Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

16 травня 2023 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. Позовна заява мотивована тим, що у 2002 році позивач разом з відповідачами приватизували двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Оригінал свідоцтва про право власності на житло від 10.04.2002 за № Ц-69 перебував у спірній квартирі, в якій проживала донька позивача [PERSON] . Позивач була зареєстрована за вищевказаною адресою, та проживала там до 05.10.2007, після чого переїхала зі своїм чоловіком [PERSON] до приватного будинку за адресою: [ADDRESS] . У 2018 році [PERSON] також виїхала з квартири, однак при переїзді серед особистих речей свідоцтва про право власності на житло не було, згодом виявилось, що воно втрачене. При зверненні до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради з заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло, позивачу було повідомлено про неможливість його видачі у зв`язку з тим, що фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямовано на відтворення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин. Квартира приватизована на трьох осіб, та не всі учасники приватизації надали заяви щодо надання дублікату свідоцтва про право власності на житло. Позивач не може з`явитися до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконавчого комітету Криворізької міської ради з відповідачем [PERSON] , оскільки з останньою погіршили стосунки, та 28.12.2022 від неї було отримано повідомлення про намір продати свою частку квартири, з пропозицією її викупу. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно відомостей довідки Комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 09.01.2023 № 199372, відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012, право власності на частку квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на праві спільної сумісної власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій книзі № 215П-254 на ім`я[PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, згідно з розпорядженням № Ц-69 від 10.04.2002. Листом виконкому Криворізької міської ради Департаменту розвитку інфраструктури міста від 07.02.2023 на звернення позивача останній роз`яснено, що для початку процедури щодо відтворення дублікату свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , необхідно всім співвласникам (квартира приватизована на трьох осіб), спадкоємцю, або особі, яка діє від імені спадкоємця за запитом нотаріуса, інших співвласників, за довіреністю, звернутись до Центру адміністративних послуг «Віза» за попередньою реєстрацією. 28 грудня 2022 року [PERSON] зверталась до [PERSON] з повідомленням про право переважного викупу частки у спільному майні, а саме: 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Відповідно до пункту 25 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмовою заявою власників (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, у випадку позивача йдеться про визнання права власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була набута нею на законних підставах, однак потребує захисту у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, та неможливістю на даний час його відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved