Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим,\~що вони одружилися 29.09.2005 року, про що у Книзі реєстрації шлюбів відділу РАЦС Ужгородського МУЮ Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис за №570. У цьому шлюбі виховують двох малолітніх дітей, синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають з матір`ю. Вказують, що з роками з`ясувалося, що вони дуже різні за характерами та поглядами на життя люди. Мають відмінні погляди на обов`язки подружжя, на вирішення тих чи інших питань життя сім`ї, виховання дітей, врегулювання спірних ситуацій, тощо. З часом це призвело до непорозумінь між ними та в кінцевому результаті до припинення подружніх стосунків. Зазначають, що спору щодо місця проживання дітей та участі у їх утриманні та вихованні між ними немає. На підставі вищевикладеного просять суд розірвати шлюб між ними. Ухвалою Ужгородського\~міськрайонного суду\~Закарпатської області\~27.07.2023\~року прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі за\~спільною заявою\~ [PERSON] та\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу.\~Постановлено розгляд\~справи проводити\~в порядку\~окремого провадження. У судове засідання 25.08.2023 року сторони не з`явилися, однак через канцелярію суду заявники подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. У заявах просили шлюб між ними розірвати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2005 року, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (після реєстрації шлюбу прізвище - [PERSON] ) було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29.09.2005 року зроблено відповідний актовий запис за №570, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29.09.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилися двоє синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно. Судом також встановлено, що подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося в силу різних причин. Наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам заявників. Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально засвідчений договір про врегулювання взаємних прав та обов`язків подружжя про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями\~ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно з п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 109 СК\~( 2947-14 ) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3\~ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи вищенаведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а відтак укладений між заявниками шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved