Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

[PERSON] в квітні 2023 року звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що 22 лютого 2022 року він був учасником ДТП у м. Вінниці та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, проте постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року провадження у справі було закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд послався на висновок експерта, згідно якого в діях [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи моральну шкоду, зазначав, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди, судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення, у якій немає його вини, пошкодження транспортного засобу, спричинило йому душевні хвилювання та дискомфорт, ці події відобразилися на його звичайному ритмі життя, порушили спокій та створили певні перешкоди у виконанні його трудових обов`язків. Окрім того, вважає, що йому було спричинено матеріальну шкоду, яка полягає в тому, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення він поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача заперечив в задоволенні позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року (справа № 127/6813/22) закрито провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 22 лютого 2022 року о 10.06 год. у м. Вінниці по вул. Соборній, 73 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки (моделі)\~FORD TRANSIT, ДНЗ [NUMBER] ,\~перед поворотом ліворуч не надав переваги у русі транспортному засобу марки (моделі) MERCEDES-BENZ, ДНЗ [NUMBER] ,\~під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, та здійснив зіткнення, тобто порушив вимоги п. 16.13, 2.3 «б» ПДР України, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень, та завдано матеріальних збитків. Згідно відповіді АТ «Державний ощадний банк України» філія Вінницьке обласне відділення № 101.26-10/512/15487/2022-01/Вих. від 31.05.2022 року, АТ «Ощадбанк» стягнень із заробітної плати [PERSON] не здійснював, зокрема за пошкодження транспортного засобу марки Ford Transit. ДТП мала місце 22 лютого 2022 року по вул. Соборній у м. Вінниця. Страховиком вказаного автомобіля є ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія», інформація про ДТП, яка мала місце 22.02.2022 року, до страховика страхувальником не направлялась. 16.05.2022 року Адвокатське бюро «Красіловський&Партнери» та [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги № 1605, яким погодили основні умови договору та зазначили, що вартість наданих послуг складає 15000,00 грн. Згідно прибуткового касового ордеру № 16-05 від 16 травня 2022 року [PERSON] сплатив кошти за договором в сумі п`ят тисяч гривень (15000 грн.) 05.09.2022 року Адвокатське бюро «Красіловський&Партнери» в особі керуючого адвоката Красіловського В.О. та [PERSON] уклали договір про надання правової допомоги № 05-09, в якому погодили, що вартість наданих послуг складає 5000,00 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 05-09 від 05 вересня 2022 року [PERSON] сплатив кошти за договором № 05-09 адвокатському об`єднанню на суму 5000,00 грн. Між АТ КБ «ПриватБанк» (Лізингодавець) та [PERSON] (Лізингоодержувач) 24.05.2019 року укладено договір фінансового лізингу автомобіля № К5H0A100000209 від 24.05.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Недоступом Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 803. Відповідно до 2.1 за цим договором Лізингодавець зобов`язується набути у власність вказаний Лізингоодержувачем транспортний засіб (Предмет лізингу) і надати Лізингоодержувачу це майно за плату в тимчасове користування. Згідно п. 3.1, 3.2 даного договору, Лізингодавець реєструє предмет лізингу на своє ім`я. Приймання Лізингоодержувачем Предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання Акту. Підписання Акту підтверджує в т.ч. належну якість, комплектність, справність Предмета лізингу і відповідність Предмета лізингу вимогам Лізингоодержувача на умовах Договору. З моменту підписання Сторонами Акту, до Лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням Предметом лізингу (в тому числі ризики, пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам внаслідок користування Предметом лізингу). З моменту підписання Акту, Лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації Предмету лізингу. Ризик невідповідності Предмета лізингу цілям використання цього Предмета лізингу несе Лізингоодержувач. В разі виникнення у Лізингодавця витрат, пов`язаних з доставкою, передачею, реєстрацією, проведенням технічних та візуальних оглядів Предмета лізингу, Лізингоодержувач повинен сплатити і витрати. Відповідно до Додатку № 1 до договору фінансового лізингу автомобіля № К5H0A100000209 від 24.05.2019 року Предметом лізингу є автомобіль, марки Mercedes Benz ML 350, 2013 року випуску, універсал, номер кузова [NUMBER] . Між АТ КБ «ПриватБанк» (Лізингодавець) та [PERSON] (Лізингоодержувач) підписано акт приймання передачі вищезазначеного автомобіля. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 19.06.2023 року [PERSON] , який зареєстрований [ADDRESS] , станом на 22.02.2022 року та до цього часу в трудових відносинах з АТ КБ «ПриватБанк» не перебував та не перебуває. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 3 частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Позивач, висуваючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, об`єднує виникнення дорожньо-транспортної пригоди та судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення та не розмежовує душевних страждань, дискомфорту, порушення ритму життя та виконання трудових обов`язків по кожному з подій. Суд вважає, що дорожньо-транспортна подія не була протяжною в часі, тому вважає, що позивач не довів, що в результаті ДТП у нього було порушено ритм життя та виконання трудових обов`язків. Позивач не вказує про те, що дискомфорт та душевні страждання від ДТП були тривалими в часі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд критично відноситься до висновку експерта як підстави визнання вини відповідача, вважає, що експерт не наділений повноваженнями вирішувати питання про притягнення [PERSON] до адміністративної чи іншого виду відповідальності та встановлювати його вину в скоєнні ДТП. Крім того, з постанови про закриття провадження по адміністративній справі не випливає відомостей про те, що [PERSON] давав пояснення суду про обставини ДТП і ці пояснення, як і пояснення [PERSON] були покладені в технічні дані при проведені автотехнічної експертизи. Отже, доказів вини відповідача в спричиненні моральної шкоди [PERSON] позивач та його представник не надали. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не довів належними доказами спричинення йому моральної шкоди, вини відповідача в спричиненні шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача. Тому в задоволенні позову належить відмовити. Додатково суд зазначає, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2023 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.03.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] , подану його представником адвокатом Красіловським Вадимом Олександровичем, задоволено частково. Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що при зверненні з позовом [PERSON] вказав відповідачем [PERSON] , клопотань заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв. За таких обставин, суд першої інстанції мав би відмовити в позові не через його недоведеність, а у зв`язку із пред`явленням позову до неналежного відповідача. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на позивача, відмовивши в їх відшкодуванні.

Outcome: dismissed