Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказувала, що 07 березня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, від якого у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №2436 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року (справа №757/41188/15-ц) шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року (справа №757/1582/16-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 20% з усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 15 січня 2016 року і до 29 вересня 2017 року. 21 січня 2019 року старший державний виконавець Солом`янського ВДВС в м. Києві Кедик Т.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №58134155 на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Печерського районного суду від 21 березня 2016 року. Вказуває, що у рамках зазначеного виконавчого провадження [PERSON] нараховуються аліменти, які він не сплачує, внаслідок чого, станом на 28 жовтня 2022 року, у останнього виникла заборгованість, розмір якої становить у сумі 257 170 грн.71 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві Стрижук К.В. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, присуджені до сплати аліменти не сплачує, позивач просила суд задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 257 170 грн. 71 коп. Ухвалою судді від 02 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті, з повідомленням сторін. 20 червня 2023 року представник відповідача подав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із суттєвими розбіжностями Протокольною ухвалою суду від 16 серпня 2023 року заяву позивачки про збільшення позовних вимог повернуто представнику позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив зменшити розмір пені. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 07 березня 2013 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №2436 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.11-12). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року (справа №757/41188/15-ц) шлюб між сторонами розірвано (а.с.13-14). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року (справа №757/1582/16-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 20% з усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 15 січня 2016 року і до 29 вересня 2017 року (а.с.15). На виконання вказаного рішення Печерським районним судом м. Києва від 21 квітня 2016 року був виданий виконавчий лист (а.с.16-17). 21 січня 2019 року старший державний виконавець Солом`янського ВДВС в м. Києві Кедик Т.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №58134155 на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Печерського районного суду від 21 березня 2016 року (а.с.18). Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 7 СК України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 7-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину визначена статтею 196 СК України. Так, згідно з ч. 1-2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу),визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід)в Україні чи закордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч.1, 3 ст. 195 СК України). Позивачкою до позовної заяви наданий розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] , зі сплати аліментів №58134155, наданого державним виконавцем Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В., за яким така заборгованість станом на 28 жовтня 2022 року становить 257 170 грн. 71 коп. (а.с.19-20). З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості пені за прострочення аліментів слідує, що розмір такої заборгованості становить 317 593 грн. Під час розгляду справи відповідачем був наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №58134155 виконаного державним виконавцем Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук К.В., з якого слідує, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01 листопада 2022 року становить 93 811 грн. 72 коп. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Аналізуючи наявні у справі докази суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21. Надаючи оцінку заборгованості по сплаті аліментів, наданих як стороною позивача, так і стороною відповідача, суд приймає розрахунок заборгованості, наданий відповідачем, оскільки в ньому зазначені суми періодично сплачених [PERSON] коштів, в рахунок погашення заборгованості по аліментам, в той час, як такі відомості, у розрахунку, наданого позивачкою відсутні. Факт періодичної сплати відповідачем аліментів та заборгованості по ним, позивачкою спростований не був. Враховуючи приписи ч.1 ст.196 СК України та правові висновки, викладені у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21, суд приходить до висновку, що розмір пені за прострочення сплати аліментів має бути не більшим за 100 відсотків заборгованості, а отже, в даному випадку, складає 93 811 грн. 72 коп., яка була визначена державним виконавцем. Посилання представника відповідача про застосування строку позовної давності, передбаченої ст. 258 ЦК України, за якою позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки застосування спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення пені при виникненні заборгованості за аліментами є незаконним, так як нарахування і стягнення пені не обмежується позовною давністю. Згідно ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Отже, спеціальні норми сімейного права чітко встановлюють правовідносини, за яких суд може застосувати наслідки спливу позовної давності, а відповідно до інших правовідносин, застосування позовної давності є незаконним та неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6 ст. 141 ЦПК України). Позивачка на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви. За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 938 грн. 11 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial