Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Ходорківці в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради площею 2,37 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.07.2015. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла бабуся позивача по материній лінії [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради загальною площею 2,37 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно сертифікату на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10.07.2015. У Соколівській сільській раді 26.04.1995 секретарем виконавчого комітету посвідчувався заповіт від [PERSON] за №17 в користь онука [PERSON] . Окрім позивача, на момент смерті [PERSON] , не було інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині. Дочка покійної і відповідно матір позивача - [PERSON] померла [INFO] . Позивач прийняв спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, а 21.09.2018 звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №421/2018. 04.05.2023 позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON] , проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва з причини відсутності у позивача правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки, що належали спадкодавцю і є спадковим майном. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не подав. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано клопотання про витребування доказів (а.с.22), заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності позивача та його представника і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.39), заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача, підтримання заявлених вимог у повному обсязі та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення (а.с.44). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у праві та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.17-18). Ухвалою підготовчого засідання від 26.06.2023 витребувано з Жидачівської держаної нотаріальної контори спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] (а.с.23-24). Ухвалою підготовчого засідання від 21.07.2023 закрито підготовче провадження у справі і призначено її до судового розгляду по суті (а.с.41). Ухвалою судового засідання від 18.08.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу (а.с.45). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з свідоцтвом про смерть від 20.09.2018, виданим повторно, [PERSON] померла [INFO] в с. Ходорківці Жидачівського району Львівської області, (а.с.7). За змістом заповіту, складеного у с. Соколівка Жидачівського району Львівської області 26.04.1995 та зареєстрованого у реєстрі за №17, [PERSON] заповіла все належне їй майно на день смерті і на що за законом матиме право своєму внукові [PERSON] (а.с.8). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №72230689 від 24.04.2023 встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.9) Згідно з свідоцтвом про смерть від 03.06.2020 [PERSON] померла [INFO] в м.Львів Львівської області (а.с.10). Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], витягу із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Соколівській сільській раді, виданого відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.12.2018, та довідки відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 07.06.2023, на підставі розпорядження голови Жидачіваської районної державної адміністрації від 13.05.1997 №281 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 2,37 умовних кадастрових гектари на території Соколівської сільської ради. Сертифікат серії [NUMBER] зареєстрований 10.07.2015 за №130 (а.с.11, 12, 40). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 04.05.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с.14). З матеріалів спадкової справи №421/2018 вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріуса 17.07.2018 із заявою на прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.27-38). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день його смерті) належало право на земельну частку (пай), розміром 2,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Соколівської сільської ради, який належав їй на підставі сертифіката серії [NUMBER] від 12.07.2015. За життя [PERSON] 26.04.1995 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON] [PERSON] після смерті баби [PERSON] звернувся із заявою до нотаріуса, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа 421/2018. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд зауважує, що з огляду на час смерті спадкодавиці [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом та таким, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , вчинивши відповідні дії. У подальшому звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, у зв`язку з чим останнім була заведена відповідна спадкова справа. Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що позивач [PERSON] має обґрунтоване право на земельну частку (пай), яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно з сертифікатом серії [NUMBER] від 10.07.2015, однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 533, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved