Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

12.06.2023 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка, мати) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, батько) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно за весь період навчання або до досягнення ним 23-річного віку, починаючи від дня пред`явлення позову. На обґрунтування вимог зазначила, що їх спільний з відповідачем повнолітній син навчається на першому курсі Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана на денній формі навчання, стипендії не отримує, у зв`язку з чим не має джерел доходу. Син проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Раніше відповідач завжди виконував свої батьківські обов`язки та своєчасно сплачував аліменти, а тому позивачка вважає, що він не буде і зараз заперечувати проти сплати аліментів та допоможе сину закінчити навчання. Ухвалою від 14.06.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 19.06.2023 від позивачки надійшла заява, у якій вона просила присудити аліменти з 27.12.2022. Послалась на те, що цієї дати нею подавалась ідентична позовна заява, яка була повернута ухвалою суду від 29.12.2022, про що їй стало відомо лише 24.05.2023. За міркуванням позивачки вказана обставина та її скрутне матеріальне становище є підставою для присудження аліментів за минулий час. Вирішуючи питання про прийняття даної заяви до розгляду, суд виходить з наступного. Відповідно до положень частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засіданні у справі. Аналіз загальних положень цивільного процесуального закону дає підстави для висновку, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже ураховуючи, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, суд розцінює подану позивачкою заяву про присудження аліментів за минулий час як заяву про зміну предмета позову. Частиною п`ятою статті 49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої, зокрема, частиною третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в рішенні суду. Доказів направлення відповідачу копії заяви від 19.06.2023 суду не надано. За наведених обставин правові підстави для прийняття вказаної заяви до розгляду відсутні, а заява підлягає поверненню позивачці. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, проте судові документи повернулися без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Ураховуючи, що судом були вжиті усі можливі та розумні заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, а з дати направлення відповідачу документів сплинули усі встановлені процесуальним законом терміни для розгляду цієї справи, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син сторін навчається у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана (далі також - навчальний заклад) на денній формі навчання, строк закінчення навчання - 15.07.2026, що підтверджується договором про навчання у закладі вищої освіти від 05.09.2022 № 221194, договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 06.09.2022 № 221194 та довідкою з навчального закладу від 05.12.2022 № 1617. Згідно з виданою навчальним закладом довідкою про доходи від 12.12.2022 № 1461 [PERSON] в період з вересня по листопада 2022 р. жодних доходів не отримував. З викладених у позовній заяві пояснень вбачається, що після припинення шлюбно-сімейних відносин сторін син залишився з матір`ю, а батько сумлінно та своєчасно сплачував аліменти на його утримання, але після досягнення сином повноліття матеріальна допомога від батька припинилась. Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень статті 200 цього Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Отже за змістом вищенаведених законодавчих положень обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є потреба останніх у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. За обставинами справи установлено, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, а відтак він позбавлений можливості працювати та не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності надавати утримання повнолітньому сину відповідач не надав, проте ураховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такі загальні засади цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини доходу, що на думку суду забезпечить достатнє його утримання обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишається 5/6 частин доходу. З урахуванням положень статей 201, 191 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову до закінчення їх сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial