Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення №71/19 АБ «Укргазбанк» (далі - позивач, ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22.10.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено кредитний договір № 105, згідно з яким відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 50500 грн, строком з 22.10.2007 по 21.10.2012 та зобов`язалась протягом терміну дії договору повертати заборгованість за кредитом, щомісячно до 10-го числа кожного місяця, проте зобов`язання за договором не виконала. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2010 звернено стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 55453,87 грн. Однак дане рішення суду не виконується протягом тривалого часу, у зв`язку із цим виникла заборгованість зі сплати відсотків та пені, яка станом на 08.05.2015 складає 110435,37 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за відсотками - 33966,57 грн, заборгованість з пені за несвоєчасну сплату процентів - 33152,33 грн, заборгованість з пені за несвоєчасне погашення кредиту - 43316,47 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] зазначену заборгованість за кредитним договором у розмірі 110435,37 грн та понесені судові витрати в розмірі 1104,35 грн. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.10.2015 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнути з [PERSON] в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 110435,37 грн заборгованості за кредитним договором від 12.03.2008. Стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1104,35 грн понесеного судового збору. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.06.2023 поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.10.2015. Заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Кметика В.Я. про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.10.2015 у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.10.2015 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 26.06.2023 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кметиком В.Я. з якого вбачається, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2010, прийнятому у справі №92-6798/10 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі відділення №071/19 АБ «Укргазбанк» 55 453,87 грн. заборгованості за кредитним договором № 105 від 22.10.2007 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта про з право власності на землю серії ЯД №199563, виданого Козівським районним відділом земельних ресурсів 6.06.2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №01.07.650.01762, кадастровий номер земельної ділянки, що передана в іпотеку - 6123081500:02:001:0033, а також 554,54 грн. сплаченого судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Таким чином позивач скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 105 від 22.10.2007. Водночас, якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до заявленого позову у даній справі, позивач просить стягнути з відповідача 33 966,57 грн - простроченої заборгованості по процентах, 33 152,33 грн - заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів та 43 316,47 грн - заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту, що разом становить 110 435,37 грн. Із наданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що сума заборгованості по процентах обрахована за період з 01.06.2010 по 08.05.2015; заборгованість по пені обрахована за період з 09.05.2012 по 08.05.2015. Відтак враховуючи, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2010 звернуто стягнення на іпотечне майно для погашення заборгованості по спірному кредитному договору в повному розмірі достроково, відповідач вважає безпідставними вимоги позивача про додаткове стягнення заборгованості за процентами та пенею у розмірах встановлених кредитним договором. Окрім звертає увагу, що із позовною заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 01.07.2015 року (вихідний номера на позовній заяві від 26.06.2015 року), разом з тим відповідач вважає, що з будь-якими додатковими вимогами до неї позивач міг звернутися в межах строків позовної давності, які повинні обраховуватися з моменту прийняття рішення про дострокове стягнення заборгованості, тобто з 20.12.2010. Відтак, на думку відповідача позивачем пропущено строк позовної давності. З огляду на викладене відповідач просить суд застосувати до вимог позивача строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» - адвокат Молинь Р.П. в судовому засіданні позовні вимог підтримав у повному обсязі. Додатково зазначив, що вимоги заявлені у позовній заяві є обґрунтованими, а тому просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кметик В.Я. в судовому засіданні заперечив з приводу позовних вимог та просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: 22.10.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №105 (далі - Договір), який підписано власноручним підписом [PERSON] . Відповідно до п. 1.1. Договору банк надає [PERSON] кредит у розмірі 50500 грн. Кредит надається на строк з 22.10.2007 по 21.10.2012 або по день, визначений в п. 3.3.11. цього договору, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 16,5% річних. ВАТ АБ «Укргазбанк» виконав своє зобов`язання за Договором та видав відповідачу [PERSON] кошти у розмірі 50500 грн, що підтверджується заявою на видачу готівки №89-99 від 22.10.2007. У відповідності з п. 2.1. договору згідно з договором застави від 22.10.2007 в забезпечення зобов`язань за дійсним договором банком прийнято в заставу земельну ділянку, власником якої виступає [PERSON] , що знаходиться за адресою: с. Вікторівка Тернопільського району Тернопільської області, заставною вартістю 76 950,00 грн. 08.07.2010 позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення №71/19 АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 105 від 22.10.2007 у розмірі 55453 грн 87 коп., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 24 408,54 грн, заборгованості по процентах 566,99 грн, несплаченої заборгованості по тілу кредиту - 15 149,88 грн, несплачених процентах по кредиту - 8941,73 грн та пені за несвоєчасне повернення кредиту та погашення процентів за користування кредитом - 6386,73 грн. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 105 від 22.10.2007 позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,25 га., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта про право власності на землю серії ЯД №199563, виданого Козівським районним відділом земельних ресурсів 6.06.2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №01.07.650.01762, кадастровий номер земельної ділянки, що передана в іпотеку - 6123081500:02:001:0033 Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2010 позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення №71/19 АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення №71/19 АБ «Укргазбанк» 55453 грн 87 коп. заборгованості за кредитним договором №105 від 22.10.2007 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,25 га., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта про право власності на землю серії ЯД №199563, виданого Козівським районним відділом земельних ресурсів 6.06.2007, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №01.07.650.01762, кадастровий номер земельної ділянки, що передана в іпотеку - 6123081500:02:001:0033. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення №71/19 АБ «Укргазбанк» 554 грн. 54 коп. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Як слідує з розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 105 від 22.10.2007, прострочена заборгованості [PERSON] по процентах за період з 01.06.2010 по 08.05.2015 становить 33 966,57 грн, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 09.05.2012 по 08.05.2015 становить 33 152,33 грн, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності за період з 09.05.2012 по 08.05.2015 становить 43 316,47 грн. 29.05.2015 за вих. № 50401/260/2015 позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлено претензію про повернення заборгованості за кредитом у розмірі 33966,57 гривень 57 копійок та 76468,80 гривень пені. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), за правилом статті 610 ЦК України є порушенням зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У пункті 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, зроблено висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18, зроблено висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У Постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу сумуборгу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти,що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів,які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З матеріалів справи встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» використав право вимоги повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись 08.07.2010 до суду із позовом до позичальника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на іпотечне майно, що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.12.2010 у справі 2-6798/10, яким з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №105 від 22.10.2007 у розмірі 55453 грн 87 коп., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 24 408,54 грн, заборгованості по процентах 566,99 грн, несплаченої заборгованості по тілу кредиту - 15 149,88 грн, несплачених процентах по кредиту - 8941,73 грн та пені за несвоєчасне повернення кредиту та погашення процентів за користування кредитом - 6386,73 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,25 га., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом в 08.07.2010 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 105, Банк таким чином змінив строк виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 1050 ЦК України та фактично мав зафіксувати розмір існуючої у [PERSON] заборгованості за процентами та неустойкою і припинити її нарахування. Натомість, з доданого ПАТ АБ «Укргазбанк» розрахунку заборгованості встановлено, що розмір заборгованості за процентами за користування кредитом розраховано за період з 01.06.2010 по 30.04.2015 та за період з 01.05.2015 по 08.05.2015, та за відповідні періоди нараховано пеню за несвоєчасне погашення кредиту та пеню за несвоєчасну сплату процентів, тобто поза межами строку користування кредитом, який був змінений банком внаслідок пред`явлення до [PERSON] позову 08.07.2010. Вказане узгоджується з позицією Верховного суду викладеною у постанові від 14.09.2022 у справі №216/1810/15-ц (провадження №61-17789св21). В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте такі вимоги банком не заявлялись. Таким чином, строк кредитування відповідача [PERSON] за кредитним договором № 105 від 22.10.2007 є таким, що закінчився, як і право позивача нараховувати проценти за кредитом, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне повернення кредиту та погашення процентів за користування кредитом за період з 01.06.2010 по 08.05.2015, нарахованих поза межами строку кредитування, є необґрунтованою. З приводу клопотання відповідача про застосування строків позовної давності то суд зауважує, що суд зазначає, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (близька за змістом позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення №71/19 АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed