Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення коштів. В позовній заяві посилався на те, що 21.05.2019 року він уклав з ФОП [PERSON] . Договір № 0006 - оренда з викупом автомобіля "Geely" СК, державний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, який належав [PERSON] . Незважаючи на те, що в акті прийому - передачі було зазначено, що "Орендодавець" передав "Орендарю" технічно справний автомобіль, вже 08.06.2019 року він вимушений був відремонтувати на СТО газове обладнання на суму 1440 грн. 00 коп. Також наданий йому в оренду з викупом автомобіль побував в ДТП, про що ФОП [PERSON] його не повідомила, приховавши цей дефект. Також ФОП [PERSON] не надала йому квитанцію про отримання 2040 грн. 00 коп., які він заплатив після підписання договору в якості оплати за оренду з викупом автомобіля в порушення ст. 21 ЗУ "Про захист прав споживачів". 11.07.2019 року під приводом ремонту в нього вилучили цей автомобіль, та надали підмінний теж "Geely" СК, 2011 року випуску державний номер [NUMBER] . Технічний стан автомобіля використовувати його не дозволяв, тому через три дні 14.07.2019 року він повернув транспорт власнику. Фактично договір з ФОП [PERSON] був розірваний, а з уплачених ним в рахунок викупу автомобіля 15720 грн. 00 коп. в порушення ч. 7 ст. 8 ЗУ "Про захист прав споживачів" йому повернули лише 12240 гри 00 коп. по рішенню суду від 03.08.2020 року, справа № 644/4906/20. Вартість автомобіля "Geely" СК, держ. № [NUMBER] , заявлена ФОП [PERSON] , складала 240900 грн. 00 коп. Якби договір не порушили, то цей автомобіль вже був би в його власності, а так він знову вимушений доказувати в суді свою правоту, вимагаючи компенсувати йому численні збитки, яких він зазнав, підписавши договір, тому, вважає, що має право на відшкодування в сумі вартості автомобіля, за вирахуванням вже виплачених коштів, так як його провини в зриві домовленостей немає. Тобто: 240900 - 12240 = 228660 грн. 00 коп. Також під час дії договору окрім платежів за автомобіль він ще б заробляв як мінімум 10000 грн./місяць, тому, внаслідок порушення договору він недоотримав близько 276 000 грн. Разом: 228660 + 276000 = 504660 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 504660 грн. 00 коп. за моральні та матеріальні збитки. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/10801/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Відповідач надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. У відзиві посилалась на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова у справі №644/4906/20 від 03 серпня 2020 року за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договір оренди транспортного засобу № 0006 від 21 травня 2019 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] - визнано нікчемним. Відповідно до статті 216 ПК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання нього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За цим\~рішенням до\~відповідача було\~застосовано наслідки\~недійсності правочину\~та стягнуто на користь позивача 12240,00 грн. внесених ним коштів за договором оренди транспортного засобу та 719,96 грн. за витрати зі сплати судового збору. Тому договір не може створювати жодних правових наслідків. Жодних зобов`язань перед позивачем ФОП [PERSON] не має. Позовні вимоги на законі не ґрунтуються та не доведені доказами у справі. Тому в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У з`яві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.53). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвоката Цуркана Р.А. представляти її інтереси в суді. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника відповдіача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.05.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу № 0006, а саме транспортного засобу «Geely СК» державний номер [NUMBER] . Згідно п. 1.1 вказаного договору ФОП [PERSON] надала у строкове оплатне користування, а [PERSON] зобов`язався прийняти у строкове оплатне користування легковий автомобіль (зазначений в акті приймання-передачі автомобіля, який є додатком до доданого договору) та зобов`язується сплачувати ФОП [PERSON] орендну плату за користування автомобілем. Згідно акту приймання-передачі автомобіля від 21.05.2019 року, який є додатком до договору оренди транспортного засобу № 0006 від 21.05.2019 року позивач [PERSON] прийняв у ФОП [PERSON] транспортний засіб «Geely СК» державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Таким чином, між сторонами було укладено договір найму транспортного засобу. Згідно наданих позивачем [PERSON] квитанцій на виконання умов договору найму транспортного засобу № 0006 від 21.05.2019 року позивачем в рахунок орендної плати за автомобіль на користь ФОП [PERSON] було сплачено грошові кошти на загальну суму 12 240,00 грн. Вказані обставини встановлені рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року у справі №644/4906/20 за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Рішення набрало законної сили 10 вересня 2020 року. Зазначеним рішенням позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задоволено частково. Визнано недійсним (нікчемним) договір оренди транспортного засобу №0006 від 21.05.2019 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] , щодо транспортного засобу «Geely СК», державний номер [NUMBER] . Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме договору оренди транспортного засобу №0006 від 21.05.2019 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , щодо транспортного засобу «Geely СК», державний номер [NUMBER] , та стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 12 240,00 грн. В задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з ФОП [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. - відмовлено. Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 719,96 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому обставини, встановлені рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року у справі №644/4906/20, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді справи №644/10801/21, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Оскільки договір оренди транспортного засобу №0006 від 21.05.2019 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] , визнано недійсним, вказаний договір, або факт його невиконання не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Тому суд відхиляє посилання позивача в позовній заяві на те, що невиконанням вказаного договору йому заподіяно шкоду. Згідно ч.2 ст. 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Зазначаючи, що йому завдано матеріальної та моральної шкоди, позивач будь-яких доказів завдання йому такої шкоди не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту заподіяння йому матеріальної або моральної шкоди у зв`язку із вчиненням недійсного правочину. Також, посилаючись на те, що за допомогою автомобіля, який був предметом договору оренди транспортного засобу №0006 від 21.05.2019 року, він міг заробляти близько 10000 грн. на місяць, позивач доказів на обґрунтування такої обставини також не надав. Крім того, наведені ним в позовній заяві розрахунки не відповідають вимогам закону. На підставі викладеного, вирішуючи справу на підставі наявних в матеріалах справі доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, а позивач згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільнений, судові витрати щодо сплати судового збору необхідно віднести за рахунок держави. Тому судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed