Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 29 травня 2023 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшов позов представника товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», в якому останній просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0982582954 від 06.01.2020 року в сумі 26613,16 гривень та судові витрати. Представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» позов обґрунтував наступним. 06.01.2020 між позичальником, яким є [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» було укладено договір позики на умовах фінансового кредиту № 0982582954 та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 2628619401 від 16.03.2020, що акцептована відповідачем 16.03.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн. в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремими та визначаються сторонами відповідно до умов договору. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами договору кредиту, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики укладеним між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, у тому числі за договором позики № 0982582954 від 06.01.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.05.2023 відповідно до розрахунку заборгованості становить 53122,16 грн. з яких: 2800 грн. заборгованості за тілом кредиту, 50322,16 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 26613,16 грн. з яких: 2800 грн. заборгованості за тілом кредиту, 23813,16 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. Відповідач не повернув отримані кредитні кошти. Окрім того позивач вказує, що поніс судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. 29 червня 2023 року відповідачем подано до суду заперечення, згідно якого просить застосувати строк позовної давності до всіх вимог позивача та відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовано наступним. Кредитний договір укладений 06 січня 2020 року на 30 календарних днів за процентною ставкою 1,75 процентів на день. Розрахунок заборгованості складений 10 березня 2023 року. Після закінчення строку повернення кредитного договору, кредитор не має права нараховувати проценти та неустойку, оскільки наслідки настання строку виконання кредитного зобов`язання в повному обсязі є припинення нарахування процентів за кредитом. Пред`явлення кредитором до позичальника вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для нарахування процентів за підвищеною ставкою, передбаченою договором. Таким чином нараховані проценти після 28 березня 2020 року неправомірні. Окрім того на вказану заборгованість спливла позовна давність. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 10 серпня 2023 року. 29 червня 2023 року відповідачем подано до суду заперечення. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судове засідання представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не з`явився, однак в матеріалах позову міститься клопотання, згідно якого останній просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася , однак в матеріалах заперечення міститься клопотання про розгляд справи без її участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 06 січня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0982582954 відповідно до умов якого, товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитом. Відповідно до п.1.6. договору, Товариство відкрило [PERSON] кредитну лінію в розмірі 20000 грн. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день - 1,75 %. Згідно п.1.2. договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем. Згідно п.3.5. договору, сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжувався на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього договору менша ніж 1,75 % від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 цього договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 відсотків за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). Договір містить відмітку про підписання електронним підписом. Відповідно до пропозиції надання 3 траншу кредиту згідно заявки - анкети № 2628619401 від 16 березня 2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0982582954 від 06 січня 2020 року (оферти), ТОВ «Інфінанс» пропонує [PERSON] отримати 3 транш кредиту в рамках договору надання позики в тому числі і на умовах надання фінансового кредиту № 0982582954 від 06 січня 2020 року. Розмір траншу 2800 грн, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Строк дії договору - 3 роки. Пропозиція містить відмітку про підписання електронним підписом. (а.с.16) Відповідно до акцепту оферти від 16 березня 2020 року на отримання 3 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628619401 від 16 березня 2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0982582954 від 06 січня 2020 року, [PERSON] згодна отримати 3 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0982582954 від 06 січня 2020 року. Розмір траншу 2800 грн, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Строк дії договору - 3 роки. Акцепт містить відмітку про підписання електронним підписом. (а.с.17) 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно реєстру боржників серед яких право вимоги до [PERSON] за договором 0982582954. ТОВ «Вердикт Капітал», згідно договору факторингу № 10-03/2023/01 про відступлення права вимоги від 10.03.2022 відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у томі числі і за кредитним договором № 0982582954 від 06.01.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу грошові кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 53122,16 грн. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконала. Щодо твердження відповідача про неправомірність нарахування процентів після 28 березня 2020 року, то оскільки згідно п.3.5. договору 0982582954 у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений договором, даний строк продовжувався на весь період фактичного користування кредитом (траншем), суд вважає вказане твердження таким, що не відповідає дійсності. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, то відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Згідно ч.3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України. загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Таким чином, враховуючи, що до введення воєнного стану загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, суд дійшов до висновку, що позовна заява, яка надійшла до суду 29 травня 2023 подана в межах строку позовної давності. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В межах позовних вимог встановлено, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 10.05.2023 року має заборгованість в сумі 26613,16 грн, що складається із: 2800 грн. заборгованості за тілом кредиту, 23813,16 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасила, що є порушенням законних прав ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, зокрема, підтвердження представником позивача позовних вимог, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість по договору позики на загальну суму 26613,16 грн. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесло судові витрати, що складаються з 2684 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає судовий збір в розмірі 2684 грн. Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивача в позові було надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме на суму 9000 грн. На виконання вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України до позову додано Договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02 січня 2023 року укладений між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заяву про надання юридичної допомоги № 93 від 28 квітня 2023 року до договору №02-01/2023 від 02 січня 2023 року, згідно якого загальна ціна послуг 9000 грн., витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021 від 10 травня 2023 року, згідно якого вартість наданих послуг складає 9000 грн. У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, що позов було задоволено повністю, а також, що розмір наданої позивачу правової допомоги є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9000 грн. витрат на професійну правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved