Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

25.01.2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач просить визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/2 частку автомобіля марки Chevrolet, модель Aveo, д.р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , червоного кольору, 2004 року випуску, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля марки Chevrolet, модель Aveo, д.р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , червоного кольору, 2004 року випуску, залишивши майно в спільній частковій власності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2003 між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , було зареєстровано шлюб в Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого додано до даної позовної заяви. 3 середини 2021 року сімейні стосунки між сторонами почали погіршуватись, внаслідок чого спільне сімейне життя у нас не склалося, оскільки через часті сварки по різним побутовим причинам, різні погляди на життя та непорозуміння вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Між сторонами остаточно припинено фактичні шлюбні відносини і хоча на даний час вони проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 07.04.2023 року по справі №\~553/170/22 шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. 26.10.2019 року, під час перебування у шлюбі та за спільні з відповідачем кошти сторони було придбано автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo, д.р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , червоного кольору, 2004 року випуску, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Таким чином, позивач вказує, що автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo, д.р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , червоного кольору, 2004 року випуску, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] , є спільною сумісною власністю, оскільки був придбаний за час шлюбу та за спільні кошти з відповідачем. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У ч. 2-4 статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц. Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина четверта статті 71 СК України). Системне тлумачення положень статті 69, 70, 71 СК України дає підстави застосовувати такий спосіб поділу майна, як поділ речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні. Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України дає підстави для висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 листопада 2020 року у справі № 662/1069/17. Враховуючи те, що автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo, д.р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , червоного кольору, 2004 року випуску, набутий сторонами під час перебування в шлюбі та за спільні кошти, згоди на отримання компенсації за частину майна при його поділі сторонами суду не надано, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог та визнання об`єктами спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] даний автомобіль з подальшим його поділом шляхом визначенням ідеальних часток на підставі презумпції рівності часток. При цьому, вказане майно залишається у спільній часткові власності сторін без реального поділу. Суд надає роз`яснення, що визнання за кожним із подружжя права власності по 1/2 ідеальної частки майна в порядку поділу, не позбавляє сторін у подальшому вирішити питання щодо реального поділу, у тому числі з присудженням грошової компенсації одному із них. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved