Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просила суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований шлюб у Троїцькому відділі реєстрації актів громадського стану Луганської області, запис № 44, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між - [PERSON] та [PERSON] 06.11.1999 року зареєстрований шлюб у Троїцькому відділі реєстрації актів громадського стану Луганської області, запис № 44, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Син проживає та буде проживати разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Спільного господарства разом не ведуть. Протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем неможливе та суперечить інтересам подружжя та дитини. Тому, вважає збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним, оскільки вже мешкають окремо. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 06 листопада 1999 року, актовий запис №44 від 06.11.1999 року, внесений Троїцьким відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 05.06.2008 року. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини вимог розірвання шлюбу, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що становить 536,80 грн. (1073,60 грн. х 50%). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved