Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 травня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №173. Позов мотивує тим, що від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . У шлюбі виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до окремого проживання та до припинення шлюбних відносин, перестали вести спільне господарство, відносини постійно погіршувались, у них різні світогляди, абсолютно різне бачення подальшого спільного майбутнього, виникали безпричинні непорозуміння, відсутнє взаєморозуміння та можливість компромісу, шлюб існує формально. Збереження шлюбу є не можливим, оскільки неодноразово здійснювались спроби до примирення, які не дали жодного результату. Просить позов задоволити. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Просив позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову, не заперечує про розірвання шлюбу. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 01 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду на 16 серпня 2023 року. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, сторони зареєстрували шлюб 20 травня 2010 року, актовий запис №173. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 18 серпня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки, внаслідок чого припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи,\~що регулювання\~шлюбно-сімейних\~правовідносин здійснюється\~на принципах\~добровільності,\~взаємоповаги,\~взаєморозуміння,\~а держава\~забезпечує принцип\~свободи шлюбу\~та принцип\~свободи розірвання\~шлюбу,\~позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнає позов, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., згідно квитанції №32528798800007402263 від 26 липня 2023 року. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536 грн. 80 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 536 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved