Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у квітні 2023 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача суму боргу в загальному розмірі 6184 грн 00 коп., судові витрати та судовий збір по справі. В обґрунтування позову зазначає, що з 2019 р. ОСББ «Олевська 3» самостійно здійснює управління, утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , відповідач є власником квартири [ADDRESS] у вказаному житловому будинку, а тому згідно ст. 322 ЦК України зобов`язана утримувати майно, загальна площа якої складає 44,9 кв.м, розмір обов`язкового до сплати внеску на управління ОСББ «Олевська 3» відповідно до Протоколу загальних зборів від 15.12.2019 становить 404 грн 10 коп. щомісячно з квартири, а тому у період з січня 2021 р. по березень 2023 р. у відповідача утворилася заборгованість через не належне виконання своїх зобов`язань щодо сплати обов`язкових внесків у розмірі 8082 грн 00 коп., розмір боргу по одноразовому внеску для оформлення права постійного користування на землю становить 314 грн 30 коп. з квартири, розмір заборгованості по щомісячному внеску до ремонтного фонду ОСББ «Олевська 3» становить 898 грн 90 коп. щомісячно, тому станом на момент подачі позову, загальна сума заборгованості по внесках становить 6184 грн 00 коп. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 29, 30). Ухвалою судді від 19.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 32, 33). 17.05.2023 від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості по сплаті обов`язкових внесків та платежів у загальному розмірі 5235 грн 00 коп., стягнути судові витрати у розмірі 3000 грн 00 коп. на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 00 коп., оскільки відповідачем було частково здійснено оплату боргу у розмірі 949 грн 00 коп. 24.05.2023 від відповідача надійшло клопотання, в якій зазначила, що через складений майновий стан у відповідача немає змоги сплатити повну суму боргу, а тому вона звернулася до позивача із за заявою про реструктуризацію боргу, проте відповіді на її заяву їй не надійшло, на підставі чого просила відмовити у задоволенні позову враховуючи її варіант реструктуризації боргу, оскільки від сплати суми заборгованості вона не відмовляється. 16.06.2023 від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем сплачено ще одну виплату суми боргу у розмірі 949 грн 00 коп., а тому необхідно стягнути з відповідача суму заборгованості по сплаті обов`язкових внесків та платежів у загальному розмірі 4286 грн 00 коп., стягнути судові витрати у розмірі 3000 грн 00 коп. на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 00 коп. 02.08.2023 від предавника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних позовних вимог, оскільки відповідачем здійснено оплату 08.07.2023, тобто після відкриття провадженняу справі у розмірі 949 грн 00 коп., таким чином стягненню підлягає сума у розмірі 4286 грн 00 коп. - 949 грн 00 коп. = 3337 грн 00 коп., а також просив стягнути за подання цього клопотання про зменшення позовних вимог додаткові витрати у розмірі 1000 грн 00 коп. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСББ «Олевська 3» є балансоутримувачем житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , корпус Б.В.Г. (а.с. 10, 11). Згідно Витягу з протоколу загальних зборів ОСББ «Олевська 3» від 15.12.20219 вирішено затверджено кошторис ОСББ «Олевська 3» на 2020 р. з переліком послуг на утримання будинку та прибудинкової території, що затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівнитцва та житлово-комунального господарства України від 27.07.2018 №90 (а.с. 13, 14). Протоколом від 15.12.2019 прийнято рішення про ро затвердження розміру внеску на управління (утримання будинків та прибудинкової території ОСББ «Олевська-3») на 2020 р., а саме: 09,00 грн. 00 коп. за м.кв. для співвласників квартир та/або нежитлових приміщень на першому поверсі будинків Об`єднання встановити розмір внеску на управління (утримання будинку та прибудинкової території ) у розмірі 08 грн 70 коп. за м.кв. Затверджено, що внесок на управління Об`єднання сплачується усіма співвласниками Об`єднання до 20 числа поточного місяця. Згідно Витягу з протоколу загальних зборів ОСББ «Олевська 3» 27.02.2020 проведено загальні збори СОББ «Олевська 3» на підставі яких затверджено для оформлення права постійного користування на землю (розробка проекту) одноразовий внесок для співвласників з кожної квартири та нежитлового приміщення у розмірі 7 грн за 1 м2 загальної площі з кожної квартири або нежитлового приміщення, встановлено одноразовий внесок для оформлення права постійного користування на земельну ділянку сплачується співвласниками до 10.04.2021; затверджено, що внесок до ремонтного фонду ОСББ «Олевська 3» сплачується усіма співвласниками до 20числа поточного місяця (а.с. 15). Згідно п. 6 Витягу з протоколу загальних зборів від 27.02.2021 прийнято рішення приєднати ОСББ «Олевська 3А» код ЄДРОПУ 43888690 до ОСББ «Олевська 3» код ЄДРПОУ 43290740. Згідно актуальної інформації про об`єкт нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , а також інформації з листа від 23.01.2019 №062/14-711 (И-2019) відповідач є співласниками вищезазначеного нерухомого майна (а.с. 21, 22). Згідно технічого паспорту складеного 21.12.2003, квартира [ADDRESS] має загальну площу 44,9 кв.м. Відповідач у відповідності зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є співвласницею багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 17). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду згідно ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервною та ремонтного фондів. Забезпечення утримання та експлуатації будинку, користування спільним майном, включаючи поточний ремонт, утримання будинку і прибудинкової території, водопостачання водовідведення, опалення, вивезення побутових відходів об`єднання задовольняє самостійно шляхом самозабезпечення відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону про ОСББ. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України є, зокрема, закони України. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач свої зобов`язання по сплаті щомісячних внесків на управління (утримання будинків та прибудинкової території) не виконала належним чином за період з серпня 2021 р. по березень 2023 р. включно, що становить у загальній сумі з урахуванням проведених відповідачем оплат у розмірі 4286 грн 00 коп. Відповідно до до п. 6 ч. 3.2. розділу 3 Статуту ОСББ «Олевська 3» до виключної компетенції загальних зборів співвласників належать визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно ч. 10.2 розділу 10 Статуту ОСББ «Олевська 3» до обов`язків співвласників віднесено виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, виконувати передбачені статутними документами обв`язки перед об`єднанням. Зазначені обставини відповідачами в порядку ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано на підставі чого позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. V. Розподіл судових витрат крім цього позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу щодо підготовки та подання позовної заяви та за підготовку клопотань про зменшення позовних вимог, що разом становить 5000 грн 00 коп. з підстав чого слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 за № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. В обґрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 4000 грн 00 коп., представник позивача надав до суду договір про надання правової допомоги, додаткові угоди №1, №1/2 із визначенням вартістю послуг, акти №1, №1/2, №1/3 та платіжні інструкції №1043, №1092, №1132. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 1000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2684 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved