Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 квітня 2021 року, було розірвано. Крім того, рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 квітня 2021 року було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач хоч і є батьком дитини, однак жодних батьківських обов`язків по відношенню до сина не виконує. Відповідач взагалі не приймає участі у вихованні своєї дитини, не відвідує її, не підтримує ні морально, ні матеріально. На даний час, аліменти визначені рішення суду, відповідачем не сплачуються. Вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відтак вважає, що вказані нею обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Грозік І.І. позов підтримали та просили суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Відзиву на позов не подав. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, а також надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено такі обставини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала із відповідачем [PERSON] у шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 квітня 2021 року, було розірвано (а.с.8). Крім того, рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 квітня 2021 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вказане рішення суду набрало законної сили 06 травня 2021 року (а.с.6-7). Згідно довідки №3250/26.15 від 01 березня 2023 року, виданої Дубровицьким відділом Державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що станом на 28 лютого 2023 року за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої становить 68721,25 грн. (а.с.9). Згідно висновку Органу опіки та піклування - виконавчий комітет Висоцької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його сина [PERSON] вбачається, що [PERSON] фактично не проживає разом зі своїм сином [PERSON] та не бере участі у його вихованні та утриманні. Неповнолітній [PERSON] перебуває на повному утриманні своєї матері [PERSON] , яка забезпечує його всім необхідним. А тому, враховуючи викладені обставини, Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Висоцької сільської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] [INFO] (а.с.54-56). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що дійсно [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] . Дитина на даний час проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка забезпечує сина всім необхідним. Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З пояснень позивачки, письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач [PERSON] , який є батьком неповнолітнього [PERSON] , тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дитини, не цікавиться її життям, навчанням та розвитком. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце протягом довгого періоду часу. Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 2 статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, чим позбавляє її можливості нормально самоусвідомлюватись. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в тому числі від її матеріального утримання, що є складовою виховання, а тому його слід позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON] . Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved