Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу обмежувального припису, в якому з урахуванням уточне просить заборонити [PERSON] наближатись на 200 метрів до [PERSON] строком на 3 місяці. В обґрунтування заяви вказано, що [PERSON] вважає заявника своєю цивільною дружиною, постійно приходить до неї в стані алкогольного сп`яніння, висловлюється нецензурною лайкою, піднімає руку, завдає тілесних ушкоджень, внаслідок чого заявник неодноразово зверталась в поліцію. Вказує, що боїться виходити з дому, оскільки [PERSON] погрожує їй фізичною розправою, тому звернулась до суду за захистом. 21.08.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 22.08.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 25.08.2023. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити. Пояснила, що протягом останніх 15 років сторони зустрічались та спілкувались, але за цей час лише декілька тижнів жили разом. З [PERSON] заявницю нічого не пов`язує. В алкогольному стані він дуже агресивний, заявниця не хоче його бачити, вона живе одна, оскільки її сім`я виїхала, і крім поліції їй нема куди звертатись. [PERSON] погрожує її психічному і фізичному здоров`ю. Вказує, що в цю суботу двічі викликала поліцію, оскільки [PERSON] прийшов в нетверезому стані, стукав і вибивав двері, у нього було побите обличчя, він вибив скло у під`їзді. Але поліція гуманна, вони з ним спілкуються, коли приїжджають, він уходить та потім знову повертається. Зазначила, що повідомляла [PERSON] про розгляд цієї справи. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився двічі, про розгляд справи повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не надіслав. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП № 167азі від 09.08.2023, [PERSON] протягом 2016-2023 років неодноразово зверталась до органу поліції з повідомленнями про те, що [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки, погрожує їй фізичною розправою, створює нестерпні умови для життя, поводиться неадекватно, буянить, вибиває двері. За наслідками вказаних звернень працівниками поліції складено численні довідки про результати звернення [PERSON] та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 178 та 182 КУпАП. Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2023 по справі № 357/791/23, за фактом вчиненого [PERSON] відносно [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України у кримінальному провадженні № 12022111030002199 від 10.09.2022, зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] , абонентський номер мобільного зв`язку - [NUMBER] , про умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності та закрито провадження у справі. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд приходить до наступного. Згідно з п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти), дід (баба) та онук (онука). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Із Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 367/8247/19 (провадження № 61-2795св20) від 14.04.2021 року вбачається, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Схожі висновки містяться і у постановах Верховного Суду № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19) від 17.04.2019 року, № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19) від 26.09.2019 року, № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19) від 17.06.2020 року, № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19) від 23.12.2020 року, № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20) від 24.02.2021 року. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Суд приймає до уваги, що у справі, яка є предметом розгляду, встановлено факт психологічного та фізичного насильства на заявницю з боку її колишнього співмешканця, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Проаналізувавши наявні докази, загалом суд вважає, що у даній справі наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно заявника. Так, з метою застосування превентивного заходу, стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони [PERSON] , суд вважає, що до останнього необхідно застосувати обмежувальний припис на строк три місяці, яким визначити наступне тимчасове обмеження його прав: заборонити [PERSON] наближатись на відстань 200 метрів до місця проживання [PERSON] . Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявника, стимулюватиме [PERSON] до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян. Окремо суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку із зазначеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання його профілактичного обліку на визначений судом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved