Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позов тими обставинами, що 23.12.2021 року між ним та відповідачем укладений шлюб. Сімейне життя не склалось, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Фактично шлюбні відносини припинено з лютого 2022 року. Сторони тривалий час не проживають разом, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, так як це суперечить інтересам сторін. Ухвалою від 08.06.2023 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідачка повідомлена про розгляд справи належним чином, поштовою кореспонденцією (ухвала, повістка, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів) з штриховим ідентифікатором №6504521247410, які повернулись до суду не врученими з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Повторно в судові засідання не з`явилась. Відзиву на позовну заяву у строк встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі відповідачка не надала, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі, інших заяв та клопотань не подавала. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.12.2021року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №3483, що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.04.2023 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 1 ст. 16 Закону України "Про міжнародне приватне право", особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України. Відповідно до ч. ст. 3 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на території України, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.06.2018 року. Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що шлюб має формальний характер, подружні відносини припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 1073,60 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved