Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив: - розірвати шлюб, укладений між ним (позивачем) та відповідачем, зареєстрований 30.11.1999 Молодіжненською сільською радою Долинського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 30.11.1999 зроблено запис за № 12; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем у нього не склалося, останні 20 років шлюбні відносини між ним та відповідачем припинились та кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Зазначив, що фактично сім`я припинила своє існування. Вважає, що збереження сім`ї неможливе та суперечить його інтересам. Ухвалою від 18.07.2023 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Копію зазначеної ухвали було надіслано у порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України позивачу за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), зазначеним у позові та відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Позивач, який про дату, час і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою відповідальної особи про доставку електронного листа 19.07.2023, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від позивача до суду не надходило. При цьому, матеріали позовної заяви містять клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується підписом останнього від 25.07.2023 у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які не суперечать законодавству, зокрема, тому, яке регулює сімейні правовідносини, та їх задоволення з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.11.1999 Молодіжненською сільською радою Долинського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 30.11.1999 зроблено запис за № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого 13.10.2017. Твердження позивача про те, що подружжям шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються та останні намірів їх відновлювати не мають наявними у справі доказами не спростовуються. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, зокрема, позивача, яким пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При цьому, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Положеннями ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, під час розгляду справи за наявними в ній доказами обставини, наведені у ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений, - судом не встановлені. Як зазначено у ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З клопотанням про надання строку для примирення сторони до суду не звертались. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, судом відзначається, що вимога щодо відновлення дошлюбного прізвища відповідачем не заявлялась. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема, те, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинено, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин неможливе та буде суперечити інтересам, зокрема, позивача, у зв`язку з чим такий шлюб слід розірвати. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, - суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1073,60 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved