Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 14 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №2361190, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 13 000 грн. і зобов`язалася повернути його, а також сплатити комісію за надання кредиту та проценти за його користування у термін встановлений договором 14.07.2020 року. Пунктом 7.1 договору визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТзОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. 29 грудня 2020 року року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №58-МЛ, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №2361190 від 14.06.2020 року. Однак, відповідачка належним чином умов кредитного договору не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 44 472,62 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9639,00 грн., заборгованість за комісією - 1430,00 грн. заборгованість за відсотками - 33403,62 грн.. Ухвалою судді від 12 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання, в якому просив розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явиласья, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відзиву на позов до суду не подала, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь - який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із матеріалів справи встановлено, що 14.06.2020 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір №2361190, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 13000,00 грн. (п. 1.2 договору) на строк 30 днів до 14.07.2020 року (п.п. 1.3, 1.4 договору), комісія за надання кредиту 1430,00 грн. (п.1.5.1 договору), зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 5460,00 грн. (п. 1.5.2 договору). Такі ж відомості щодо розрахунку заборгованості містить додаток № 1 до кредитного договору № 2361190 від 14.06.2020 року. Згідно з п. 6.1 кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Укладення ТзОВ «Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.2 договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на пролонгацію строку користування/поверення кредиту на тих самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Волевиявлення позичальника продовжити строк користування кредитом та укладення угоди про це, підтверджується здійснення ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5 Договору. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №58-МЛ, укладеного 29 грудня 2020 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Кредит-Капітал», витягу з реєстру боржників до договору відступлення, акту прийому - передачі та платіжного доручення від 14 червня 2020 року №21456613 вбачається, що ТОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2361190 від 14.06.2020 року. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №2361190) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачкою 14.07.2020 на загальну суму 19 890,00 грн., з них: кредит 13 000,00 грн.; комісія за надання кредиту 1430,00 грн.; проценти 5460,00 грн. Згідно з виписки з особистого рахунка за Кредитним договором №2361190 від 14.06.2020 року заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитом станом на 14.05.2021 складає 44 472,62 грн., з яких прострочене тіло 9 639,00 грн.; проценти 33403,62 грн.; заборгованість за комісією 1430 грн. Згідно п. 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 1430,00 грн., яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово. Таким чином комісія за своєю природою - це грошова сума, одноразовий платіж, що списується клієнтом як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг, а тому суд приходить до висновку, що розмір комісії є встановлений пунктом 1.5.1. кредитного договору, відповідно вимога про її стягнення є обґрунтованою. Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.5.2 проценти за користування кредитом становлять 5 460,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,40% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Разом з цим, за позовними вимогами позивач просить стягнути прострочену заборгованість за процентами в сумі 33 403,62 грн. Проте, будь-яких доказів щодо підстав та порядку нарахування процентів за даним кредитним договором в розмірі 33 403,62 грн. матеріали справи не містять, сторони не узгоджували продовження строку користування кредитом. Отже, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 14.07.2020 року. Досліджений судом витяг з реєстру боржників, наявний в матеріалах позовної заяви свідчить про те, що визначена позивачем заборгованість за процентами, включає в тому числі період після закінчення строку дії договору (з14.06.2020 по 14.07.2020), оскільки кількість прострочених днів становить 129. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд першої інстанції виходив з правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018, відповідно до якої передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Також Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України. З цих підстав та з урахуванням наданих позивачем копії кредитного договору, витягу з реєстру боржників, виписки з особового рахунка за Кредитним договором №2361190 від 14.06.2020 суд вважає, що заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за простроченими відсотками складає 5 460,00 грн., тобто за період користування кредитом з 14.06.2020 по 14.07.2020. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість за Кредитним договором №2361190 від 14.06.2020 в розмірі 16 529 грн., з яких тіло кредиту 9 639 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 5460 грн., 1 430 заборгованість за комісією. Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідачки пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 997,37 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 37,16%.

Outcome: partial