовідносин), - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, - залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Стаття 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, - порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Частина перша статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, - у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, - відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Стаття 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, - права та обов`язки споживача. Зокрема споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому зобов`язаний - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, - плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, - постачання холодної та гарячої води і водовідведення - розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Стаття 19 Закону України «Про теплопостачання» - діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Стаття 24 Закону України «Про теплопостачання» - права та основні обов`язки споживача теплової енергії. Зокрема, споживач теплової енергії має право на отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил, та зобов`язаний додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Стаття 162 ЖК України - плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Стаття 11 ЦК України - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Стаття 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Стаття 525 ЦК України - одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Стаття 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення позивач виконує в повному обсязі, при цьому з будь-якими скаргами щодо неналежного надання позивачем послуг, відповідачі не зверталися, та у порушення норм закону зобов`язання не виконують, не розраховуються за надані послуги з опалення. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за оплату наданих комунальних послуг у розмірі 21505,17 гривень, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2648,00 гривень. Так, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено. З огляду на це, суд вважає, що з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі по 671 гривні (2684 : 4).

Outcome: approved