Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту народження. В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що він народився [INFO] в м. Кілія Одеської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 27.05.2023 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в якому його батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про народження № 167 від 10.05.1956 року. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00039856173, виданим 26.05.2023 року Кілійським ВДРАЦС в Ізмаїльському районі ПМУЮ (м. Одеса) вбачається, що шлюб моїх батьків: [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований 11.10.1954 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 128. Як вказує заявник, на даний час його батьки померли. Між тим, він має намір змінити громадянство та отримати громадянство іншої держави. Від батьків та за життя матері він дізнався, що його мати - [PERSON] народилась в м. Кілія, Одеської області, однак реєстрація її народження не відбулася в м. Кілія Нова Ізмаїльського повіту. З метою підтвердження вищевказаного факту, заявник звернувся до Державного архіву Одеської області. Листом від 08.06.2023 року, наданого Державним архівом Одеської області повідомлено, що у реєстраційній книзі про народження Примарії міста Кілія Нова Ізмаїльського повіту за 1933 рік є запис від 23.02.1933 року № 75 в якому зазначено - « [PERSON] » народилась [INFO] . В період з 1918 по 1940 роки Одеська область, а саме її частина, що розташована по ліву сторону річки Дністер (Бессарабія, куди входив і колишній Ізмаїльський повіт), була тимчасово окупована Румунією. Потім була окупація Одеської області румунсько-німецькими військами. Позивач звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану цивільного із заявою про поновлення актового запису про народження матері, але йому було усно відмовлено у поновлені актового запису про народження і рекомендовано звернутися до суду. На підставі вищезазначеного, заявник прость суд: -встановити факт народження [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Кілія Нова Ізмаїльського повіту (теперішнє м. Кілія Ізмаїльського району Одеської області). Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00039856173, виданим 26.05.2023 року Кілійським ВДРАЦС в Ізмаїльському районі ПМУЮ (м. Одеса) вбачається, що шлюб моїх батьків: [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований 11.10.1954 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 128, /а. с. 9/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27.05.2023 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 167 від 10.05.1956 року, /а. с. 8/. Згідно архівної довідки за вих. № 1517/06-21 від 08.06.2023 року, виданої Державним архівом Одеської області вбачається, що у реєстраційній книзі про народження Примарії міста Кілія Нова Ізмаїльського повіту за 1933 рік є запис від 23 лютого 1933 року № 75. Також вбачається, що « [PERSON] » народилась [INFO] . Батько : « [PERSON] », 33 роки. Мати: « [PERSON] », /а. с. 10/. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 712 від 25.12.2013 року, /а. с. 11/. Згідно акту депутата Кілійської міської ради від 02.08.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , /а. с. 13/. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини 1 пункту 7 статті 315 ЦІК України cуд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Верховним Судом України судам роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні; 3) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; 4) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 5) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту народження за таких умов: 1) якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); 2) якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому порядку; 3) запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793 затверджено «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання». Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, пов`язані з оформленням громадянства. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що народження матері заявника мало місце в період з 1918 по 1940 роки коли Одеська область, а саме її частина, що розташована по ліву сторону річки Дністер (Бессарабія, куди входив і колишній Кілійський район), була тимчасово окупована Румунією, а потім була окупація Одеської області румунсько-німецькими військами, призвела до втрати відомостей про дійсне народження особи, суд вважає за необхідне, задовольнити заяву у повному обсязі.

Outcome: approved