Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права користування та зобов`язання до вчинення дій. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] чоловік [PERSON] . За життя [PERSON] отримав від Вінницького державного експериментального оптико - механічного заводу квартиру [ADDRESS] . Однак, [PERSON] за життя вищевказану квартиру не приватизував. Беручи до уваги те, що позивач є спадкоємицею після смерті чоловіка, а також те, що вона безперервно проживає у даній квартирі, [PERSON] через представника зверталась до виконавчого органу Вінницької міської ради з проханням укласти договір найму. Однак, 05.10.2022 позивач отримала відповідь на вищевказану заяву, якою було відмовлено в укладанні договору найму на квартиру [ADDRESS] . З огляду на зазначене вище позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 01.05.2023 призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача подав заяву про те, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача до судового засідання, також, не з`явилась, надала заяву, у якій зазначила, що при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.02.1979, запис за № 7. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] отримав від Вінницького державного експериментального оптико - механічного заводу квартиру [ADDRESS] , однак не приватизував. Беручи до уваги те, що позивач є спадкоємицею після смерті чоловіка, [PERSON] через представника звернулась до виконавчого органу Вінницької міської ради з проханням укласти договір найму. Однак, 05.10.2022 позивач отримала відповідь на вищевказану заяву, якою було відмовлено в укладанні договору найму на квартиру [ADDRESS] , оскільки документи, які стали підставою для заселення [PERSON] разом із сім`єю до вищевказаної квартири, в тому числі ордер на заселення, у виконавчих органів міської ради та обслуговуючої будинок організації не збереглись. На підтвердження оплати наданих житлово-комунальних послуг [PERSON] було надано відповідні квитанції. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно із ч. 2 ст. 166 ЖК України у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права і обов`язки за договором найму здійснюють члени його сім`ї. Як встановлено судом, станом на сьогодні позивач проживає в даній квартирі та здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги, що підтверджується надами суду квитанціями. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Однак, документи, які стали підставою для заселення [PERSON] разом із сім`єю до вищевказаної квартири, в тому числі ордер на заселення, у виконавчих органів міської ради та обслуговуючої будинок організації не збереглись. Згідно із ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України). Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та наявні правові підстави для задоволення даного позову. Судові витрати залишити за позивачем, враховуючи її клопотання. На підставі викладеного та

Outcome: approved