Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

14.02.2020 Департамент патрульної поліції звернувся до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказує, що згідно наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №355 о/с від 20.12.2016 відповідача лейтенанта поліції [PERSON] призначено на посаду інспектора в Управлінні патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції. 09.11.2017 сталась дорожня-транспортна пригода за участі відповідача [PERSON] , який керував службовим автомобілем Тойота Пріус, борт [NUMBER] , н/з [NUMBER] , що належить Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Внаслідок даної ДТП вищевказаний службовий автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим було завдано матеріальних збитків. Постаново судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2018 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження про справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 2288 грн. Постановою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.05.2018 постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2018 змінено. Звільнено [PERSON] від сплати витрат на проведення авто-технічної експертизи в розмірі 2288 грн., стягнення віднесено на рахунок держави. В решті постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2018 залишено без змін. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 21.12.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля Тойота Пріус, борт [NUMBER] , н/з [NUMBER] становить 152099,77 грн. Вказані кошти позивач просить стягнути з відповідача на свою корить. Представник відповідача адвокат Рагозіна О.В. надала письмові заперечення до позовної заяви, що за своїм змістом фактично є відзивом на позовну заяву, в яких зазначило, що позов визнається частково, оскільки, відповідно до доданого до позову висновку експертного дослідження, дійсна шкода, що завдана позивачу складає 80413,31 грн. Водночас, відповідач [PERSON] , як посадова особа, відповідно до ст.132 Кодексу законів про працю України, несе відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Отже, позов визнається відповідачем лише в межах суми його однієї середньомісячної заробітної плати (а.с.65-66). 22.04.202 представником позивача надано відповідь на відзив в якому він зазначає, що відповідач [PERSON] повинен нести повну матеріальну відповідальність за спричинену шкоду, оскільки він є службовою особою, що слідує з роз`яснень Державної інспекції України з питань праці від 24.07.2014 та листа Міністерства Юстиції України №22-48-548 від 03.11.2016 (а.с.68-73). 02.07.2020 відповідачем [PERSON] до суду подана письмове клопотання про застосування строку позовної давності, в якому він зазначає, що позовну заяву було подано до суду 14.02.2020, в той час як ДТП сталась 09.11.2017, тобто позов подано з порушенням річного строку позовної давності, встановленого ч.3 ст.233 Кодексом законів про працю України (а.с.83-86). Під час розгляду справи сторони надавали аналогічні пояснення, що були викладені ними у відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та клопотанні про застосування строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та не спростовувалось учасниками справи, що відповідач [PERSON] працював на посаді інспектора в Управлінні патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції. 09.11.2017 сталась ДТП за участі відповідача [PERSON] , який керував службовим автомобілем Тойота Пріус, борт [NUMBER] , н/з [NUMBER] , що належить Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Постаново судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2018 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження про справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 2288 грн. (а.с.202-203). Постановою судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.05.2018 постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2018 змінено. Звільнено [PERSON] від сплати витрат на проведення авто-технічної експертизи в розмірі 2288 грн., стягнення віднесено на рахунок держави. В решті постанову судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2018 залишено без змін (а.с.46-49, 204-207). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 21.12.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля Тойота Пріус, борт [NUMBER] , н/з [NUMBER] становить 152099,77 грн. (а.с.16-45). Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Факти вини відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП та завдання шкоди такими його діями автомобілю Тойота Пріус, борт [NUMBER] , н/з [NUMBER] , що належить Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, не спростовується сторонами а тому, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, суд вважає доведеним факт спричинення відповідачем збитків позивачу, а тому завдана майнова шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст.130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до ст.132 Кодексу законів про працю України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. При цьому Кодексу законів про працю України не містить поняття «посадова особа». Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Згідно п.1 Примітки ст.364 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом. Відповідно до ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Із аналізу вищезазначених норм закону слідує, що поліцейський є саме службовою особою, а тому несе відповідальність у повному розмірі завданої ним шкоди. Відповідно до п.6 ст.134 Кодексу законів про працю України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків. Відповідачем [PERSON] протягом розгляду справи не надано жодних заперечень стосовно незгоди з розрахунками сум збитків наведеними у висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 21.12.2019. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача Департаменту патрульної поліції 152099,77 грн. матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Згідно ч.3 ст.233 Кодексу законів про працю України, для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження, яким встановлено реальну суму збитків, був складений 21.12.2019, а з позовною заявою позивач звернувся до суду 14.02.2020, тобто в межах строку в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовної заяви, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача Департаменту патрульної поліції2281,50 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved