Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 456. Позивач зазначила, що від шлюбу із відповідачем мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, ведення домашнього господарства, які поступово призвели до втрати між ними почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства. Вважає збереження сім`ї та примирення з відповідачем неможливим, а подальше перебування в шлюбі із відповідачем суперечить її інтересам. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.07.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує, шлюб просить розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 грудня 2015 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 456, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття поваги і любові один до одного. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, разом не проживають, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Шлюб сторони розривають вперше. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved