Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про збільшення розміру аліментів. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилось двоє спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 27.03.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дітей. У п. 2 вказаного договору зазначено, що у зв`язку із тим, що діти постійно проживають разом зі своєю матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у відповідності зі стст. 180, 181, 182, 189 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України), батько надає матері утримання (аліменти) на дітей, а також здійснює інші виплати, встановлені договором. Аліменти сплачуються батьком щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 500,00 грн., але в будь-якому разі не менше 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину. При знеціненні грошей ця сума буде збільшуватись на відсоток інфляції (п. 3 вказаного договору). Пунктом 8 договору визначено, що двічі на рік до першого березня та першого вересня батько зобов`язується за погодженням з матір`ю купувати одяг, шкільне та спортивне приладдя на суму 1000,00 грн. на кожну дитину. За згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання договору вирішується в судовому порядку (п. 17 договору). Станом на день звернення з даним позовом до суду діти проживають разом з позивачем, а відповідачем сплачуються аліменти на утримання дітей у розмірі 5 000,00 грн. - 5200,00 грн., тобто по 2 500,00 грн. - 2 600,00 грн. на кожну дитину. Проте, зазначеної суми вочевидь недостатньо для забезпечення повноцінного, достатнього та гармонійного розвитку дітей. При цьому, позивачці стало відомо, що після укладення договору між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, за відповідачем зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого та рухомого майна, що в свою чергу свідчить про покращення матеріального стану останнього. Так, 13.04.2023 позивачем на адресу відповідача було скеровано лист-пропозицію щодо перегляду умов договору між батьками на утримання спільних дітей, який останнім було проігноровано. Враховуючи те, що відповідач є здоровим, працездатним, має стабільний дохід, проте будь-якої участі в житті дітей та їх вихованні практично не приймає, обмежився лише сплатою аліментів, позивач змушена була звернутись з даним позовом до суду та просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей, визначений договором між батьками про сплату аліментів на утримання дітей шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 14 000,00 грн., щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.05.2023 дану справу передано до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю. 22.06.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу визначено за суддею Каліушко Ф.А. Ухвалою судді від 23.06.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно, витребувано з Державної податкової служби України відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період часу з 27.03.2014 по 31.03.2023. 11.07.2023 за допомогою поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обгрунтований наступним. Так, відповідач зазначає, що будь-яких листів-пропозицій щодо перегляду розміру сплати аліментів не отримував. Крім того, відповідач зазначає, що ніколи не ухилявся від сплати аліментів та сплачує їх добросовісно у розмірі 10 000,00 грн. по 5 000,00 грн. на кожну дитину, що в свою чергу є достатньою сумою для належного утримання дітей. При цьому, вказує, що окрім перерахування аліментів на карту позивача ним надавались грошові кошти на літній відпочинок дітей в дитячих таборах, надавались кошти на дозвілля та розваги дітей, купувався одяг та оплачувались заняття з репетиторами, а також заняття зі спорту. Заявлена позивачем сума щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 14 000,00 грн. на кожну дитину є значно завищеною, оскільки обов`язок щодо утримання дітей покладається на двох батьків, а не лише на батька. Крім того, відповідач вказує, що у нього не покращився матеріальний стан, а навпаки погіршився, оскільки останній має зобов`язання з повернення кредиту та позик, має на утриманні малолітнього сина від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , а також має на утриманні батьків пенсійного віку. На підставі викладеного вище, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 01.08.2023, на виконання вимог ухвали суду від 23.06.2023, з Державної податкової служби України надійшла витребувана інформація. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11.10.2016 розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 27.03.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на утримання дітей. Пунктами вказаного договору визначено: - п. 2. у зв`язку із тим, що діти постійно проживають разом зі своєю матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у відповідності зі стст. 180, 181, 182, 189 СК України, батько надає матері утримання (аліменти) на дітей, а також здійснює інші виплати, встановлені договором; - п. 3. аліменти сплачуються батьком щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін становить 500,00 грн., але в будь-якому разі не менше 30 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину. При знеціненні грошей ця сума буде збільшуватись на відсоток інфляції; - п. 4. виплата аліментів здійснюється батьком щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця за минулий місяць; - п. 5. виплата аліментів здійснюється будь-яким шляхом за вибором батька: готівкою безпосередньо матері, що має бути підтверджено її розпискою; грошовим переказом на адресу фактичного місця проживання матері, що має бути підтверджено квитанцією відповідної установи; банківським перерахуванням на поточний (картковий) рахунок матері; - п. 8. двічі на рік до першого березня та першого вересня батько зобов`язується за погодженням з матір`ю купувати одяг, шкільне та спортивне приладдя на суму 1 000,00 грн. на кожну дитину. - п. 17. за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання договору вирішується в судовому порядку. Враховуючи те, що розмір аліментів, які надає відповідач на утримання дітей не вистачає, позивачем 13.04.2023 на адресу відповідача було скеровано лист-пропозицію щодо перегляду умов договору між батьками на утримання спільних дітей, який згідно трекінгу Укрпошти було отримано останнім 18.04.2023, проте будь-якого реагування здійснено не було, у зв`язку із чим позивач звернулась з даним позовом до суду. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених стст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2 272 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 грн. Позивачем до позовної заяви долучено довідку у якій зазначено, що вона працює на посаді бухгалтера в ТОВ «ДЕЛЬТАХІМ» з 19.11.2014. Дохід за період з 01.04.2022 по 31.03.2023 складає 161 781,51 грн., а з урахуванням утримання становить 130 234,10 грн. З витребуваної довідки з Державної податкової служби України вбачається, що відповідач працює в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» та за чотири квартали 2022 року отримав заробітну плату у розмірі 1 296 843,24 грн., а за перший квартал 2023 року отримав 329 303,95 грн. Суд зазначає, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку з 2014 року змінився, однак розмір аліментів, які позивач просить збільшити, не є співмірним розміру прожиткового мінімуму станом на 2023 рік для дитини віком від 6 до 18 років. Виходячи зі змісту вказаних положень Закону, а також враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до норм чинного законодавства, покладено на обох батьків та зважаючи на те, що сплата відповідачем аліментів, які визначені договором між батьками про сплату аліментів на утримання дітей від 27.03.2014 у розмірі 500,00 грн., але в будь-якому разі не менше 30 % від прожиткового мінімум на кожну дитину, вочевидь не є достатнім розміром аліментів, який би забезпечував гармонійний розвиток дітей, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених стст. 184, 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначених вищевказаним договором від 27.03.2014, з 500,00 грн. до 6 000,00 грн. на кожну дитину, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. При цьому, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial