Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

у лютому 2022 року [PERSON] звернулася з позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якому просила стягнути невиплачене страхове відшкодування у розмірі 311 800,00 грн., вирішити питання судових витрат у справі. В обґрунтування позову посилалась на те, що 05.12.2019 року між нею та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО «Класичне» № 111008-2111-1000163. Відповідно до умов договору, об`єктом страхування є транспортний засіб марки «JaguarX-Type», реєстраційний номер [NUMBER] . Вказала, що 27.11.2020 року об 11 год. 00 хв. на вул. Богатирській у м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем «JaguarX-Type», реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості при виникненні небезпеки та не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Subaru», реєстраційний номер [NUMBER] , який загальмував перед пішохідним переходом з метою пропустити пішохода, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. п. 2.3. б, 12.1, 12.3, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2021 року у справі № 756/15798/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної ДТП. Однак, звернувшись до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, отримала відмову з посиланням на положення п.п. 11.1.3., 11.1.5. Умов страхування через начебто свідоме подання неправдивих відомостей про факт, обставини та місце настання страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового) та створення перешкод у визначенні обставин, характеру та розмірів збитків. Тому, вважала, що оскільки за договором страхування пошкодження її транспортного засобу відбулося внаслідок настання страхового випадку, то ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зобов`язано здійснити повну виплату страхового відшкодування за умовами страхування «КАСКО «Класичне». Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 04.05.2022 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку загального позовного провадження та призначенням підготовчого засідання на (а.с. 31). Ухвалою Голосіївського районного суду від 28.11.2022 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд по справі (а.с. 120). 09.08.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову з посиланням на те, що відмова у виплаті страхових коштів була вчинена з дотримання вимог законодавства. Зазначив, що 01.12.2020 року до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку звернувся [PERSON] , а 27.11.2020 року з повідомленням про ДТП звернувся інший учасник пригоди - [PERSON] , який повідомив про те, що винуватцем ДТП є позивач у справі, яка перебувала за кермом автомобіля марки «JaguarX-Type», реєстраційний номер [NUMBER] , а не [PERSON] , про що він повідомив працівників поліції під час оформлення адміністративних матеріалів, проте, останніми вказана обставина була проігнорована. Крім того, вказало про необґрунтованість розрахунків страхового відшкодування, здійсненого позивачем. Тому, просило відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 52-84). 31.08.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі, зазначивши про неспроможність позиції відповідача (а.с. 92-94). Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Конюшка Д.Б. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач, будучи в установленому порядку повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, явку представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив. Згідно ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті тому суд вважав за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «JaguarX-Type», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 13). 05.12.2019 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО «Класичне» № 111008-2111-1000163 строком дії по 23:59 (включно) 05.12.2020 року (а.с. 5-12). Відповідно до умов договору, об`єктом страхування є транспортний засіб марки «JaguarX-Type», реєстраційний номер [NUMBER] . 27.11.2020 року об 11 год. 00 хв. на вул. Богатирській у м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем «JaguarX-Type», реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості при виникненні небезпеки та не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Subaru», реєстраційний номер [NUMBER] , який загальмував перед пішохідним переходом з метою пропустити пішохода, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. п. 2.3. б, 12.1, 12.3, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2021 року у справі № 756/15798/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної ДТП (а.с. 14-17). 01.12.2019 року [PERSON] подано до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» заяву-повідомлення № 1 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування. До повідомлення додано свідоцтво про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія, протокол, схема поліці, паспорт, ІПН (а.с. 19). Листом від 03.02.2021 року № 336 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило [PERSON] про те, що станом на дату підготовки даного листа страховик позбавлений можливості прийняти рішення за заявленим випадком, посилаючись на п.п. 11.1.8. Договору, згідно якого страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, у випадках ненадання передбачених умовами цього Додатку до Договору документів, що свідчать про факт настання страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового), причини та розмір збитку; подання документів, які необхідно для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, оформлених з порушенням діючих норм або ці документи містять недостовірну інформацію щодо часу, причин, обставин страхового випадку та розміру збитку; коли надані страхувальником документи не підтверджують місце, час, причини, обставини настання страхового випадку (а.с. 20). Листом від 09.03.2021 року № 236/1-ЮР ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.п. 11.1.3., 11.1.5., 11.1.8. Договору, через свідоме подання неправдивих відомостей про факт, обставини та місце настання страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового) та створення перешкод у визначенні обставин, характеру та розмірів збитків, створення перешкод у визначенні обставин, ненадання передбачених умовами цього Додатку до Договору документів, що свідчать про факт настання страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового), причини та розмір збитку; подання документів, які необхідно для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, оформлених з порушенням діючих норм або ці документи містять недостовірну інформацію щодо часу, причин, обставин страхового випадку та розміру збитку; коли надані страхувальником документи не підтверджують місце, час, причини, обставини настання страхового випадку (а.с. 21). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ст. 6 Закону України «Про страхування»). Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до Умов добровільного страхування наземного транспорту в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (Додаток № 1 до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 111008-2111-1000163 від 05.12.2019 року) у разі настання передбаченої Договором події, яка призвела до збитків і може бути кваліфікована як страховий випадок, Страхувальник зобов`язаний: протягом однієї години з моменту настання події викликати на місце події представників компетентних органів МВС, ДСНС, відомчих аварійних служб, пожежної охорони або інших (відповідно до характеру події), дочекатися і отримати від них документи (довідку, протокол), які підтверджують факт настання, час і обставини події. У разі неприбуття зазначених представників на місце події звернутись до територіального відділення органу, в який сповіщалося про подію, для отримання довідки, що підтверджує факт і час звернення, або діяти відповідно до інструкцій Страховика (п.8.1.3). Пунктом 8.1.12 Умов визначено, що страхувальник зобов`язаний надати страховику всі оформлені належним чином документи, передбачені в Розділі 9 цього Додатку до Договору, для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, а також для визначення розміру завданих збитків, зокрема, при настанні страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового) за ризиком «ДТП», крім випадків відшкодування «без довідки», оригінали деталізованої довідки компетентного органу про факт та обставини ДТП, або копії матеріалів адміністративної справи, за вимогою Страховика, постанови суду про притягнення винної у ДТП особи до адміністративної відповідальності (п.9.1.12). Пунктом 7.4.5 Умов передбачено право Страховика самостійно проводити розслідування обставин події, що має ознаки страхового випадку, робити запити про відомості, пов`язані із цією подією до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового), а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового). Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, зокрема, у випадках, подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору, в тому числі, але не обмежуючись цим, про застраховані ТЗ та/або ДО, або про факт, обставини та місце настання страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового), несвоєчасне повідомлення страхувальником (водієм) про настання страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового) без поважних на це причин або створення страховиком перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків ненадання передбачених умовами цього Додатку до Договору документів, що свідчать про факт настання страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового), причини та розмір збитку; подання документів, які необхідно для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, оформлених з порушенням діючих норм або ці документи містять недостовірну інформацію щодо часу, причин, обставин страхового випадку та розміру збитку; коли надані страхувальником документи не підтверджують місце, час, причини, обставини настання страхового випадку (п. 11.1. Умов ). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 979 цього ж Кодексу унормовано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 4 Закону України «Про страхування» передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до приписів ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За змістом положень ст. 988 ЦК України і статті 20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку. Тобто згідно з приписами наведених норм момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми та настання страхового випадку нерозривно пов`язані. Як вже було вказано, застрахований ТЗ було пошкоджено внаслідок ДТП. Частиною 1 ст. 991 ЦК України та ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачені випадки, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, а саме, у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Перелік таких випадків не є виключним, оскільки, як передбачено ч. 2 ст. 991 та ч. 2 ст. 26 Закону «Про страхування», договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Виходячи зі змісту наведених норм, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. При цьому слід ураховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником (постанова Верховного Суду від 13.11.2018 року у справі № 910/922/18). Підставою відмови у виплаті страхового відшкодування відповідачем, що ним також підтверджено у відзиві, поданому до суду, визначено подання [PERSON] недостовірної інформації щодо обставин страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового), а саме те, що в момент ДТП застрахованим транспортним засобом керувала інша особа, а не він - [PERSON] , про що страхову компанію повідомив інший учасник пригоди [PERSON] у своїх письмових поясненнях. Однак, суд вважає, вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин принцип заборони суперечливої поведінки, яка базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, а також ст. 13 ЦК України про заборону зловживання правами, зважаючи на таке. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Однак, це не означає, що право страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування з підстав порушення умов договору (у даному випадку - подання недостовірної інформації щодо обставин страхового випадку) є абсолютним та безумовним, оскільки ст. 13 ЦК України встановлює межі здійснення цивільних прав, зокрема, частина третя цієї статті визначає, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Конституційний Суд України у Рішенні від 28.04.2021 року № 2-р(ІІ)/2021 вказав, зокрема, таке: «словосполуку», а також зловживання правом в інших формах», слід тлумачити та застосовувати не відокремлено від інших приписів права, а в їх посутньому взаємозв`язку з нормами Кодексу, насамперед із тими, що містяться в його статтях 3, 12, 13. Унаслідок цього, на думку Конституційного Суду України, учасник цивільних відносин у разі потреби за допомогою відповідної консультації зможе розумно передбачити, які його дії можуть бути в подальшому кваліфіковано як недобросовісні та такі, що порушують межі здійснення цивільних прав, зокрема у формі зловживання правом, та якими можуть бути юридичні наслідки таких дій» (абзац другий підпункту 3.6 пункту 3 мотивувальної частини); частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, тому що ця мета є правомірною (легітимною) (абзац третій підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини). Крім того, на думку Конституційного Суду України, тлумачення та застосування судами джерел цивільного права у будь-якому разі має ґрунтуватися на таких засадах цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність (абзац третій підпункту 3.5 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 23.04.2020 року № 2-р(ІІ)/2021). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «nonconceditvenirecontrafactumproprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venirecontrafactumproprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цей висновок був застосований у п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі № 461/9578/15-ц (провадження № 14-175 цс 20).

Outcome: partial