Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

19.07.2023 року Славське ДП ЛГП «Галсільліс» в особі директора Павлова В.В. звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , третьої особи на стороні позивача - Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області 54 190 (п`ятдесят чотири тисячі сто дев`яносто) грн. 55 коп. на відшкодування майнової шкоди. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20.07.2023 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Розгляд справи відбувся 22.08.2023 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 06.11.2020 року у справі № 453/933/20 відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на один рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Внаслідок вчинення відповідачем вказаного кримінального правопорушення заподіяно істотну шкоду інтересам держави, а саме в особі потерпілого - Славського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» на загальну суму 54 190,55 грн. Станом на час подання позову відповідачем вказані збитки не відшкодовані, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися в суд із вказаним позовом. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - Козівська сільська рада Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання, письмових пояснень з приводу позову не подала. У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, за змістом котрої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної абр юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема зі змісту обвинувального акту, [PERSON] , 08.07.2020 року близько 13.00 год., будучи у лісовому масиві виділу № 10 кварталу № 42 Бескидського лісництва Славського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс», котрий розташований в урочищі «Сньози» у межах Верхнячківської сільської ради Сколівського району Львівської області, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, маючи умисел на незаконну рубку дерев, з корисливих мотивів, з метою заготівлі деревини та подальшого її використання для ремонту господарської будівлі, всупереч вимогам п. п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», без виданих уповноваженим органом документів (лісорубного квитка, ордера), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою ручного інструменту, оснащеного двигуном внутрішнього згорання типу ланцюгової бензопили марки «Stihl ms180», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, зрізав шість сироростучих дерев породи «смерека», діаметр пнів котрих, згідно з польовою переліковою відомістю, становить 29,50 см, 40 см, 56 см, 64 см та 80 см. Продовжуючи такі протиправні дії, обвинувачений [PERSON] 09.07.2020 року на місці рубки, використовуючи вищевказану бензопилу марки «Stihl ms180», порізав стовбури зазначених дерев на колоди довжиною близько трьох метрів, котрі, шляхом волочіння за допомогою коня, перевіз на подвір`я біля належного йому будинку [ADDRESS] , де зберігав, а 10.07.2020 року у згаданий вище спосіб порізав їх на півбруси, котрі використав як підлогу для господарської будівлі, приналежної до його житлового будинку. Таким чином, обвинувачений [PERSON] завдав інтересам держави в особі потерпілого - Славського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» істотну шкоду у розмірі 54 190 грн. 55 коп. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 246 КК України, тобто незаконну порубку дерев у лісі, перевезення та зберігання зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду. 06.11.2020 року вироком Сколівського районного суду Львівської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на один рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Як встановлено в судовому засіданні, вирок Сколівського районного суду Львівської області від 06.11.2020 року відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувався та 08.12.2020 року набрав законної сили. Цивільний позов в кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави не пред`являвся. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Оскільки [PERSON] здійснив незаконну порубку лісу в лісовому масиві виділу № 10 кварталу № 42 Бескидського лісництва Славського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс», котрий розташований в урочищі «Сньози» у межах Верхнячківської сільської ради Сколівського району Львівської області, Верхнячківська сільська рада Стрийського району Львівської області приєдналася до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, відповідно сума матеріальної шкоди підлягає стягненню на рахунок Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області. Отже, враховуючи фактичні обставини справи, встановлені в судовому засідання, зміст спірних правовідносин, а також досліджені докази і, зокрема, вирок суду, який набрав законної сили, суд приходить до висновку, що між неправомірними діями відповідача та шкодою, завданою інтересам держави, а саме Славському дочірньому лісогосподарському підприємстві «Галсільліс», яка на даний час є невідшкодованою, є безпосередній причинний зв`язок, а тому вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved