Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Представник позивача - адвокат Павленко С.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг №б/н від 07.08.2020 сумі 50 961,70 гривня станом на 13.03.2023. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 07.08.2020, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 50 000 гривень на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором, Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, на підставі чого, позивачем на ім`я позичальника було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 13.03.2023 виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 50 961,70 гривня, яку позивач просить стягнути разом із сплаченим судовим збором у сумі 2 684,00 гривні. Ухвалою від 12.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу про відкриття провадження, позов з додатками [PERSON] отримав особисто в приміщенні суду 02.06.2023. Відповідач відзив на позов не подав. 03.07.2023 відповідачем подано пояснення по справі, копія яких була направлена на адресу Банку. В поясненнях [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що в порушення вимог ст.1055 ЦК України, договір не було укладено у письмовій формі, позовна заява не містить доказів, що саме ці умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6- 16цс15).Позивач стверджує, що Відповідач уклав з ним кредитний договір у вигляді Анкети-заяви про приєднання до умов та правил банківського обслуговування, при цьому до позовної заяви не додано оригіналу вказаної Анкети-заяви, в якій до того ж відсутні відомості про розмір кредитних коштів, умови і порядок їх надання та повернення. Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.Крім того, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.Згідно із п.23. ч1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку. Позивачем не надається жодного доказу, що свідчив би про внесення його до Довірчого списку, а відтак можливість генерувати електронний цифровий підпис. Більш того, перейшовши за посиланням https://czo.gov.ua/ca-registry, та ознайомившись із переліком «Кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг» можна пересвідчитись, що Позивач відсутній у даному переліку, отже й не має законних підстав для генерації електронного цифрового підпису, а тому твердження Позивача, що він і Відповідач узгодили істотні умови кредитного договору не відповідає фактичним обставинам справи.Позовна заява не містить жодного доказу передавання Позивачем Відповідачу грошей або інших речей.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, отже, якщо договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою його укладення, а значить і правових наслідків для позичальника. Належними доказами, які підтверджують перерахування установою банку позичальнику певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (постанова Верховного суду від 25.05.2021 по справі № 554/4300/16).Розрахунок заборгованості не с первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2018, справа № 364/737/17).Відсутність в позовній заяві первинних облікових документів свідчить про недоведеність факту отримання позичальником кредитних коштів та, відповідно, про розмір заборгованості. Крім того, у графі розрахунку «Сплачено відсотків», Позивач зазначив суму відсотків, які ним були нараховані, та стягнуті за рахунок збільшення тіла кредиту. Проте, вказані дії не відповідають вимогам чинного законодавства виходячи із того, що відповідно до статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.Між Відповідачем та Позивачем не було узгоджено істотні умови кредитного договору, в тому числі і розмір відсотків, що нараховує Позивач та їх договірне списання за рахунок тіла кредиту, отже, такі дії Позивача не відповідають ані вимогам чинного законодавства, ані фактичним обставинам судової справи.Крім того, у Позивача не було підстав зараховувати сплачені Відповідачем кошти в рахунок погашення відсотків, комісій, пені та інших платежів. Вказані кошти повинні зараховуватись в погашення тіла кредиту. Відповідно до Розрахунку заборгованості станом на 13.03.2023, Відповідач сплатив суму у розмірі 61 782,24 гривні, що значно перевищує вказаний Позивачем кредитний ліміт у розмірі 50000,00 гривень, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь Банка, заявлені у позові грошові кошти. 25.07.2023 представником позивача через електронну пошту надіслано письмові пояснення по справі, в яких просив позовні вимоги задовольнити з врахуванням наданих у них доказів. В поясненнях зазначив, що кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог чинного законодавства: Закону України «Про споживче кредитування» (ст.9.), Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (ст.6), Закону України «Про електронну комерцію». Посилання Відповідача на постанову Верховного Суду від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) щодо того, що в матеріалах справи відсутні докази дії саме тих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» з якими Відповідач ознайомився та погодився під час підписання анкети-заяви, оскільки, застосування вказаної вище постанови до даної справи с некоректним (зазначена постанова жодним чином не стосується АТ «Універсал Банк» та насправді регулює відносини між сторонами, однією із яких є АТ КБ «ПриватБанк», які не є тотожні відносинам, що виникли між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] . Кредитний договір, укладений між АТ «Універсал Банк» та відповідачем, складається з публічної та індивідуальної частини. Так, Умови і правила надання банківських послуг є публічною частиною Договору, а Анкета-заява - індивідуальною. Відповідач підписує лише індивідуальну частину, тобто, Анкету-заяву, тим самим погоджуючись з тим, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Договір разом із Умовами і правилами складений таким чином, аби Клієнт без спеціальної економічної освіти міг зрозуміти їх зміст та суть. До того ж, Клієнт має можливість у будь-який момент та спосіб зв`язатися із працівниками Банку із приводу питань, які можуть виникнути із приводу його зобов`язань. Відповідно до п. 1 Анкети-заяви, підписуючи її, Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, підтвердив, що вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення і погодився, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту ти Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Таким чином, Позичальник у певній мірі ознайомлений з Умовами і правилами, адже в мобільному додатку Позичальника міститься інформація про розмір кредитного ліміту та Паспорт споживчого кредиту розділу ІІ Умов та правил з відповідними прикладами та поясненнями, що дозволяють всебічно та повно зрозуміти права та обов`язки Позичальника. Отже, договір про надання банківських послуг укладено шляхом оферти-пропозиції стороні укласти договір з урахуванням викладених умов. Оферта вважається прийнятою після її акцепту (згоди на оплату гарантування оплати документів), що передбачено ст.ст.642-644 ЦПК України. Факт відкриття на ім`я [PERSON] поточного рахунку підтверджується Довідкою заступника голови правління АТ «Універсал Банк» Акуленка Ю.Ю., скріпленою печаткою банка. В ній містяться інформація стосовно номеру рахунку , його типу, валюти, а також статусу картки. Належними та допустимими доказами того, що позичальник отримав картку є сама Анкета-заява, після ознайомлення та підписання якої Клієжнт сам підтверджує факт прийняття Умов і правил банку, йому видається платіжна картка та відкривається картковий рахунок. Крім того Рахунок заборгованості, а також виписка по рахунку, підтверджують активацію картки, отримання на картковий рахунок грошових коштів та рух кредитних коштів по картці, фіксуючи користування особи коштами, зняття та погашення сум кредиту. Крім того, посилання відповідача на відсутність у АТ «Універсал Банк» повноважень надавити електронно довірчі послуги є недоречним, оскільки діяльність банка у сфері роботи з електронними правочинами та їх підписанням регулюються Законом України «Про електронну комерцію». Банком всі вимоги щодо виконання положень вказаного Закону, виконуються добросовісно. Розмір встановленого кредиту на картковий рахунок відповідача та дати його зміни підтверджується відповідною довідкою заступника голови правління АТ «Універсал Банк» Акуленка Ю.Ю. від 21.07.2023, з якої вбачається дати та час встановлення кредитного ліміту на рахунку відповідача, його розмір. Крім того, відповідачем не було надано жодного доказу в обґрунтування того, що ним не було отримано грошових коштів від банку та в заявлених й справ розмірах. Щодо строку повернення кредиту, то відповідно до Довідки про наявність рахунку від 21.07.2023 у графі «Статус картки», строк дії Платіжної картки становить «Активна до 05/24». Доказом того, що відповідач активно користування кредитними коштами є Виписка про рух коштів від 21.07.2023, відповідно до якої кредитні кошти у сумі 5000,00 гривень (кредитного ліміту, встановленого Банком), [PERSON] почав використовувати 08.08.2020. У подальшому відповідач продовжував використовувати кредитні кошти та здійснював дії щодо поповнення картки, але коштів, якими поповнювалася картка не вистачало на погашення встановленого ліміту, у зав`язку з чим станом на 21.07.2023 виникла заборгованість у сумі 43 076,33 гривні. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що 07.08.2020 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від (далі заява від 078.08.2020), в якій визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Також в Анкеті-заяві зазначено наступне: «3.У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,2% на місяць з першого дня користування кредитом. 6. Прошу вважати мій власноручний підпис або його аналоги (у тому числі удосконалений електронний підпис - далі УЕП) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені у Банку. З цією метою я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем [NUMBER], що буде використовуватися у мобільному додатку для засвідчення моїх дій. Я визнаю, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях». Відповідно до п.10. Анкети-заяви «надаю прав та доручаю Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх моїх рахунків, відкритих у банку, без додаткових моїх розпоряджень, для погашення будь-яких інших моїх грошових зобов`язань перед Банком , що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між мною та банком». На підставі кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у сумі 5 000 гривень, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, який в подальшому було збільшено до 50 000 гривень, що підтверджується Довідкою від 21.07.2023 Про розмір встановленого кредитного ліміту. Згідно Довідки про розмір встановленого кредиту, його розмір за карткою [PERSON] № [NUMBER] станом на 21.07.2023 становить 43 100,00 гривень. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Анкету-заяву від 07.08.2020, Умови і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), витяг з Тарифів за Чорною карткою Мonobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки Мonobank. Згідно з наданими позивачем Розрахунком заборгованості та Виписки по картковому рахунку станом на 03.06.2023, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 21.07.2023 становить 43 076,33 гривні, яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610,612 ЦК України, регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частинами 1, 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦПК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частин 1,2 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частин 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір про надання банківських послуг monobank від 07.08.2020, підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою удосконаленого електронного підпису є укладеним відповідно до вимог чинного законодавства кредитним договором. З огляду на вказане, суд приходить о висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами означеного правочину (анкети-заяви від 07.08.2023). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Оскільки відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, то станом на 21.07.2023 за ним обліковується прострочена заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту). З виписки по руху кредитних коштів відповідача станом на 03.06.2023 вбачається, що його заборгованість за кредитним договором від 07.08.2020 становить 43 076,33 гривень. Проте, суд не погоджується з вказаною сумою з огляду на наступне. Так, з наданої позивачем Виписки про рахунку грошових коштів по картці відповідача, Банк 10.04.2023 здійснив списання з карткового рахунку [PERSON] кошти у сумі 2 684,00 гривень (призначення - Нарахування судових витрат). Крім того, згідно із платіжною інструкцією від 10.04.2023 року №CF_44194, за подання вказаної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 684,00 гривень. З вищевказаного вбачається, що Банк за кредитні кошти боржника сплатив судовий збір за подання вказаного позову до суду. Однак, вказана операція (права на її вчинення) не передбачені умовами кредитного договору, яким є Анкета-заява від 07.08.2023, а тому вказана сума грошових коштів не повинна бути зарахована до загального розміру заборгованості. Отже, сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідач на користь позивача за договором від 07.08.2020 складає 40 392,22 гривні. При цьому відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості, які б, свою чергу, мали противагу розрахункам позивача. Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання ним вимог договору. Отже, доказів, які б спростовували правильність наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч. 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення його в повному обсязі в частині стягнення кредитної заборгованості у сумі 40 392,33 гривні. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 516,79 гривень (2684*(40 392,33*100%/43 076,33).

Outcome: partial