Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із указаним позовом до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області. Просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,4113 га, що складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,2072 га та земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,2041 га, розташованих на території Задвір`янської сільської ради Золочівського району Львівської області, що належали батьку позивачки - [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,4113 га, що складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,2072 га та земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,2041 га, розташованих на території Задвір`янської сільської ради Золочівського району Львівської області, вартість яких становить 98 152,73 грн. Позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, однак не може оформити спадкові права на вказані земельні ділянки через втрату оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Інших спадкоємців до спадкового майна, крім позивачки, не має, оскільки її мати і дружина померлого батька - [PERSON] відмовилась від належної їй частки у спадщині на користь позивачки, згідно заяви від 19.04.2021. відтак, оскільки інших спадкоємців до спірної спадщини не має, а нотаріальна контора відмовляє позивачці у видачі їй свідоцтва на спадщину, а тому просить заявлений позов задовольнити. Ухвалою суду від 18.10.2021 року постановлено витребувати у Буській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляла. Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечила, направивши до суду клопотання, у якому просить розгляд даної справи провести у відсутності представника селищної ради, а при її вирішенні покладається на розсуд суду. Третя особа Головне управління Держгеокадастру в Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, витребувана інформація з Буської державної нотаріальної контори до суду не надходила, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , громадянин Російської Федерації, помер [INFO] в м. Москва РФ, про що вбачається зі свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 16.10.2020, виданого 97750053 Орган ЗАГС Москви №53 (а.с. 5, 57). Як убачається із матеріалів справи, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 31.10.2007, виданого відділом РАЦС Буського РУЮ Львівської області (а.с. 6). Також із доданих до позовної заяви документів слідує, що спадкове майно, що залишилось після смерті батька позивачки ( [PERSON] ) складається із двох земельних ділянок загальною площею 2,4113 га, зокрема, земельної ділянки площею 0,2041 га (кадастровий номер 4620682000:09:000:0106) та земельної ділянки площею 2,2072 га (кадастровий номер 4620682000:03:000:0063), виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Задвір`янської сільської ради Золочівського району Львівської області (а.с. 7-9). За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірні дві земельні ділянки належали померлому [PERSON] , який є батьком позивачки. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що місцем відкриття спадщини в розумінні положень частини першої статті 1221 ЦК України є м. Москва РФ (а.с. 5, 57). Натомість місце реєстрації позивачки із 02.08.1996 року по даний час є село Задвір`я Буського (нині - Золочівського) району Львівської області (а.с. 13). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачкою не долучено до справи доказів прийняття нею спадщини після смерті батька в розумінні приписів частини третьої статті 1268 та статті 1269 ЦК України, зокрема не доведено факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та подання нею нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Відтак, оскільки позивачкою не доведено факту прийняття нею спадщини після смерті свого батька, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з вищенаведених мотивів. Крім того, в силу вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України сплачений позивачкою [PERSON] судовий збір за подання ним позовної заяви в сумі 981,60 грн. покладається на неї, ураховуючи відмову в задоволенні цього позову. Ураховуючи наведене та

Outcome: dismissed