Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить - визнати транспортний засіб марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в., об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; - припинити право 1/2 частки [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] у спільному майні подружжя (транспортний засіб марки «Hyundai Elantra»,, д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в.); - в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право приватної власності на транспортний засіб марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в.; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в., в розмірі 121435,10 грн; - всі судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, 12 вересня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 2545 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . Сім`я із відповідачем розпалась, нею подано позов про розірвання шлюбу. Під час шлюбу, 29 вересня 2011 року за спільні кошти ними був придбаний автомобіль «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в., його дійсна ринкова вартість зазначена у звіті про визначення ринкової вартості КТЗ №8913 від 04 жовтня 2021 року. Автомобіль перебуває у одноособовому володінні та користуванні відповідача. Автомобіль є неподільною річчю, виділ частки його в натурі є неможливим. Тому у даному випадку, вона зможе розпоряджатись часткою у цьому спільно набутому майні лише шляхом припинення права власності на належну їй частку із подальшою компенсацією її вартості. Оскільки від сплати грошової компенсації її частки вартості автомобіля відповідач відмовляється, вона змушена звернутись до суду із даним позовом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2021 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року цивільну справу було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено розглядати справу в підготовчому судовому засіданні. 03 липня 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву з підстав викладених у ній та просила її задовольнити в повному обсязі. Також зазначила, що шлюб між сторонами було розірвано відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши на те, що наразі у нього відсутні кошти для сплати компенсації вартості частини транспортного засобу марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в. Судом встановлено 12 вересня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №2545, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі подружжям було набуте майно - автомобіль «Hyundai Elantra», 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 31 липня 2019 року за [PERSON] . Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості майна, а саме транспортного засобу «Hyundai Elantra», 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , складеного СПД « [PERSON] » ринкова вартість даного автомобіля складає 242870,20 грн. Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, просить визнати транспортний засіб марки об`єктом спільної сумісної власності подружжя, припинити право власності на частки у спільному майні подружжя, а саме на транспортний засіб, в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за відповідачем право приватної власності на транспортний засіб марки та стягнути з нього грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 121435,10 грн. Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Згідно ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом із цим, ч.2 та ч.3 ст.70 передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11). Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми. У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Разом із цим, право співвласника на виділ частки зі спірного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається із дійсної вартості майна на час розгляду справи. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимогу про виділ частки, і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставить право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників й мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Чинним законодавством встановлена презумпція рівності часток подружжя, підстави для відступу від якої потребують доведення. Матеріали справи не містять відомостей про те, що між сторонами укладався шлюбний договір, наявність домовленості між сторонами щодо збільшення або зменшення часток майна що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, укладення між сторонами договору про поділ спільного майна. За таких обставин, оскільки вищевказаний транспортний засіб - автомобіль марки «Hyundai Elantra», 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , був набутий у власність відповідачем під час перебування в шлюбі з позивачем, то дане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач під час розгляду справи не спростував презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, не надав суду доказів того, що спірний автомобіль є його особистою приватною власністю. Відтак, автомобіль марки «Hyundai Elantra», 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, підлягає поділу. Враховуючи викладене, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 121435,10 грн грошової компенсації вартості частини транспортного засобу марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в., припинити право власності [PERSON] на частки у спільному майні подружжя, яким є транспортний засіб марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в., а також визнати за відповідачем право приватної власності на транспортний засіб марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , 2011 р.в. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2576,36 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат (2122,36 грн - за подання позовної заяви, 454 грн - за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved