Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, з якою проживає дитина, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем з 22.07.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, вони мешкають окремо, діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач\~\~в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає, вона, в свою чергу, не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення, де отримує допомогу на дитину до 3 років в розмірі 860 грн. та по догляду за дитиною з інвалідністю в розмірі 2\~604 грн., однак зазначені кошти є незначними, їх в повній мірі не вистачає для забезпечення себе та дітей продуктами харчування, необхідним одягом, лікуванням, сплатою за комунальні послуги тощо. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до донькою повноліття, тобто до [INFO] , та до досягнення повноліття сином, тобто до [INFO] . Крім того, оскільки їх малолітній син [PERSON] є інвалідом з дитинства, тому вважає, що також має право на утримання від чоловіка на підставі ч.3 ст.84 СК України та просила стягнути з відповідача 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) на її утримання до досягнення сином [PERSON] шести років. Відповідач подав відзив на позов, у якому пред`явлені до нього позовні вимоги визнав частково. Вказав, що не відмовляється від свого обов`язку утримувати дружину та неповнолітніх дітей, однак просив стягнути аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини, а на утримання дружини в розмірі 1/10 частини, оскільки заявлений позивачкою розмір аліментів у 2/3 частини та 1/6 частини від його доходу є для нього непосильним у зв`язку з тим, що він офіційно не працює, має лише тимчасові заробітки, а крім сплати аліментів йому потрібно утримувати себе, харчуватися, забезпечувати базові потреби. Вважає, що заявляючи такий розмір позивачка намагається повністю перекласти на нього обов`язок щодо утримання спільних дітей, при тому, що обов`язок по їх утриманню покладається на обох батьків. Крім того, аліменти у розмірі 1/3 частини на двох дітей не буде суперечити чинному законодавству та відповідатиме ч.2 ст.182, ч.5 ст.183 СК України. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, з урахуванням обставин, викладених у відзиві, справу просив слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 22.07.2017 виконавчим комітетом Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області за актовим записом №5. Від стосунків до державної реєстрації цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (виданим повторно), у якому відповідач записаний батьком дитини. Після реєстрації шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , у якому відповідач записаний батьком дитини. З довідки про склад сім`ї від 08.06.2023 вбачається, що позивачка проживає в [ADDRESS] разом з неповнолітніми дітьми. Відповідач проживає окремо від дружини та дітей за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з доданих до позову медичних документів та копії посвідчення серії [NUMBER] , малолітній син сторін є інвалідом з дитинства до 18 років, знаходиться на «Д» обліку, на нього виплачується державна соціальна допомога. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину, відповідно до ч.3\~ст.181 СК України,є стягнення аліментів за рішенням суду. Норми ч.1 ст.182 СК України вказують, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.\~\~\~ Згідно з ч.ч.2, 3 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином законодавець встановив, що визначальним критерієм для визначення суми аліментів у рекомендованому розмірі та більше є достатність доходів платника. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дитину віком до 6 років у 2023 році становить 2 272 грн., для дітей віком від 6 до 18 років 2\~833 грн. Крім того, згідно з ч.3 ст.84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідно до ч.4 вказаної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з\~ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Оскільки відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачкою та відповідачем про добровільну сплату аліментів на утримання дітей відсутня, тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на їх утримання. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання двох неповнолітніх дітей. Відомості про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки, в матеріалах справи відсутні. Водночас, враховуючи рівний обов`язок батьків брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, а також враховуючи розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд дійшов висновку, що зазначений позивачкою розмір аліментів на утримання дітей є необґрунтовано завищеним. До вказаного висновку суд дійшов також з урахуванням тієї обставини, що на позивачку покладається обов`язок з доведення рівня матеріального забезпечення відповідача та його матеріальну спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, який є значно більшим за мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів на утримання дитини. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про місце роботи відповідача та розмір його заробітної плати (доходу). Натомість, позивачка у позові зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, що також підтверджено і відповідачем. Доказів протилежного судом не встановлено. Поряд з цим, суд наголошує на неможливості створення ситуації, коли позивачка повністю покладає обов`язок матеріального утримання спільних дітей виключно на відповідача, як платника аліментів, що нівелює норми, визначені у ст.141 СК України, згідно з якими мати також має обов`язки по утриманню дітей. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд погоджується з доводами позивачки стосовно того, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі необхідному для гармонійного розвитку дітей, що передбачає достатній рівень життя, включаючи фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний та соціальний розвиток. Хоча відповідач і офіційно не працевлаштований, однак він є працездатною особою, а тому не позбавлений можливості працювати та належним чином виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дітей. Проте, виходячи з принципів\~розумності\~та\~справедливості, того, що обов`язок піклування покладено на обох батьків, суд, визначаючи розмір аліментів та враховуючи часткове визнання відповідачем позову, його матеріальний стан, вважає, що достатнім розміром для стягнення з відповідача аліментів, який встановить баланс між інтересами дітей та матеріальними можливостями батька, буде стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, що буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на утримання дітей і співмірним можливостям батька надавати таку допомогу з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання двох дітей з урахуванням встановлених обставин, які обов`язкові до врахування відповідно до ст.182 СК України, не порушить принципу врахування найкращих інтересів дітей, забезпечить справедливий баланс між батьківським обов`язками сторін та не становитиме надмірний тягар для відповідача, що в свою чергу є однією з гарантій реальності виконання судового рішення. Разом з цим, відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, стягнення аліментів на двох дітей в єдиній частці від заробітку (доходу) батька до досягнення всіма дітьми повноліття, як просить позивач, суперечить закону, оскільки в такому випадку аліменти підлягають стягненню в єдиній частці до досягнення повноліття лише найстаршою дитиною. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з наступного. З долучених позивачкою медичних довідок вбачається, що малолітній [PERSON] , батьками якого є сторони, являється інвалідом з дитинства до 18 років та знаходиться на «Д» обліку. Однак надана медична документація не містить висновків компетентної лікарської комісії, які б давали змогу зробити категоричний висновок про наявність вад фізичного або психічного розвитку, що потребують лікування та особливого догляду за дитиною до досягнення нею шести років. Зазначене унеможливлює встановити суду розмір дійсної матеріальної потреби позивачки та необхідність стягнення аліментів саме у заявленому нею розмірі, при цьому, що згідно з ч.3 ст.84 СК України саме на позивачку покладається обов`язок з доведення належними та допустимими доказами наявності у дитини вад фізичного або психічного розвитку. Водночас суд враховує, що відповідач не заперечує обставин хвороби спільного сина, позов визнав частково та згоден сплачувати аліменти на утримання дружини з урахуванням свого матеріального стану. При визначенні, в даному випадку, розміру коштів, які стягуються як аліменти, суд також враховує, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсним потребам та з урахуванням матеріального становища сторін, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, проаналізувавши зазначені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] шести років. Таким чином, порушені права позивачки на утримання з боку відповідача спільних неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою, підлягають поновленню шляхом часткового задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі\~1\~073\~грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial