Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

22 травня 2023 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 150, 180-184 СК України, просить стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 20.06.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 541. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 25 січня 2019 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Рішенням суду було встановлено, що дитина залишається проживати разом з нею, спорів з приводу місця проживання дитини після розірвання шлюбу між нею та відповідачем не виникало. Між нею та відповідачем була усна домовленість про матеріальну підтримку їх спільної дитини, і кожного місяця відповідач дійсно надсилав аліменти в обговореному розмірі. Проте, з лютого 2022 року відповідач перестав регулярно надсилати кошти на утримання дитини, посилаючись на своє небажання та неспроможність. Таким чином, відповідач не виконує належним чином свої батьківські зобов`язання перед дитиною та ухиляється від участі в матеріальному забезпеченні малолітньої дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень вона не може забезпечити самостійно, тому відповідач, який не має інших осіб на утриманні, є працездатним, у якого відсутні проблеми зі здоров`ям, може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Ухвалою судді від 23 червня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01 серпня 2023 року. Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 17 серпня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Ухвалою судді від 11 серпня 2023 року було вирішено клопотання позивача [PERSON] про участь в судовому засіданні, призначеного на 17 серпня 2023 року, в режимі відеоконференції з використанням її власних технічних засобів через мережу Інтернет за допомогою системи відеоконференцзв`язку EASYCON. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, на відеоконференцзв`язок вона не вийшла, до суду в системі «Електронний суд» надіслала клопотання, в якому просила цивільну справу розглядати за її відсутності, оскільки їй не вдалося підключитися до відеоконференції, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями частиною 11 статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи, з дотриманням вимог 183 ЦПК України, не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 17 серпня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 20 червня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що 20 червня 2015 року складено відповідний актовий запис № 541, який був розірваний згідно з рішенням Славутицького міського суду Київської області від 25 січня 2019 року. Після розірвання шлюбу залишено прізвище дружини [PERSON] (а. с. 5-7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13 серпня 2016 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] у місті Боярка, Києво-Святошинський район, Київська область, Україна, про що 13 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис № 277, батьком якої є відповідач, мати позивач (а. с. 8). Як вбачається зі змісту позовної заяви, між сторонами виник спір щодо утримання дочки [PERSON] , [INFO] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з\~частиною другою\~ статті\~27\~Конвенції про\~права дитини,\~ батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Відповідно до статті 141\~СК України мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Як вбачається із змісту статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до\~частини \~третьої \~статті 181\~СК України\~за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у частині першій статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилом\~частини другої\~ цієї\~статті розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З позовної заяви вбачається, що відповідач інших осіб на утриманні не має, стан здоров`я відповідача дозволяє йому працювати, розмір його доходів та місце роботи на час розгляду справи в суді невідомий. З урахуванням наведеного, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у частині першій \~статті 182 СК України, суд бере до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, нормальний стан здоров`я дитини, нормальний стан здоров`я відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність даних про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в її утриманні. Вказаний розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач є чоловіком працездатного віку, а відтак повинен приймати заходи для можливості утримувати свою дитину на достатньому для дитини рівні. В іншій частині позов є необґрунтованим, не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з того, що датою пред`явлення позову є 22 травня 2023 року, то аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з 22 травня 2023 року. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого звільнена позивач на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 805 гривень 20 копійок, виходячи з\~наступного розрахунку:\~1\~073,60\~грн.\~х 75\~%\~(відсоток\~розміру задоволеного\~позову)\~:100\~= 805,20 гривень. Згідно з\~пунктом \~1\~частини 1\~статті 430\~ЦПК України\~ суд\~допускає негайне\~виконання рішень\~у справах\~про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах сум платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial