Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. 01.08.2023 у вищевказаній справі було ухвалено рішення. Адвокат позивачки до закінчення судових дебатів у справі заявила про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу з поважних причин, а тому просила суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В зв`язку із вищевказаним, судом було встановлено позивачці п`ятиденний термін після ухвалення рішення (до 07.08.2023) для надання суду доказів щодо розміру понесених судових витрат і призначено судове засідання для вирішення даного питання. У строк встановлений судом адвокатом позивачки було надано суду докази щодо розміру понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки учасниками справи суду не повідомлено. Однак, адвокатом позивачки подано клопотання про розгляд питання про судові витрати у її відсутність. Враховуючи вищевказане, клопотання адвоката позивачки та положення ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). Дослідивши докази понесення позивачкою судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням суду у даній цивільній справі від 01.08.2023 позовні вимоги було задоволено. Встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 30 травня 2017 року; визнано об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 184, 4 кв.м. і земельну ділянку площею 0, 0475 га кадастровий номер 0520680200:01:001:0242, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; поділено спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON] ; визнано за [PERSON] право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 184, 4 кв.м. і частку земельної ділянки площею 0, 0475 га кадастровий номер 0520680200:01:001:0242, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнуно з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 12 901, 20 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На виконання положень п. 17 ч. 2 ст. 197 ЦПК України в підготовчому провадженні судом було з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат. Так, адвокатом позивачки було заявлено витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу, а адвокатом відповідача - витрати на правничу допомогу. В ході розгляду справи адвокат позивачки просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки, крім судового збору, 25 000, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 12.01.2022 між [PERSON] та адвокатом Федчук С.М. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги б/н, на підставі якого було видано ордер. (т. 1 а.с. 65-67) Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Федчук С.М. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000494, виданого 22.05.2019. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження виконання адвокатом Федчук С.М. умов вищевказаного договору, суду надано детальний опис робіт (наданих послуг) від 03.08.2023. (т. 3 а.с. 37-39) Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Як вбачається із умов договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 12.01.2022, сторони даного правочину досягли домовленості про те, що гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатком до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 4.1). Додатком № 1 до вищевказаного договору сторони правочину узгодили, розмір винагороди (гонорару) - 25 000, 00 гривень, а також визначили, що саме, тобто які послуги, включає у себе вказаний гонорар. (т. 3 а.с. 42) Згідно умов договору позивачка зобов`язалась сплатити адвокату 100 % обумовленої суми гонорару в день укладення вказаного договору або не пізніше трьох днів після його підписання (п. 4.1. договору). Додатком № 1 до договору сторони визначили, що акт виконаних робіт клієнт отримує після остаточного рішення по справі (п. 2 додатку). Водночас, з детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, зокрема, визначення вартості 1 години роботи адвоката, тобто застосовано погодинну оплату. Слід звернути увагу на те, що вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Отже, враховуючи вищевикладене, визначення погодинної вартості виконаних робіт адвокатом позивачки у їх детальному описі суд не приймає до уваги, оскільки така вартість сторонами договору погоджена не була, натомість ними було узгоджено фіксований розмір гонорару. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 12.01.2022 позивачкою було сплачено адвокату Федчук С.М. 25 000, 00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 66 від 12.01.2022. (т. 1 а.с. 40) Судом прийнято до уваги, що у разі встановлення сторонами договору про надання правової допомоги гонорару у фіксованому розмірі, надання детального опису робіт на виконання положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України, не є необхідним, оскільки розмір гонорару, в такому випадку, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним. Крім цього, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved