Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із позовною заявою до [PERSON] третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей . Згідно заяви про зміну предмету позову від 27.06.2023 просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , визначити місце проживання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 07.02.2015 року нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Протягом останніх декількох років стосунки у подружжя розладились, зникли взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Від зазначеного вище шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . На даний час вони спільного життя не ведуть , проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, так як мав місце факт подружньої зради з боку відповідача. Примирення між ними неможливе. Як матір, вона належним чином виконує свої обов`язки щодо забезпечення належних умов проживання, виховання, навчання, харчування та задоволення всіх потреб спільних з відповідачем дітей. Багато часу приділяє дітям, забезпечує їм належні умови для фізичного і духовного розвитку та матеріального достатку. Має власне житло з усім необхідним для нормального проживання та розвитку дітей. Жодним чином не перешкоджає та не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав щодо їхніх спільних дітей. Але разом з тим, відповідач систематично під час телефонних розмов вчиняє сварки з нею та погрожує тим, що забере дітей. Отже, з урахуванням вищевикладеного, з метою захисту інтересів їхніх дітей та мінімізації стресу для них у зв`язку з вищевказаною ситуацію, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з матір`ю, [PERSON] . Представник позивачки [PERSON] адвокат Андрієнко І.В. , яка діє згідно ордеру серія ВК № 1082234 від 12.06.2023 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Шлюб між сторонами розірвати, дітей залишити на проживанні з матір`ю. Підтримала подану до суду відповідь на відзив. Просила стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати. Представник відповідача [PERSON] адвокат Волошин І.В. , який діє згідно ордеру серія ВК №1081095 від 25.04.2023 підтримав поданий до суду відзив. Визнає вимоги в частині розірвання шлюбу між сторонами. Щодо визначення місця проживання дітей з позивачкою, зазначив, що спору між сторонами з даного приводу не існує, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. Представник органу опіки та піклування Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради за довіреністю Самолюк І.Р. в судове засідання не з`явилась. В судове засідання 29.06.2023 р. надала суду висновок органу опіки та піклування № 08-1405 від 26.06.2023 . Суд вважає за можливе провести судове засідання у їх відсутність. Ухвалою суду від 20.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено підготовче засідання з участю сторін. Ухвалою суду від 29.06.2023 залишено без розгляду вимогу про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 29.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом учасників справи. Ухвалою суду на місці 29.06.2023 задоволено клопотання представника позивачки про долучення до справи письмових доказів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази,та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 07.02.2015 року, який було зареєстровано Відділом ДРАЦС РС Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 48. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису №884, зареєстрований 02.04.2016р. Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції та сина [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису № 942, зареєстрований Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області. Батьками дітей зазначені сторони у справі. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини, разом не проживають, втратили почуття любові, між ними відсутнє взаєморозуміння. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, інтересам неповнолітніх дітей, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає до розірвання. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за [PERSON] не зареєстровано право власності на нерухоме майно. Згідно відповіді № 31/4заз-17-2023 від 02.05.2023 на адвокатський запит, підтверджується, що за гр.. [PERSON] 21.07.2011 року зареєстровано транспортний засіб марки HONDA модель DIO, VIN№ [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Згідно довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні м.Рівне № 8877 від 13.05.2023 р., виданої Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг РМР вбачається, що позивачка [PERSON] , відповідач [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , з 02.01.2020 р. З дослідженого судом висновку органу опіки вбачається, що [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] . Квартира однокімнатна, з усіма комунальними зручностями, повністю мебльована, наявна необхідна побутова техніка. В квартирі зроблено ремонт. Створені комфортні умови для проживання, виховання і розвитку малолітніх дітей. Вони мають окремі місця для сну (двоярусне ліжко), стіл для занять. Діти забезпечені усім необхідним для виховання і розвитку. Помешкання належить [PERSON] , матері [PERSON] . [PERSON] з 01.09.2022 навчається у Рівненському ліцеї № 22. З характеристики, виданої на дитину навчальним закладом вбачається, що учениця проживає з мамою і молодшим братом. У розповідях про родину і сім`ю дівчинка рідко згадує батька. Саме мама приділяє увагу навчанню та вихованню дитини. Виключно мама відвідує школу й цікавиться успіхами дитини в навчанні і її досягненнями в позашкільних заходах. Малолітня [PERSON] пояснила, що проживає з мамою і меншим братом. Діти дуже люблять свою маму, люблять з нею гратися і обніматися. З татом [PERSON] жити не хоче. Питання про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради. Згідно висновку органу опіки та піклування від 26.06.2023. № 08-1405, комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, прийняла рішення про доцільність залишення малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Таким чином, аналізуючи в сукупності достовірно встановлені судом докази, враховуючи інтереси дітей, їхній вік, стать, висновок ООП Служби у справах дітей ВК РМР, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову в частині визначення місця проживання малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК понесені позивачкою [PERSON] судові витрати в розмірі 2147,20 грн., що складаються з витрат по оплаті судового збору підлягають до стягнення з відповідача на її користь. Щодо вимоги позивачки про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані такі документи: договір про надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги; детальний опис вчинених дій (наданих послуг). Надання суду вказаних документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правничу допомогу. Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані наступні докази: -договір про надання правової допомоги від 01.03. 2023 року про надання правничої допомоги адвокатом Малишевою А.А. та акт про надання послуг до Договору від 25.05.2023 на загальну суму 5500,00 грн. згідно якого суд визнає надання послуги у виді підготовки позовної заяви, яка містила у собі три самостійні вимоги, вартість зазначеної послуги суд оцінює у 1000,00 грн. Участі у судовому засіданні та вивчення відзиву даним адвокатом не здійснювалося. Адвокатом Андрієнко І.В., яка діє на підставі ордеру серія ВК №1082234 надано договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 22.05.2023р., рахунок № 28 від 22.05.2023 на суму 4000,00 грн., квитанція № 26/05 від 26.05.2023 р. на суму 4000,00 грн. При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу адвокатом Андрієнко І.В., суд враховує, що з долучених до справи доказів не вбачається достовірних доказів затрати визначеного робочого часу адвоката на спілкування, підготовку нормативної бази про зміну предмету позову за якою зменшено позовні вимоги. З врахуванням вищевикладеного, суд зменшує розмір правничої допомоги наданої адвокатом Андрієнко А.А., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки до 1000,00 грн. Всього підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу на загальну суму 2000,00 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачкою судові витрати на загальну суму 4147,20 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки, які складаються з судового збору за пред`явлення позову - 2147,20 грн. та 2000,00 грн. витрати на правничу допомогу. Оскільки суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, то вимога відповідача про відшкодування йому понесених витрат за правничу допомогу, до задоволення не підлягає. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115, ч.1 ст. 160 СК України,

Outcome: approved