Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

18.04.2023 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 01.11.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області , актовий запис № 103, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що 01.11.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу і до 2021 року вони проживали більш-менш нормально , а затим їхні стосунки почали погіршуватися, а останні декілька місяців стали зовсім нестерпними , оскільки в них змінилися погляди на сімейне життя та змінилися сімейні цінності, вони перестали розуміти один одного. Протягом останнього року неодноразово мали намвр розлучитися, але приймали рішення зберегти сім`ю, проте позитивних наслідків це не дало. Остаточно сімейно-шлюбні відносини припинили у листопаді 2022 року , мір для збереження сім`ї більше не приймають. Вважає, що шлюб припинив своє існування, збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою судді від 25.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, надано відповідачу строк для подання відзиву, роз`яснено права учасникам справи, а відповідачу - наслідки неподання відзиву у встановлений судом строк, справу призначено до розгляду у судовому засіданні без повідомлення ( виклику ) сторін (а.с. 10- 11 ). Відповідачу було направлена копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, копія позовної заяви з додатками, які відповідач отримав 25.07.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням. Відзиву на позов не направив. Суд приймає рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Справа вирішується за наявними матеріалами, згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 01.11.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області , актовий запис № 103, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.2003 року (а.с. 6 ). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.12.2014 року (а.с. 7). Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, наміру відновлювати подружні стосунки позивач не має, оскільки вважає, що сім`я розпалася остаточно. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивачка наполягає на розлученні, відповідач не заперечує, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved