Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Заявники звернулись до Московського районного суду м. Харкова із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу подружжя, яке неповнолітніх дітей. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі з 06.10.2007, однак фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться з березня 2022 року, у зв`язку з чим шлюбні відносини між заявниками не можуть бути відновленими. Подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружжя досягло взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, участі у вихованні дітей, визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено договором між батьками про сплату аліментів на дітей та на виховання й утримання дітей від 28.06.2023. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 13.07.2023 відкрито провадження у справі. В судове засідання заявники не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву повністю підтримали. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06.10.2007 зареєстрували шлюб у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1135 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.06.2014 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.07.2010 відповідно (а.с.06-07). В судовому засіданні встановлено, що причинами розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей з укладенням договору між батьками про сплату аліментів на дітей та на виховання й утримання дітей від 28.06.1023. (а.с. 14). Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявниця [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « [PERSON] », тому суд вважає за необхідне залишити заявниці прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved