Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

У липні 2023 року до суду надійшла позовна заява представника позивача - адвоката Карнаухова Андрія Олександровича який діє в інтересах [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив наступне. 04 березня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 62 у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Дзержинська. Шлюбне життя сторін не склалось через різницю поглядів та втрату почуттів. Їх сумісне проживання стало неможливим. На даний час шлюб існує формально, а подальше збереження сім`ї є недоцільним. На підставі викладеного, представник позивача просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заву, в якій просив справу розглядати без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не прибув, надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. У судовому засіданні було встановлено, що 04 березня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 62 у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Дзержинська. Інформації про наявність у сторін спільних неповнолітніх дітей в матеріалах справи не міститься. Інформації про наявність у сторін спору щодо поділу спільно нажитого майна в матеріалах справи не міститься. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановив, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Разом з цим, статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки представником позивача в поданій до суду заяві ставииться питання про залишення прізвища, отриманого під час шлюбу, то суд вважає необхідним залишити позивачу прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Разом з цим, позовній заяві ставиться питання про покладення судових витрат на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved