Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

27 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі також - позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 101153846 від 30 червня 2021 року в розмірі 36459 грн 25 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10250 грн 00 коп., та заборгованості за відсотками 26209 грн 25 коп., а також понесених судових витрат. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 33). Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалось на те, що [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі також - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») з метою отримання грошових коштів, у зв`язку з чим підписав кредитний договір № 101153846 від 30 червня 2021 року,відповідно до якого він отримав грошові кошти в сумі 10250 грн 00 коп. В свою чергу, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив відсотки за прострочення сплати кредиту. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка становить 10250 грн 00 коп. Позивачем вказано, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (надалі також - ТОВ «Таліон плюс») укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги за кредитним договором № 101153846. Також, позивачем зазначено, що 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 36459 грн 25 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10250 грн 00 коп., та заборгованості за відсотками 26209 грн 25 коп., а також понесених судових витрат. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до інформації Виконавчого комітету Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 05 липня 2023 року № 784, яка надійшла до суду 06 липня 2023 року, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою направлялися на зареєстровану адресу відповідача та були отримані останнім 22 липня 2023 року (а.с. 38). Своєю ухвалою від 06 липня 2023 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 35). Від представника позивача 19 липня 2023 року до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі наявних у справі доказів. Зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 36). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 15 серпня 2023 року, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідача - отримана останнім 22 липня 2023 року (а.с. 38). Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Оскільки, судова повістка є врученою відповідачу, суд приходить до висновку про те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час, і місце судового засідання. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 30 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 101153846. Відповідно до паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 101153846, відповідачу відкрита кредитна лінія, перший транш за договором склав 10250 грн 00 коп., строк користування кредитом 30 днів, реальна процентна ставка - 649 %. Договір кредитної лінії № 101153846 від 30 червня 2021 року містить електронний підпис від імені [PERSON] (а.с. 6-7). 31 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (надалі також - ТОВ «Таліон плюс») укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги за кредитним договором № 101153846. 20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до якого, ТОВ «Таліон плюс» (Клієнт) зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ»(Фактору) права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 9-10). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору Факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ»перейшло право вимоги за кредитним договором № 101153846 - боржник [PERSON] , сума заборгованості разом - 36459 грн 25 коп. (а.с. 11). Позивачем зазначено, що заходи досудового врегулювання спору не здійснювались, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок регулювання спору для даної категорії справ. Кредитор свої зобов`язання відповідно до вказаного договору кредитної лінії виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору кредитної лінії № 101153846 від 30 червня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 36459 грн 25 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу - 10250 грн 00 коп., заборгованості за відсотками - 26209 грн 25 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 101153846 від 30 червня 2021 року у загальному розмірі 36459 грн 25 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу - 10250 грн 00 коп., заборгованості за відсотками - 26209 грн 25 коп. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом, що між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 10250 грн 00 коп. строком на 30 днів. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором кредитної лінії № 101153846 від 30 червня 2023 року у розмірі 10250 грн 00 коп. й не сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 26209 грн 25 коп. ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договорів про відступлення права вимоги набуло статус нового кредитора за кредитним договором від 30 червня 2021 року, отримало право вимоги щодо [PERSON] відносно заборгованості за кредитними договорами. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками - не виконав ані перед первісними кредиторами, ані перед фактором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за договором кредитної лінії, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за договором № 101153846 від 30 червня 2021 року у розмірі 36459 грн 25 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10250 грн 00 коп., та заборгованості за відсотками в сумі 26209 грн 25 коп. Отже, позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684 грн 00 коп. судового збору. В мотивувальній частині позову позивач зазначав, що у зв`язку із розглядом справи він поніс витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1342 грн). В прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути судові витрати із відповідача. Надаючи оцінку вимозі про стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1342 грн), суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодного підтверджуючого документу щодо понесення відповідних витрат, так само відсутні відомості про докази, які позивач витребував, не має інформації про здійснення огляду доказів за їх місцем знаходження, їх забезпечення. З огляду на викладене, підстави для стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1342 грн) відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved