Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «СТС-ГРУПП», який мотивує тим, що з 16 січня 2020 року по 05 листопада 2020 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах. 05 листопада 2020 року на підставі наказу директора ТОВ «СТС-ГРУПП» №1241-К її було звільнено з посади фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолога) за скороченням штату (п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України). Вважаючи своє звільнення незаконним, позивачка звернулась до суду з позовом про скасування вказаного наказу як незаконного та поновлення її на посаді. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2022 року позов [PERSON] задоволено, однак при винесенні рішення, суд не вирішив питання щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи, що відповідач допустив порушення вимог чинного трудового законодавства під час звільнення позивачки з посади, остання просить суд стягнути з ТОВ «СТС-ГРУПП» середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 06.11.2020 року по 05 січня 2022 року. 03 квітня 2023 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 14 серпня 2023 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка з 16.01.2022 року перебувала на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолога) ТОВ «СТС-ГРУПП». 05 листопада 2020 року на підставі наказу директора ТОВ «СТС-ГРУПП» №1241-К її було звільнено за скороченням штату (п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України). (а.с.9) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі 589/242/21 від 05 січня 2022 року, яке набарало законної сили 07.02.2022,\~ позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі задоволено в повному обсязі. (а.с.10-12) Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до приписів ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року. Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку у даному випадку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно п. 5\~ Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8\~ передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З матеріалів справи встановлено, що\~ середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два календарних місяці роботи, що передували її звільненню (вересень-жовтень 2020) становила 232,55 грн. (10 000 : 43 робочі дні). Так, суд приймає до уваги розрахунок середнього заробітку, який поданий позивачем, не спростований відповідачем, та зазначає, що кількість робочих днів за період з 06 листопада 2020 року по 05 січня 2022 року становить 291 день, а відтак на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 67 672 грн. 05 коп. (232,55 грн х 291 робочий день). Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника у аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 1073,60 грн судового збору відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved