Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Представник Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату - адвокат Мальована В.А. звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , який народився у с. Велика Димерка Броварського району Київської області, безвісно відсутнім. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 20.02.1991 [PERSON] згідно наказу Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату № 51 на підставі путівки Управління соціального забезпечення Київської міської державної адміністрації № 40 знаходився на повному державному утриманні у Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2006 у справі № 2-о-140 (2006 рік) [PERSON] визнано недієздатним. 22.07.2017 [PERSON] самовільно залишив територію [PERSON] психоневрологічного інтернату та на сьогоднішній день відомості щодо його місцезнаходження відсутні. 07.06.2017 Пуща-Водицький психоневрологічний інтернат звернувся до Оболонського УП ГУНП у м. Києві для розшуку. Листом Оболонського УП ГУНП у м. Києві № 10987/125/51/01-2017 від 18.12.2017 повідомлено про заведення розшукової справи категорії «Розшук» з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] . 23.06.2022 Пуща-Водицький психоневрологічний інтернат звернувся з листом № 473 до Оболонського УП ГУНП у м. Києві про надання інформації щодо здійснення розшукових заходів відносно [PERSON] Оболонський УП ГУНП у м. Києві листом № 6603/125/51/01-2022 від 26.08.2022 повідомило, що місцезнаходження [PERSON] не встановлено, проводяться подальші розшукові заходи. Представник заявника зазначає, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім потрібне для припинення отримання бюджетних асигнувань та пенсійних коштів [PERSON] , які отримує [PERSON] -Водицький психоневрологічний інтернат, як особа, яка здійснює опіку над останнім. Таким чином, враховуючи, що за місцем проживання останнього вже понад шість років відсутні відомості щодо місця його перебування, просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Ухвалою суду від 02.05.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено судове засідання. У судовому засіданні представник заявника вимоги підтримала повністю з викладених у заяві підстав. Зазначила, що 22.07.2017 [PERSON] самовільно залишив територію Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату та на сьогоднішній день відомості щодо його місцезнаходження відсутні. Представник заінтересованої особи - Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.1991 [PERSON] . Наказом директора Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату № 51 на підставі путівки Управління соціального забезпечення Київської міської державної адміністрації № 40 зарахований у перелік підопічних [PERSON] психоневрологічного інтернату та з вказаної дати знаходився на повному державному утриманні. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2006 у справі № 2-о-140 (2006 рік) [PERSON] визнано недієздатним. 07.06.2017 Пуща-Водицький психоневрологічний інтернат звернувся до Оболонського УП ГУНП у м. Києві з листом № 541, у якому повідомив, що 22.07.2017 [PERSON] самовільно залишив територію [PERSON] психоневрологічного інтернату та просив провести розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження останнього. Листом Оболонського УП ГУНП у м. Києві № 10987/125/51/01-2017 від 18.12.2017 заявника повідомлено про заведення розшукової справи категорії «Розшук» з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] . 23.06.2022 Пуща-Водицький психоневрологічний інтернат звернувся з листом № 473 до Оболонського УП ГУНП у м. Києві про надання інформації щодо здійснення розшукових заходів відносно [PERSON] . Оболонське УП ГУНП у м. Києві листом № 6603/125/51/01-2022 від 26.08.2022 повідомило, що місцезнаходження [PERSON] не встановлено, проводяться подальші розшукові заходи. Згідно з листом Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-25528/18/23- Вих від 31.05.2023 відомостей про перетинання [PERSON] державного кордону, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією у період з 08.11.2017 по 31.05.2023 в базі даних не виявлено. З листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.1-7813/6-23 від 02.06.2023 вбачається, що інформація щодо оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] відсутня. Відповідно до листа Управління карного розшуку ГУНП у м. Києві № 32118/125/14/9/01-2023 від 14.06.2023 відомості щодо зникнення [PERSON] внесені СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві до ЄРДР за № 1201710000500011514 від 14.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Інформація щодо можливого місцезнаходження [PERSON] відсутня. Інформація щодо невстановлення місцезнаходження [PERSON] також підтверджується листами Оболонського УП ГУНП у м. Києві № 6561-ЕП/125/51/01-2023; № 6210/125/51/01-2023; № 7364/125/51/01-2023. Відповідно до повідомлення Будинку соціального піклування Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №287 від 05.07.2023 [PERSON] , [INFO] , до Будинку соціального піклування Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ніколи не звертався та ніяких послуг не отримував. Крім того, повідомлено, що вказана особа не стоїть на обліку та незареєстрований ані в Лівобережному відділені виявлення та обліку бездомних осіб Будинку соціального піклування, ані в Правобережному відділені виявлення та обліку бездомних осіб Будинку соціального піклування. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно зі ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім потрібне для припинення отримання бюджетних асигнувань та пенсійних коштів [PERSON] , які отримує [PERSON] -Водицький психоневрологічний інтернат, як особа, яка здійснює опіку над останнім. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім з 22.07.2017, тобто з дати отримання останніх відомостей про місце його перебування в місці його постійного проживання - Пуща-Водицькому психоневрологічному інтернаті. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved