Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

23 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов позов [PERSON] , яка звернулась в інтересах малолітнього [PERSON] , в інтересах якої звернувся [PERSON] , до Южноукраїнської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 05 листопада 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/12 та 1/4 частки у праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] . 1/12 частка у праві спільної часткової власності вказаної квартири [PERSON] за життя успадкував після смерті свого батька [PERSON] , а 1/4 часткою він володів в наслідок приватизації. Після смерті [PERSON] єдиним його спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв є його син - [PERSON] , заповіт він за життя не складав, [PERSON] від спадщини відмовилася на користь сина. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріуса в інтересах свого сина [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, та отримала свідоцтво про прийняття спадщини за законом на 1/12 частку у квартирі [ADDRESS] на ім`я її сина. У видачі свідоцтва на право на спадщину за законом було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це майно. За життя [PERSON] їй повідомляв, що коли він відбував покарання в місцях позбавлення волі, правовстановлюючі документи на його частку в квартирі були втрачені. Ухвалою суду від 21 червня 2023 року замінено у цивільній справі неналежного відповідача Южноукраїнську міську раду на Южноукраїнську міську територіальну громаду в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та без участі законного представника. Позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 листопада 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Южноукраїнському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 147 /а.с. 3/. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с. 4/. Згідно копії свідоцтва про смерть /а.с. 5/ [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 березня 2023 року [PERSON] та [PERSON] 09 березня 2023 року зареєстрували шлюб у Арбузинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » та «Кантя» відповідно /а.с. 85/. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 6/ право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 21 січня 2001 року, по 1/4 частці за кожним. Станом на 19 січня 2023 року вказана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/12 частка) та [PERSON] (5/12 часток). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації житла ВП «ПУ АЕС» Державне підприємство НАЕК від 22 січня 2001 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/4 частці кожному /а.с.123-124, 129-130/. До вказаної копії свідоцтва додано відповідні копії витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 125, 132/. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2020 року вбачається, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] /а.с. 9/. Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Лейбіченко С.В. зареєстровано спадкову справу № 31/2022 після смерті [PERSON] /а.с. 10/. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 січня 2023 року /а.с. 11/ [PERSON] є спадкоємцем 1/12 частки у праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 12/ 1/12 частка у праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] . Рішенням Южноукраїнської міської ради від 20 жовтня 2022 року №1128 «Про перейменування вулиць, бульварів, провулків населених пунктів Южноукраїнської міської територіальної громади» вул. Дружби Народів перейменовано на вул. Європейську. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 січня 2023 року /а.с. 13/ [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім`я його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на 1/4 чатску у праві спільної часткової власності квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про ринкову вартість квартири /а.с. 15/ вартість квартири [ADDRESS] складає 470800 грн, в т.ч. вартість 1/4 частки складаає 117700 грн. Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 31/2022 /а.с. 28-75/. У вазаній спадковій справі є копія заяви [PERSON] від 17 серпня 2022 року в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини, а також заява [PERSON] від 17 серпня 2022 року про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. В.о. завідувача Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 12 липня 2023 року та 09 серпня 2023 року /а.с. 122, 128/ було надіслано документи на запит суду. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст.\~1221\~ЦК України\~місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Отже, враховуючи наведене, 1/4 частка квартири [ADDRESS] є об`єктом спадкування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається\~зі ст.1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В силу п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З письмових доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] правомірно набув право власності на частку квартири [ADDRESS] та правомірно нею володів, а після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на 1/4 частки вказаного майна. Спадкоємцем першої черги після його смерті була його дружина [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини, та малолітній син [PERSON] . Постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, остання не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку. Враховуючи, що малолітній син позивача є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, останній прийняв спадщину у встановлений законом строк, ішні спадкоємці відсутні, але в позасудовому порядку позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач просила судові витрати покласти на неї.

Outcome: approved