Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Суворовського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що наприкінці 2021 року [PERSON] та [PERSON] перебували у короткочасних романтичних стосунках, за час яких відповідачка завагітніла. У зв`язку з повномаштабною військовою агресією Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24.02.2022 року, [PERSON] виїхала до Німеччини, де [INFO] народила сина [PERSON] . Актовий запис про народження дитини було вчинено органами реєстрації актів цивільного стану Німеччини. При реєстрації народження дитини [PERSON] відповідачкою не було зазначено відомостей про батька дитини, оскільки на момент народження дитини відносини між сторонами були припинені. 06.03.2023 року на підставі рішення Посольства України у ФРН, [PERSON] , [INFO] , набув громадянство України згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про громадянство України». У подальшому [PERSON] повідомила позивача про те, що він є біологічним батьком її сина, проте, подавати будь - які заяви та звернення до компетентних органів РАЦСу відповідно до ст. 126 СК України вона не має наміру. З огляду на вищевикладене, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?Визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; ?Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Шведт, Федеративна Республіка Німеччина, де в графі батько зазначити - [PERSON] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 25.05.2023 року було постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просив суд долучити до матеріалів справи Висновок експерта № 148 від 20.04.2023 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд провести розгляд даної справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила суд провести розгляд справи за її відсутності, не заперечила ухвалення рішення у підготовчому провадженні. Представники третіх осіб органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Суворовського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у підготовче засідання не з`явилися, сповіщалися судом про час та місце слухання справи. Згідно приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на те, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, суд вважає за можливим провести розгляд даної справи з ухваленням відповідного рішення у підготовчому провадженні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. По справі встановлено, що наприкінці 2021 року [PERSON] та [PERSON] перебували у короткочасних романтичних стосунках, за час яких відповідачка завагітніла. У зв`язку з повномаштабною військовою агресією Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24.02.2022 року, [PERSON] виїхала до Німеччини. [INFO] [PERSON] , перебуваючи у м. Шведт на Одері, Федеративної Республіки Німеччини, народила сина [PERSON] , про що відділом РАЦС: Шведт на Одері було вчинено актовий запис про народження дитини за реєстровим №: G 146/2022. Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаного Свідоцтва про народження з проставленим апостилем відповідно до Гаазької конвенції від 05.10.1961 року з офіційним перекладом документу. Так, із вказаного свідоцтва про народження вбачається, що відділом РАЦС: Шведт на Одері 27.09.2022 року вчинено актовий запис №: G 146/2022 про народження [PERSON] . У графі «Мати» вказана [PERSON] , у графі «Батько» відсутні дані про батька дитини. Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України, передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Згідно приписів ч.ч. 2 - 4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про батьківство мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. При цьому Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до частини першої статті 108 ЦПК України, експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. Суд констатує, що позивачем [PERSON] було додано Висновок експерта № 148 від 19.05.2023 року судово - медичної молекулярно - генетичної експертизи: зразка рідної крові гр. [PERSON] , [INFO] , та зразка букального епітелію дитини [PERSON] , [INFO] . Так, із дослідженого судом Висновку експерта № 148 від 19.04.2023 року вбачається, що молекулярно - генетичним аналізом ДНК встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,99999 %, таким чином батьківство практично доведено. Таким чином, суд, оцінивши вищевказаний висновок експертизи з точки належності та допустимості, достатності в ракурсі критеріїв, які зазначені в ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України, сприймає його як належний та допустимий, достатній доказ, який свідчить про підтвердження біологічного батьківства позивача [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд констатує, що порядок внеснення змін до актового запису про народження дитини, вчинений компетентним органом іноземної держави встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять зокрема державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до п. 1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Згідно п. 2.28 Правил у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, або неможливості його направлення органами іноземної держави (стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Згідно ч. 5 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що твердження позивача про те, що він є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, які є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення позову про визнання [PERSON] батьком дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved