Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 квітня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог посилалась на\~те,\~що 26 квітня 2017 року уклала шлюб з відповідачем, мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через різність поглядів на питання подружнього життя та ведення спільного господарства у зв`язку з чим з`явилась втома одне від одного, були втрачені почуття любові та поваги, що зрештою привело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання понад півроку. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову, та просив розглянути справу без його участі. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 26 квітня 2017 року, шлюб зареєстрований Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 442, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 26.04.2017 року. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 жовтня 2018 року, виданим Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Позивач зазначає, що поновлення шлюбних відносин неможливе, почуття втрачені. Відповідач позов визнав в повному обсязі. За змістом положень ч.1\~ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст.110 Сімейного кодексу України,\~позов\~про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що кожен із подружжя вважає неможливим поновлення стосунків, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, отже шлюб сторін існує лише формально. Подальше збереження\~шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх доньки, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., інша частина судового збору в розмірі 536,80 грн. компенсується позивачу за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved