Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач ГУ ПФУ в м. Києві звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебував громадянин [PERSON] , [INFO] , та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії [PERSON] за його бажанням, проводилась через АТ «Укрпошта» та була припинена у зв`язку з його смертю. У лютому 2022 року, Управлінням було нараховано [PERSON] пенсію за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 в сумі 1934,00 грн., та перераховано її на поштове відділення м. Київ - 02217. Після встановлення факту смерті громадянина [PERSON] 21.02.2022 року Управління звернулось до центру поштового зв`язку № 1 із проханням повідомити, ким і на підставі яких документів було отримано пенсію померлого пенсіонера. Відповідно до листа Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» від 22.08.2022 року № 01.12.011-1549-22 пенсія [PERSON] за лютий 2022 року у сумі 1934,00 гри. виплачена 23.02.2022 року під підпис [PERSON] на підставі довіреності. Особовий рахунок [PERSON] був закритий 18.03.2022 року згідно списків ДРАЦС. Свідоцтво про смерть надано при оформлені допомоги на поховання. Таким чином, громадянином [PERSON] було отримано пенсію за громадянина [PERSON] в сумі 1934,00 грн., після його смерті на підставі довіреності, яка втратила свою чинність 21.02.2022 року. З метою досудового врегулювання спору, ГУ ПФУ в м. Києві було направлено громадянину [PERSON] лист від 12.09.2022 № 2600-0504-8/114937 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 1934,00 грн., проте зазначений лист відповідачем проігноровано та безпідставно отримані кошти повернуті не були. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ГУ ПФУ в м. Києві безпідставно отримані кошти у сумі 1934,00 грн. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до [PERSON] про стягнення коштів розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебував громадянин [PERSON] , [INFO] , та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 15.03.2022 року. У лютому 2022 року Управлінням було нараховано [PERSON] пенсію за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 в сумі 1934,00 грн., та перераховано її на поштове відділення м. Київ - 02217. Після встановлення факту смерті громадянина [PERSON] 21.02.2022 року Управління звернулось до центру поштового зв`язку № 1 із проханням повідомити, ким і на підставі яких документів було отримано пенсію померлого пенсіонера. Відповідно до листа Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» від 22.08.2022 року № 01.12.011-1549-22 пенсія [PERSON] за лютий 2022 року у сумі 1934,00 грн. виплачена 23.02.2022 року під підпис [PERSON] на підставі довіреності. З метою досудового врегулювання спору, ГУ ПФУ в м. Києві було направлено громадянину [PERSON] лист від 12.09.2022 № 2600-0504-8/114937 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 1934,00 грн. Як зазначено у позовній заяві позивачем, внаслідок протиправних дій [PERSON] , ГУ ПФУ в м. Києві було заподіяно матеріальних збитків. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсії, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належить пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначені частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) заява про виплату неодноразової пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Пунктом 2.26 Порядку № 22-1 передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону № 1058, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання пенсіонером на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини надається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Аналіз вказаних норм свідчить, що пенсійне законодавство передбачає можливість повернення надмірно виплачені суми пенсії у разі неправомірної поведінки пенсіонера або надання ним неправдивих документів для призначення або перерахування пенсії. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується. (постанова Верховного Суду України від 02.07.2014 року № 6-91цс14). Виходячи із вищевикладеного та аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом. Пунктом 7 Порядку чітко зазначені випадки при яких переплата пенсії може бути визнана безнадійною заборгованістю, а саме: смерті боржника; визнання боржника безвісно відсутнім або померлим; набрання законної сили рішенням суду про відмову територіальним органам Пенсійного фонду України у стягненні (утриманні) з боржника сум переплат пенсії; якщо заходи, вжиті територіальними органами Пенсійного фонду України, з розшуку боржника не дали позитивних результатів; в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, відповідачем було отримано пенсію за громадянина [PERSON] в сумі 1934,00 грн., після його смерті на підставі довіреності, яка втратила свою чинність 21.02.2022 року у зв`язку зі смертю останнього. Тобто, підставою для стягнення безпідставно набутих грошових коштів є недобросовісність з боку їх набувача, що сприяла виплаті таких коштів. В даному випадку отримання пенсії після померлого з пред`явленням довіреності, яка припинила свою дію на підставі п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України. На підставі викладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а тому суд за встановлених обставин задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved