Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Позивач у лютому 2023 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що 15 лютого 2008 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу у сторін 03.11.2013 року народилися двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , які проживають разом із позивачем. Рішенням Оболенського районного суду міста Києва від 25.11.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати дітей,а відтак їх розмір та порядок оплати невизначений. Водночас, прогнозовані щомісячні витрати на двох дітей на харчування, навчання, медичне обслуговування, складають 60000,00 грн. на двох дітей або по 30000,00 грн. на кожну дитини. Відтак, у відповідача є обов`язок сплачувати позивачу на утримання синів по 15000,00 грн. на кожну дитину, разом 30000,00 грн. Після 24.02.2022 року позивач разом з дітьми перебуває у Франції. Діти відвідують як українську школу он-лайн, загально освітню школу у Франції та українську школу Св.Володимира Великого в Парижі. Позивач покликається на те, що відповідач з 19.03.2019 року є фізичною особою - підприємцем та має стабільний дохід, є власником 6-х транспортних засобів, зокрема: автомобіль марки Suzuki, Grand Vitara 2004 року; автомобіль марки Opel Astra 2007 року; автомобіль марки Tayota Rav 4 2006 року; автомобіль марки Suzuki Vitara 1996 року; автомобіль марки Nissan Pathfinder 3, 1995 року; автомобіль марки Tayota Land Cruiser, 1998 року. Отже, виходячи з відомої інформації, Відповідач моє можливість сплачувати кошти на дітей у вказаному розмірі, а відтак позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання 2-х неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000,00 грн. на кожну дитину починаючи з дня подання позову до досягнення дітьми повноліття. Окрім того позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32 000 грн. На підставі протоколу автоматизованого розподілу справ 09.01.2023 року матеріали справи передано в провадження судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. 06.03.2023 року відповідач подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву в якому просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 грн. на кожну дитину. В мотивування відзиву зазначив, що має на утриманні батьків похилого віку, сам відповідач має незадовільний стан здоров`я. Окрім того вказує, що відповідно до інформації з державних реєстрів позивачу на праві власності належить: нежитлове приміщення загальною площею, 2,6 кв.м., нежитлове приміщення загальною площею 34,4 кв.м. Крім того позивач є іпотекодержателем нежитлового приміщення загальною площею 65,2 кв.м. за договором позики на суму 521 600 грн., також є майновим поручителем за договором іпотеки нежитлового приміщення площею 199,70 кв.м. на суму 8 667 900 грн. Окрім того відповідач стверджує, що транспортних засобів за ним зареєстрованих не значиться. Відносно стягнення коштів на навчання дітей, то зазначає, що це є предметом окремого позову як то про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Оспорює розмір витрат на правничу допомогу покликаючись на їх завищений розмір та відсутність підтверджуючих документів. Ухвалою суду від 05.06.2023 року за клопотанням представника позивача постановлено витребувати у АТ КБ "ПриватБанк" наступну інформацію та документи: виписку з особового рахунку клієнта банку, відкритому у АТ КБ «Приватбанк», - громадянина України [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ), що містить інформацію про надходження грошових коштів на його особовий рахунок за період з 01.01.2018 року по сьогоднішній день включно; виписку з особового рахунку клієнта банку, відкритому у АТ КБ «Приватбанк», - Фізична особа-підприємець - [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ), що містить інформацію про надходження грошових коштів на його особистий рахунок за період з 19.03.2019 року по сьогоднішній день включно; інформацію щодо наявності депозитів (дата відкриття та рух коштів) у громадянина України [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ) станом на 25.11.2020 року та по сьогоднішній день включно; у Державної податкової служби України інформацію про суму отриманого доходу від підприємницької діяльності в 2021, 2022, 2023 роках громадянином України [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ); з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16) індивідуальні відомості про застраховану особу громадянина України [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ), довідку форми - ОК5. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідача в судове засідання повторно не з`явився про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно. 08.08.2023 року відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та просив суд надати можливість ознайомитися з матеріалами справи. 11.08.2023 року представник відповідача подав через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі. Однак суд вважає за доцільне провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне. 15 лютого 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №123. Від шлюбу сторони мають 2-х неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25.11.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, законодавець визначив, що саме особа з якою проживає дитина визначається зі способом стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як вбачається із наданої ДПС України інформації щодо задекларованих доходів [PERSON] , останнім подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2021 рік, в якій задекларовано загальну суму доходу за звітній (податковий) період в розмірі 989982,50 грн., і за 2022 рік в розмірі 616518,90 грн. Частково заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що у нього на утриманні знаходяться пристарілі батьки, разом з тим, відповідач не надає доказів про їх майновий стан, як і не надає доказів що він є єдиною дитиною і лише у нього існує обов`язок про їх утримання. Стосовно стану здоров`я відповідача, то суд зазначає, що відповідач є працездатною особою. З урахуванням обставин справи, розміру доходу та майнового стану відповідача, та беручи до уваги, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей, оскільки діти сторін проживають разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дітей, їх потреби суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи стягнення з 06.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі, в ході судового розгляду не встановлено враховуючи майновий стан відповідача та його заробітну плату. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial