Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

У січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 10.09.2011 його було затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, 12.09.2011 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Вироком Сумського районного суду від 18.05.2013 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. За ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України виправдано за відсутністю в діях складу злочину. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 25.07.2013 скасовано вирок та направлено справу на новий судовий розгляд. 07.08.2014 вироком Сумського районного суду Сумської області визнано винним за ч. 2 ст. 368 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці 7 днів, термін утримання під вартою зараховано в строк відбуття покарання, за ч. 4 ст. 190, ч.ч. 2,3 ст. 358 КК України виправдано. 16.10.2014 ухвалою апеляційного суду Сумської області в частині визнання винним та засудження за ч. 2 ст. 368 КК України скасовано та направлено на новий розгляд. Зазначає, що у зв?язку з незаконними діями прокуратури, які полягали у притягненні позивача до кримінальної відповідальності та враховуючи виправдувальний вирок суду за пред?явленим обвинуваченням, має право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Вказує, що позивач незаконно перебував під слідством і судом з 10.09.2011 дати фактичного затримання по 16.10.2014 дату постановлення ухвали про залишення виправдувального вироку без змін. Цей термін становить 37 місяців та 6 днів. Мінімальний гарантований розмір компенсації моральної шкоди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 1 місяць 6700 грн., становить 249\~240 грн. Вважає, що наявні підстави для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 500\~000 грн., оскільки незаконно утримувався під вартою протягом 28 місяців та 17 днів. Незаконне кримінальне провадження негативно вплинуло на почуття та душевний стан позивача і завдало йому значних душевних страждань. Незаконне затримання погіршило його ділову репутацію, оскільки позивач був депутатом Сумської міської ради. Факт обвинувачення позивача набув розголосу, позивач був позбавлений можливості користуватися майном, яке було вилучено під час обшуку. Крім того, зазначає, що на момент затримання і до 31.05.2018 позивач працював в ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». Перебуваючи під вартою, незаконно був позбавлений можливості працювати та утримувати сім?ю. Син є інвалідом з дитинства, позивач був позбавлений можливості піклуватися та утримувати його, перебуваючи під незаконним кримінальним переслідуванням. Посилаючись на положення п. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначає, що позивачу також підлягає до відшкодування втрачена заробітна плата. Просить стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 500\~000 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди, заробіток у ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», який він втратив внаслідок незаконних дій. Ухвалою суду від 30.01.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.05.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву відповідач Сумська обласна прокуратура зазначила, що постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.08.2018 кримінальна справа відносно позивача була повернута прокурору для організації проведення додаткового розслідування. Позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та доказів на підтвердження перебування у трудових відносинах з ПАТ «СНВО ім. М.В. Фрунзе» та отримання заробітної плати. Просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позову заяву, поданому представником відповідача ДКС України відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що казначейство не порушувало жодних прав та інтересів позивача, не вступало з ним у правовідносини, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших суб?єктів. Позивачем не надано доказів працевлаштування. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивач та представник позовні вимоги підтримали із зазначених у позові підстав. Додатково пояснили, що виходячи з розміру заробітної плати за два останні місяці перед затриманням, заробіток, який позивач втратив внаслідок незаконних дій, становить 73\~172,71 грн. У судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти позову із зазначених у заявах по суті підстав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 10.09.2011 старшим слідчим слідого відділу прокуратури Сумської області було затримано [PERSON] як особу, підозрювану у вчиненні злочину (а.с. 9-10, 11). Постановою Сумського районного суду Сумської області від 12.09.2011 у справі №4-84/11 обрано [PERSON] , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.ч. 2,3 ст. 385 КК України, запобіжний захід у вигляді взяття під варту(а.с. 12). Постановою від 20.09.2011 старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Сумської області притягнуто [PERSON] як обвинуваченого у кримінальній справі №11800078 та пред?явлено йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 358 (в редакції чинній станом на 2008р.), ч. 5 ст. 191 КК України (а..с 14-15). 20.01.2012 складено обвинувальний висновок по кримінальній справі за обвинуваченням позивача у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч. 2,3, 368 ч 2 КК України (в редакції, чинній станом на 2008-2009 роки), ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 16-37). Постановою Сумського районного суду від 20.06.2012 у справі №1-66/2012 змінено запобіжний захід [PERSON] з утримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши з-під варти з зали суду (а.с. 38). Постановою суду від 19.07.2012 змінено підсудному запобіжний захід з підписки про невиїзд на утримання під вартою, взявши його під варту з зали суду (а.с. 39). Вироком Сумського районного суду Сумської області від 18.05.2013 визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. За ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч. 2, ст. 358 ч. 3 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину (а.с. 40-45). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25.07.2013 у справі №1-66/12 вирок суду першої інстанції скасовано у зв?язку з невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, а справу направлено на новий судовий розгляд (а.с. 46-47). Вироком Сумського районного суду Сумської області від 07.08.2014 у справі №1/587/11/14 визнано [PERSON] винним за ч. 2 ст. 368 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці 17 днів. Зараховано в строк покарання термін утримання під вартою з 10.09.2011 по 20.06.2012 і з 19.07.2012 по 26.02.2014. За ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч.2, ст. 358 ч. 3 виправдано за відсутністю у діях складу злочину (а.с. 47-51). Ухвалою апеляційного суду Сумської області у справі №1-66/12 від 13.10.2014 вирок суду першої інстанції скасовано у частині засудження [PERSON] за ч. 2 ст. 368 КК України, вирішення цивільного позову та стягнення судових витрат, направлено справу на новий розгляд у цій частині. У іншій частині вирок залишено без змін (аж.с. 54-55). Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.08.2018 кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2\~ст.368 КК України\~повернута прокурору для організації проведення додаткового розслідування. Вказана обставина визнається сторонами. Відповідно до витягу з ЄРДР 27.11.2018 внесено відомості про кримінальне провадження №12018200440004077 за кваліфікацією ч. 2 ст. 368 КК України (чинна до 04.06.2014). У ньому у графі «короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» вказано, що до СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області надійшла кримінальна справа №118000078 від 31.08.2011 повернута судом на додаткове розслідування по обвинуваченню [PERSON] (ЖЕО №85020 від 26.11.2018). Особою, якій повідомлено про підозру, значиться [PERSON] (а.с. 171). Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.01.2023 у справі № 592/298/23 відмовлено у задоволенні скарги захисника, поданої в інтересах [PERSON] на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12018200440004077. Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України відносно [PERSON] уповноваженими на те особами не складалося та йому не вручалося. За наслідками апеляційного перегляду вказана ухвала залишена без змін (а.с. 166-168). На виконання ухвали суду про витребування доказів посадовою особою Сумського РУП ГУНП в Сумській області повідомлено, що кримінальне провадження №12018200440004077 перебуває на стадії досудового розслідування. Жодній особі у вказаному кримінальному провадженні про підозру не повідомлялось. [PERSON] не має жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні. Під час внесення відомостей до ЄРДР виставлено відомості щодо повідомлення про підозру [PERSON] . Про вказану невідповідність повідомлялось керівництву. До цього повідомлення додано скріншоти з ЄРДР по кримінальному провадженню №12018200440004077, відповідно до яких підставою для внесення відомостей про [PERSON] , як правопорушника, зазначена постанова про притягнення особи як обвинуваченого від 25.11.2011 (а.с. 170-179) У період з часу з затримання позивача за підозрою у вчиненні злочину (10.09.2011) по 31.05.2018 позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське МНВО» (до 01.09.2015- ПАТ Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе)(а.с. 134). У період, коли утримувався під вартою, заробітна плата позивачу не нараховувалась (а.с. 151-153). Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої\~статті 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга\~статті 1176 ЦК України). Пунктом 1 частини першої\~статті 1 Закону\~ України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього\~Закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до\~статті 2 Закону\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим\~Законом, виникає у випадках: - постановлення виправдувального вироку суду; - встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; - закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; - закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до пунктів 1,5 статті 3 вказаного Закону у наведених в\~статті 1\~цього Закону\~випадках громадянинові\~відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 5) моральна шкода. Перелік підстав, за наявності яких у позивача виникає право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди відповідно до вимог\~Закону, є вичерпним. Такими підставами є постановлення виправдувального вироку, встановлення вироку чи іншому судовому рішенні факту незаконних дій з боку органів, що здійснюють кримінальне провадження, або закриття кримінального провадження із зазначених у статті 2 закону підстав. Висновок про непричетність особи до вчинення кримінального правопорушення може бути зроблений у результаті достовірного встановлення невинуватості підозрюваного (обвинуваченого) або вичерпання можливостей для збирання додаткових доказів і тлумачення сумнівів щодо винуватості\~\~на його користь згідно з принципом презумпції невинуватості. Суд зазначає, що право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних процесуальних дій правоохоронних органів, що обмежують права громадянина, виникає у випадку його повної реабілітації. У даному випадку позивача було притягнуто до кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч.2, ст. 358 ч. 3 та ч. 2 ст. 368 КК України. За обвинуваченням у вчиненні злочинів за ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч.2, ст. 358 ч. 3 позивача було виправдано. Справу у частині обвинувачення позивача у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, повернуто для організації проведення додаткового розслідування. На час розгляду даної справи досудове розслідування за ч. 2 ст. 368 КК України триває. Незважаючи на те, що повідомлення про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення не виносилось, ця особа значиться у кримінальному провадженні як підозрюваний. Суду не надано доказів того, що посадовими особами органу досудового розслідування приймалось процесуальне рішення про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. Суд наголошує\~на тому,\~що право\~на відшкодування\~шкоди виникає\~у особи\~у випадку\~повної реабілітації\~та у\~передбачених статтею\~2\~ Закону\~ України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» випадках.\~Кримінальне провадження,\~яке було\~розпочато відносно\~ [PERSON] \~за обвинуваченням\~його у\~тому числі\~у вчиненні\~кримінального правопорушення\~за ч.\~2\~ст.\~368\~КК України\~триває.\~Жодних процесуальних\~рішень,\~передбачених статтею\~ 2\~ Закону\~ України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» таких як ухвалення вироку або прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження відносно позивача не було прийнято. Суд дійшов висновку, що на даний час відсутні всі\~умови для\~висновку про\~повну реабілітацію\~ [PERSON] \~у кримінальному\~переслідуванні,\~яке було\~розпочато у\~вересні 2011\~року,\~а відтак,\~і виникнення\~права на\~відшкодування шкоди завданої\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду у\~зв?язку із\~провадженням у\~кримінальній справі\~№11800078,\~розпочатій у\~вересні 2011\~року . Відтак, вимоги позивача є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed