Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

02.05.2023р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (а.с. 1 - 3). Ухвалою судді від 1506.2023р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 27). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2019р. по справі № 201/5641/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 16.05.2019р. та до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення видано виконавчий лист. Державним виконавцем 30.03.2021р. відкрито виконавчого провадження ВП № 64902307. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання по сплаті аліментів, в зв`язку з чим, за період з травня 2019 року по 31 березня 2023 рік виникла заборгованість в розмірі 139500,00 грн., що підтверджено довідкою - розрахунком заступника начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На підставі викладеного, просила стягнути з [PERSON] неустойку у виді пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 135810,00грн. Позивачка та її представник адвокат Снітко Ю.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 39-40). Судове засідання відповідно до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України відбувалось за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітньою дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2019р. по справі № 201/5641/19 стягнуто з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісяця, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 16 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно із наданим позивачкою розрахунком заборгованості державного виконавця Соборного ВДВС за матеріалами виконавчого провадження № 64902307 за період з травня 2019 року по грудень 2023 року у відповідача виникла заборгованість по аліментам, яка складає 139500,00\~грн. (а.с. 17). Суд зазначає, що у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку\~функцію неустойка\~виконує до\~моменту порушення\~зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня\~за заборгованість\~зі сплати\~аліментів нараховується\~на весь\~розмір несплачених\~у відповідному\~місяці аліментів\~за кожний\~день прострочення\~її сплати,\~а її\~нарахування не\~обмежується тільки\~тим місяцем,\~в якому\~не проводилося\~стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Суд виходить з того, що рішенням суду стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 11 грудня 2019 року. У разі несплати аліментів у поточному місяці з 01\~числа наступного\~місяця виникає\~заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Отже, заборгованість по аліментам, що стягнута рішенням суду з 16 травня 2019 року, виникла з 01 червня 2019 року. Тому нарахування пені здійснюється з 01 червня 2020 року. У межах позовних вимог, пеня може бути стягнута за червень 2019 року і до березня 2023 року. Таким чином, суд, розраховуючи аліменти, бере період з 01 червня 2019 року до 31 березня 2023 року, з урахування розрахунку заборгованості, представленого державним виконавцем (а.с. 17). Заборгованість за травень 2019 року становить: 1500,00 грн. х 1400 днів затримки (з 01 червня 2019 року до 31 березня 2023 року) х 1% = 21000,00 грн.; заборгованість за червень 2019 року становить: 3000,00 грн. х 1370 днів затримки (з 01 липня 2019 року до 31 березня 2023 року) х 1% = 41100,00\~грн. заборгованість за липень 2019 року становить: 3000,00 грн. х 1339 днів затримки (з 01 серпня 2019 року до 31 березня 2023 року) х 1% = 40170,00 грн. заборгованість за серпень 2019 року становить: 3000,00 грн. х 1308 дні затримки (з 01 вересня 2019року до 31 березня 2023 року) х 1% = 39240,00 грн. Всього станом з червня 2019 року по 31 березня 2023 року: 141540,00\~грн. При цьому суд не приймає розрахунок пені позивачки (а.с. 2, 3), оскільки він не відповідає положенням ч. 1ст. 196 СК України і не узгоджується з вищенаведеними правовими позиціями вищого суду. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. Суд наголошує, обов`язок зі сплати аліментів виникає не з дня набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, а з 01 числа наступного місяця, після поточного місяця, в якому нараховані аліменти. Відповідач протягом всього часу був обізнаний про наявність рішенням суду про стягнення аліментів, прочинаючи стягнення з 16.05.2019р., адже приймав участь у справі в суді першої інстанції був обізнаний про момент пред`явлення позову. Строк сплати аліментів настав 01.06.2019р. Згідно із п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач не обґрунтовує несплату аліментів скрутним матеріальним становищем (несвоєчасною виплатою заробітної плати роботодавцем, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо) тому відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності як платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені). Відповідно до розрахунку суду, сума пені за період прострочення з 01\~червня 2019\~року до\~31\~березня 2023\~року складає 141540,00 грн., тобто перевищує 100% заборгованості по аліментам, а тому до стягнення підлягає пеня за прострочення виплати аліментів у межах позовних вимог розмірі 135810,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2023 рік. На підставі викладеного,

Outcome: approved