Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Коржук І.І., звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ опіки та піклування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] [INFO] , було укладено 22 листопада 2008 року та зареєстровано у виконкомі Тарасівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 20. Від спільного шлюбу з відповідачкою у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] , яка на протязі десяти років постійно проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] та повністю перебуває на його утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 4 серпня 2011 року шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Незважаючи на те, що дитина згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області залишена на вихованні відповідачки, [PERSON] доньку покинула та залишила її проживати у батьків-пенсіонерів позивача. Будучи в 2013 році притягнутою до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідачка по сьогоднішній час, донькою не цікавиться, не надає і не надавала жодної матеріальної підтримки на її утримання та виховання. З листопада місяця 2012 року відповідачка [PERSON] жодного разу не відвідувала навчальний заклад, жодного разу не цікавилась і не цікавиться навчальним процесом дитини, що підтверджується довідкою №3 від 11.01.2023 року виданою Тарасівським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Представник стверджує, що неповнолітня [PERSON] проживає з позивачем в [ADDRESS] та перебуває на його повному утриманні. Посилаючись на акт обстеження матеріально побутових умов від 11.01.2023 року вказує, що для дитини створені всі умови для нормального проживання та навчання. За рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.01.2015 року (справа №307/4334/14-ц) місце проживання доньки [PERSON] , 09.04.2009 року визначено разом з позивачем [PERSON] . Зауважує, що позивач ніколи не перешкоджав відповідачці [PERSON] в здійсненні її прав та обов?язків щодо їхньої спільної доньки, однак відповідачка своїм правом та обов?язком ні разу на протязі більше десяти років, не скористалась, а навпаки неодноразово при зустрічі з донькою на протязі цих років, ображала дитину та ухилялась від спілкування з нею. За десять прожитих років доньки з позивачем, відповідачка [PERSON] жодного разу навіть не привітала доньку з днем народження та ніколи не отримувала від матері жодного подарунку на день народження та інші свята. Разом з цим, позивач зазначає, що у зв?язку з систематичним ухиленням відповідачки [PERSON] від виконання батьківських обов?язків та грубої поведінки з донькою при зустрічі, у відповідності до вимог передбачених ст. ст.150,155 СК України, позивач неодноразово звертався до Нересницької сільської ради, голови Тарасівської сільської ради, та до органу опіки і піклування Нересницької сільської ради про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно доньки. Враховуючи наведене, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.02.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та забезпечив участь свого представника. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Коржук І.І., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами №№9050001569287, 9053000004030, 9050001661477 в судове засідання не зявилася та про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Представник третьої особи Відділу опіки та піклування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області в судовому засіданні зазначила, що згідно висновку №158/11-14 доданого до матеріалів справи відділ опіки та піклування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області надає згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . Тому просить при вирішенні спору просить взяти до уваги наданий висновок від 20.02.2023 року № 158/11-14. Ствердила, що відповідачка проживає з іншим чоловіком з яким виховує спільних дітей та тривалий період часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] . Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області, сторони являються батьками неповнолітньої [PERSON] . (а.с. 9). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 27.01.2015 у цивільній справі №307/4334/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] де третя особа Відділ опіки та піклування державної адміністрації Тячівського району, змінено місце проживання доньки сторін [PERSON] та визначено місце проживання дитини разом з батьком - позивачем [PERSON] . Дане рішення суду 6.02.2015 набрало законної сили (а.с. 12-14) Актом обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатом Нересницької сільської ради від 11.01.2023 року підтверджено, що неповнолітня [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] у будинку його батьків. Відповідачка не проживає разом з ними та не бере участі у вихованні дочки. (а.с.15). З виданих Нересеницькою сільською радою 11.01.2023 за № 13 та 13.01.2023 за №15 довідок вбачається, що місце реєстрації та фактичного проживання неповнолітньої [PERSON] знаходиться за адресою [ADDRESS] . (а.с. 17). З довідки № 2 виданої Тарасівським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 11.01.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно навчається у 8-А класі. (а.а.18). З довідки № 3 виданої Тарасівським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 11.01.2023 року вбачається, що позивачка ні разу не відвідала навчальний заклад, навчальним процесом дочки не цікавилась і не цікавиться. (а.с.19). Згідно доданої до матеріалів справи заяви про надання висновку органу опіки і піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, що [PERSON] у січня 2023 звертався до Голови Нересницької сільської ради з питанням доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно їх спільної доньки [PERSON] . (а.с.20-22). З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] від 23.01.2023 року вбачається, що позивачка не спілкується з дитиною, не бере участі у її вихованні (а.с.23,24). Згідно (ст. 171 ч.ч.2, 3 СК України) дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав, хоча й не зобов`язаний врахувати думку дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В забезпечення присутній під час розгляду справи неповнолітній [PERSON] прав, суд відповідно до положень ст. 45 ЦПК України, в присутності начальника служби у справах дітей Нересницької сільської ради Тячівського району, Попієвої О.М., заслухав [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні зазначила, що вона погоджується з думкою свого батька [PERSON] , щодо позбавлення відносно неї батьківських прав її матері. В обґрунтування своєї позиції додала, що мати покинула її коли їй було три роки. Проживає вона з батьком, бабусею та дідусем, які піклуються про неї. Мати не бажає з нею бачитися та її життям не цікавиться. ЇЇ вихованням займається батько, який працює лісорубом. Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачкою, свого материнського обов`язку з утримання та виховання дитини. Відтак віднесення на користь відповідачки визначених ст. 151 ч.1 СК України батькам гарантій на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, у даній справі не відповідали б інтересам неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Нересницької сільської ради від 20.02.2023 року №158/11-14, орган опіки та піклування прийшов до висновку про надання згоди на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки, [PERSON] . Зі змісту вказаного висновку випливає, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Нересницької сільської ради [PERSON] , не з`явилася, про що свідчить безвідповідальність та байдужість до долі своєї дитини, а відтак позбавлення відповідачки батьківських прав, відповідає інтересам дитини (а.с.39-40). Повною мірою вищезгаданий висновок органу опіки та піклування цим висновкам суду відповідає, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин матері та дитини, яких по суті вже десять років не існує, на що вказує бездіяльність поведінки матері, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачем доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між матір`ю і дитиною та доведено наявність винної поведінки відповідачки щодо ухилення від її участі у виконанні покладеного на неї Законом материнського обов`язку, щодо утримання та виховання дитини. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення її батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 з відповідачки [PERSON] , на користь [PERSON] підлягає стягнення сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три гривні) 60 копійок.

Outcome: approved