Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 30 квітня 2011 року по [INFO] року та визнати сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] все набуте ними до ухвалення судом рішення у цій справі спільне майно, в тому числі автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2011 року випуску, VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , визначивши частку [PERSON] у власності автомобіля у розмірі 1/2 та визнати право власності на вказану частку автомобіля. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона майже 11 років, з 30.04.2011 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Прийнявши рішення про спільне проживання вони стали проживати у її квартирі за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання у них [INFO] народилась донька [PERSON] . За час проживання нею було змінено прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". З 2017 року [PERSON] був призваний до лав Збройних Сил України. У зв`язку із тим, що місце служби [PERSON] було м. Дніпро, вона та донька вирішили також переїхати у м. Дніпро. 07 грудня 2017 року чоловік знайшов квартиру за адресою: [ADDRESS] та уклав договір її оренди з [PERSON] . У вересні 2018 року донька [PERSON] зарахована до першого класу КЗО "Середня загальноосвітня школа №6" ДМР, на теперішній час навчається в КЗО "Середня загльноосвітня школа №15" ДМР. 27 грудня 2018 року [PERSON] уклав контракт про проходження служби в Збройних Силах України. Місце служби його періодично змінювалось. Крім того, [PERSON] відповідно до довідки від 31.01.2019 був зареєстрований у [ADDRESS] . У 2019 році вона з [PERSON] та донькою переїхали в іншу квартиру за адресою: [ADDRESS] . У 2020 році ними була придбана квартира у [ADDRESS] , в яку заселилися 25.06.2020, де на тепер проживають із донькою. У зв`язку із періодичною зміною [PERSON] місця служби, ними мінялося місце проживання. Постійна зміна місця проживання та винаймання житла була обумовлена зміною місця служби [PERSON] та бажанням бути поряд один з одним. Разом із тим, основним місцем проживання була квартира у м. Добропілля. У 2021 році [PERSON] проходив службу у м. Сєвєродонецьк, м. Волноваха. [INFO] [PERSON] загинув під час бою проти збройних сил РФ в с. Валер`янівка Донецької області, про що її повідомив Покровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та підтверджується свідоцтвом про смерть №13 від 29.03.2022 року. Крім того, позивач зазначила, що коли [PERSON] проходив службу в Донецькій області, то вони з донькою проживали у м. Добропілля, щоб частіше бачитись з [PERSON] . Між нею та [PERSON] під час спільного проживання склалися усталені стосунки, що притаманні подружжю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права і обов`язки. За період спільного проживання вони зробили ремонт в квартирі у м. Добропілля Донецької області, спільно придбали речі: телевізор, пральну машину, пилосос, ноутбук, меблі, побутову техніку та інше. Виховували доньку [PERSON] разом, разом всі відпочивали, святкували свята та дні народження. Як позивач, так і [PERSON] упродовж спільного проживання у зареєстрованому шлюбі не перебували. Крім того, у 2012 році нею спільно з [PERSON] за кошти сімейного бюджету було придбано автомобіль Nissan Qashqai, 2011 року випуску, білого кольору, номерний знак [NUMBER] . На даному автомобілі вона та [PERSON] відвозили доньку до школи, пересувались по місту та за його межами, їздили на відпочинок, у місто Добропілля, де проживали, таким чином використовували для сімейних потреб. Тому, вказане майно є спільним. Разом із тим, право власності на автомобіль було зареєстровано на [PERSON] . Наразі приватним нотаріусом заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , у якій відповідач, мати померлого, є спадкоємцем. Тому, виникла необхідність у розподілі спільно набутого майна через невизнання права позивачки на майно спадкоємицею. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Представник відповідача - адвокат Базюкевич Є.В. у відзиві на позовну заяву від 11.01.2023 року зазначив, що відповідач повністю заперечує проти позову. Відповідач заперечує факт спільного проживання позивача та [PERSON] у період з 30.04.2011 року по 27.02.2022 року. Станом на 30.04.2011 року її син проживав постійно за місцем реєстрації з батьками у [ADDRESS] , та місця проживання не змінював. Їй невідомо, де і з ким проживала позивач. Після народження дитини син брав участь у витратах на дитину. Проте однією сім`єю з позивачкою син не проживав, спільного бюджету та господарства не мав. [PERSON] мав спільний бюджет із батьками, отримував вугілля для опалення будинку. Відповідачу відомо про те, що позивач раніше перебувала у зареєстрованому шлюбі, змінила шлюбне прізвище на дівоче " [PERSON] " лише у 2014 році. Сумнівним також є твердження позивача про спільне її проживання з [PERSON] з 2017 року, оскільки син перебував на військовій службі, був зареєстрований у [ADDRESS] . Надані позивачем копії договорів оренди квартир не містять підпису [PERSON] . Вважає, що факт спільного проживання позивача із сином не доведений, а тому і відсутні права на майно її сина. Стосовно спірного автомобіля, зазначив, що автомобіль був придбаний без участі позивача, а виключно за власні кошти [PERSON] та частково за кошти матері, яка отримала фінансову допомогу за місцем роботи в жовтні 2011 року, які передала сину. Крім того, син для придбання нового автомобіля продав власний автомобіль, який раніше йому належав та всі кошти вклав у купівлю нового автомобіля. Таким чином, позивач не має жодного відношення ані до коштів, на які було придбано 14.02.2012 року автомобіль Nissan Qashqai, 2011 року випуску, ані до самого автомобіля. Автомобіль є виключно особистою власністю [PERSON] та на який не поширюється режим спільної сумісної власності. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву, просила суд відмовити у їх задоволенні. Крім того, додала, що спірний автомобіль був придбаний за особисті грошові кошти її сина та кошти, які були отримані нею як фінансова допомога. Автомобіль був придбаний в автосалоні, його вартість складала 22000 доларів США. Представник відповідача [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши учасників судового засідання, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов такого висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2009 року. Як вбачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , місце проживання [PERSON] з 02.07.2002 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що встановлено з довідки №1203-5000980861 від 12.04.2022. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , у позивача та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] , актовий запис №178 від 26 червня 2012 року. 14.01.2014 року позивачем змінено прізвище з " [PERSON] " на дівоче " [PERSON] ", що встановлено з свідоцтва [NUMBER] . З копії довідки директора ПП "Добропільської ремонтно-експлуатаційної служби "Південний" від 16 березня 2022 року, яка видана [PERSON] вбачається, що [PERSON] мешкав спільно з нею за адресою: [ADDRESS] . Данний факт підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] . Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони є сусідами позивачки, мешкають в одному будинку [ADDRESS] . Разом із позивачкою приблизно з 2011 року, точну дату не пам`ятають, у квартирі [ADDRESS] вказаного будинку, [PERSON] проживала сім`єю із чоловіком. У них народилась донька [PERSON] . [PERSON] з 19.06.2017 року перебував на службі у Збройних Силах України, відповідно до копії картки військового обліку ВЧ [NUMBER] , контракту про проходження [PERSON] військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 27.12.2018 року, витягів з наказів №79 від 16.04.2019, № 15 від 25.01.2021, № 27 від 27.01.2021. [PERSON] проходив службу у [ADDRESS] . [PERSON] 07.12.2017 року та 24.09.2019 року укладалися договори оренди квартир у [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до копій довідок про реєстрацію місця проживання № 02.3-24/1458 від 31.01.2019, № 5890 від 19.04.2019 місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З копії характеристики на дитину [PERSON] КЗО "Середня загальноосвітня школа №6" Дніпровської міської ради №424 від 27.07.2022 встановлено, що [PERSON] навчалась у школі з першого по третій класи 2018-2021 роки. Під час навчання проживала з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З копії характеристики на дитину [PERSON] КЗО "Середня загальноосвітня школа №15" Дніпровської міської ради вбачається, що [PERSON] навчається у закладі з 4 класу. Дитина виховувалася у повній сім`ї. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у [ADDRESS] . Вона познайомилась із позивачкою, коли остання з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] влітку 2020 року почали проживати у квартирі [ADDRESS] . Вони постійно проживали разом, робили ремонт в квартирі. [PERSON] загинув [INFO] під час бою за селом Валер`янівка Донецької області проти збройних сил Російської Федерації, що встановлено з копії повідомлення №13 від 29 березня 2022 року начальника першого відділу [INFO] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у місті Волноваха Донецької області. На копіях фотознімків, зроблених у 2018-2021 роках, під час відпочинку, зображені позивач з донькою та [PERSON] . З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 14.02.2012 вбачається, що право власності на автомобіль Nissan Qashqai, білого кольору, державний номер [NUMBER] зареєстровано на [PERSON] . З листа регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Донецькій області №31/5-542в/с від 06 лютого 2023 року, встановлено що відповідно до обліків Єдиного державного реєстру транспортних засобів на ім`я [PERSON] [INFO] були зареєстровані: - транспортний засіб марки "AUDI" моделі А4, 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , в період з 03.10.2009 по 11.10.2012; - транспортний засіб марки "Nissan", моделі "Qashqai", 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований з 23.11.2011 року. Із копії спадкової справи №25/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , відкритої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. встановлено, що до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися позивач, [PERSON] - батько померлого, [PERSON] - мати померлого. Крім того, спадкоємцем є також малолітня донька померлого - [PERSON] , 2012 р.н. Заперечуючи проти позовних вимог в частині визнання права спільної власності на автомобіль, відповідач надала до суду копію наказу про отримання нею в жовтні 2011 року матеріальної допомоги у розмірі 39524,08 грн., та, за рахунок яких, відповідно до відзиву, сином [PERSON] було придбано спірний автомобіль. Відповідно до довідок №1/484 від 14.03.2023, №33 від 03.03.23 ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" сукупний заробіток [PERSON] за період з січня по жовтень 2011 року без вирахування обов`язкових платежів склав 59343,91 грн. та листопад 2011 року - лютий 2012 року - 25375, 90 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2011 по 4 квартал 2012 року, встановлено, що сукупний дохід [PERSON] за період з 2 по 4 квартал 2011 року, без утримання податків, склав 37372, 15 грн. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Отже, враховуючи наведені докази в їх сукупності, які наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, суд вважає доведеним той факт, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 30 квітня 2011 по день його смерті [INFO] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права та обовязки. Зокрема, це підтверджено довідкою ПП "Добропільської ремонтно-експлуатаційної служби "Південний" про проживання у [ADDRESS] , показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили їх проживання за вказаною адресою, починаючи з 2011 року, виховання народженої у них дитини [PERSON] за вказаною адресою. Крім того, подальше проживання позивача із дитиною та [PERSON] у м. Дніпрі, хоча і за різними адресами, свідчить про сталість їх сімейних стосунків і було пов`язано із проходженням [PERSON] служби у Збройних Силах України, що також підтверджено показаннями свідка [PERSON] . Про проживання дитини [PERSON] у повноцінній сім`ї, де вихованням займались батько та мати, підтверджено у характеристиках закладів освіти міста Дніпро. Суд також звертає увагу на те, що за час спільного проживання як позивач, так і [PERSON] не перебували у шлюбі, в т.ч. і не зареєстрованому, з іншими особами. Наявність спільного бюджету, до народження [INFO] , у них дитини, вбачається із досліджених судом довідок про отримані доходи, відповідно до яких позивач і [PERSON] були працевлаштовані та отримували заробітну платню. Підтвердженням подружніх відносин, в т.ч. і перед третіми особами, є надані суду фотознімки з місця проживання та відпочинку. Крім того, нею як дружиною було отримано повідомлення про загибель [PERSON] під час бойових дій. Заперечуючи проти позовних вимог щодо встановлення факту проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю, відповідач навела певні обставини та доводи, які не підтверджені доказами, а тому не є слушними і не приймаються судом. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу. Під час застосування положень статті 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 639/7697/19 (провадження № 61-4709св21). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України). Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Вирішуючи спори між подружжям про майно, потрібно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18). Отже, в даній справі тягар доказування обставин спростування презумпції правового режиму спільного сумісного майна покладається на відповідача, оскільки остання заперечує проти нього. Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] за час їх спільного проживання без реєстрації шлюбу автомобілю Nissan Qashqai, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] та його поділ, суд враховує, що на час придбання автомобіля, позивач працювала та отримувала дохід. За змістом частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Доводи відповідача про те, що автомобіль був придбаний виключно за власні кошти [PERSON] та частково за її кошти, отримані нею як фінансова допомога за місцем роботи у жовтні 2011 року, не доводять того, що [PERSON] набув ці грошові кошти до початку спільного проживання з [PERSON] , отримав на підставі договору дарування або у порядку спадкування, тощо. Посилаючись на те, що частина вартості автомобіля Nissan Qashqai, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , була оплачена за рахунок продажу належного йому автомобіля, відповідач не надала доказів на підтвердження його продажу, ціни, за яку він був проданий, а також того, що вказані кошти витрачені на придбання спірного автомобіля. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи викладене, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 30 квітня 2011 року по [INFO] року, визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіля Nissan Qashqai, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , визнання права власності на 1/2 частку автомобіля Nissan Qashqai, 2011 року випуску, VIN: [NUMBER] , білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог про визнання всього іншого набутого позивачем та [PERSON] майна до ухвалення судом рішення у справі, суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю. На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у розмірі 2917, 40 грн.

Outcome: partial