Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 11.08.2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, 17.07.2018 року шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , місце проживання їх дітей визначено за позивачем. 25.02.2020 року на її користь на утримання дочки і сина з відповідача стягнуто аліменти. Обоє дітей перебувають на повному її забезпеченні. Відповідач з сім`єю не проживає, дітьми не опікується, життям, навчанням, вихованням дітей не цікавиться. Відповідач не виконує своїх зобов`язань по сплаті аліментів відносно неповнолітніх дітей. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей. Ухвалою суду від 21.11.2022 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.03.2023 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду постановлено витребувати від органу опіки та піклування виконавчого комітету Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання батьків та дітей, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 21.03.2023 до суду надійшов висновок органу опіки піклування Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області щодо вирішення спору. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позов просила задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному вебсайті судової влади України та шляхом направлення на його адресу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відмовився». Представник третьої особи до суду не з`явився, представником подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Вишевицької сільської ради Житомирського району, позовні вимоги підтримав. Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Від відповідача [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.08.2007 року, про що виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області складено відповідний актовий запис № 5, прізвище позивачки після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.9). Згідно з рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17.07.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10-11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18.02.2022, діти [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , знаходяться на її утриманні, батько у вихованні дітей участі не приймає (а. с. 12). Згідно з характеристикою, виданою Вишевською сільською радою Житомирського району Житомирської області від 18.08.2022 № 397, [PERSON] проживає на території Вишевицької сільської ради, зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Розлучена, має доньку та сина. зарекомендувала себе з позитивної сторони, скарг від односельців не надходило, уважна до людей, легко знаходить спільну мову з односельцями. В сім`ї та побуті в громадських місцях поводить себе пристойно, даних що компрометують [PERSON] . Вишевицька сільська рада не має (а.с.15). Згідно з характеристикою, виданою Вишевською сільською радою Житомирського району Житомирської області від 16.08.2022 № 398, [PERSON] за час проживання на території Вишевицької сільської ради показав себе з негативної сторони, зловживає спиртним, ніде не працює, схильний до крадіжок. Неодноразово надходили скарги агресивної поведінки [PERSON] , в результаті чого останнього неодноразово притягували до відповідальності. На даний час розлучений, участі у вихованні своїх неповнолітніх дітей не приймає (а.с.16). Згідно з характеристикою КУ "Вишевицький ліцей" від 12.08.2022 [PERSON] має високий рівень навчальних досягнень з предметів навчального циклу, мама приділяє належну увагу вихованню доньки. Цікавиться її успіхами та поведінкою, відвідувала загальношкільні та класні батьківські збори. тато не підтримує контакту з ліцеєм, з вчителями не спілкується (а.с.17). Згідно з характеристикою [PERSON] КУ "Вишевицького ліцею" від 23.08.2022 [PERSON] за час навчання зарекомендував себе, як старанний, здібний, активний, вихований учень. мама приділяє багато уваги навчанню свого сина та його вихованню. батько за час навчання сина участі в навчанні та вихованні не приймав. Він не цікавиться навчанням та вихованням своєї дитини. Не приймав жодної участі у житті класу та школи (а.с.18). Згідно письмового висновку виконавчого комітету Вишевської сільської ради Житомирської області, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Вишевицької сільської ради Житомирської області 28.10.2022 № 107, виходячи з інтересів дітей виконавчий комітет Вишевицької сільської ради Житомирської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 19-21). Згідно з роз`ясненням Радомишльського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) від 24.08.2022 № 6688/19.15-29/2/2022, станом на 24.08.2022 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] за період з 15.10.2019 по 23.08.2022 51641,58 грн. (а. с. 22). Згідно з роз`ясненням Радомишльського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) від 24.08.2022 № 6690/19.15-29/2/2022, станом на 24.08.2022 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] за період з 15.10.2019 по 24.08.2022 51822,58 грн. (а. с. 25). Відповідно до акта обстеження матеріально - побутових умов проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від 14.09.2022, проведеного фахівцями з соціальної роботи, діти проживають з мамою, забезпечені всім необхідним для повноцінного життя та розвитку (а.с.38). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до абзацу 9 пункту 8 постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а саме: не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує, у зв`язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно його дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved