Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, має заборгованість зі сплати аліментів та взагалі протягом останніх трьох років не бачився з дочкою. У зв`язку із вищевикладеним та враховуючи, що відповідач [PERSON] не бажає змінювати поведінку по відношенню до своєї дитини, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Безугла І.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Представник третьої особи виконавчого комітету Тетіївської міської ради Панченко Л.В. у судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника третьої особи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 8). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 02.05.2019 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.03.2019 року - дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] (а.с. 14-17). Дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] в її будинку в [ADDRESS] , та знаходиться на утриманні позивачки. Разом з дитиною в будинку проживають її брат [PERSON] , [INFO] , та співмешканець матері [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] № 4 від 18.01.2023 року виданим Володарською селищною радою Білоцерківського району Київської області, довідкою № 14 від 23.01.2023 року виданої виконкомом Володарської селищної ради та копією характеристики № 5 від 25.01.2023 року виданої старостою Рудосільського старостинського округу (а.с. 11-13). Із довідки та характеристики виданих Рудосільською гімназією Володарської селищної ради від 12.01.2023 року встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує систематично дитячий садок, дитина добра, щира, відповідальна, охайна, завжди по сезону одягнена. Всі матеріальні та фінансові витрати на перебування дитини в дитячому садку забезпечує її мати (а.с. 9-10). Станом на 01.05.2023 року відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 89834,27 грн., що підтверджується копією довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 11021 від 09.05.2023 року виданої Тетіївським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 49). Рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 19.06.2023 року № 143 було затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 63-65). Суд критично оцінює висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердження факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Посилання на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини в судовому засіданні так і не було встановлено, та те, що відповідач є особою, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Водночас, наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Такої позиції дотримується Верховний суд в постанові від 16.01.2019 року у справі № 465/3694/14-ц, від 24.10.2018 року у справі № 761/2855/17, від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою, представником позивачки адвокатом Безуглою І.С. та представником третьої особи Панченко Л.В. в судовому засіданні не доведено, що поведінка відповідача відносно своєї дочки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, не доведено та не надано суду достатніх доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом саме позбавлення батька по відношенню до дочки батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. ВСС України у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення ним від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, у матеріалах справи відсутні. Приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів умисного ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення ним будь-якого негативного психологічного тиску на свою дитину, спричинення їй будь-якої моральної чи фізичної шкоди, тому суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Зважаючи, що в ході судового розгляду представники сторін висловили думку, що дійсно відповідач в силу обставин, які склалися, недостатньо приймає участь у вихованні своєї дитини, то суд приходить до висновку, що його необхідно попередити про зміну ставлення щодо виховання дитини.

Outcome: dismissed