Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат, пені за прострочення виплати страхового відшкодування, збитків, моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 31 травня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Subaru» номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу, та автомобіля марки «Мерседес» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність, якого застрахована у Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Скайд". 05 липня 2016 року постановою Київського районного суду м. Одеси [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 01 червня 2016 року позивач вперше звернувся до відповідача заявою про здійснення страхового відшкодування, але відповідач повідомив, що здійснить відшкодування лише після банкрутства та ліквідації страхової компанії Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд". Пізніше, страхову компанію визнано банкрутом та ліквідовано і позивач ще кілька разів звернувся до відповідача про страхове відшкодування через банкрутство страховика, проте відповідач відмовився здійснювати страхове відшкодування, через відсутність інформації про чинність страхового полісу винуватця ДТП в базі даних відповідача. Внаслідок звернення позивача до Господарського суду м. Києва у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" та за подання заяви про кредиторські вимоги позивач поніс збитки, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, внаслідок навмисних протиправних дій відповідача позивач тривалий час (7 років) не міг поновити своє порушене право та фактично втратив транспортний засіб, тому вважає за доцільне стягнути з відповідача моральну шкоду. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України: страхове відшкодування у розмірі 362 113,30 грн, що складається з 100 000,00 грн (страхового відшкодування) + 88 192,29 грн (інфляційних втрат) + 173 921,01 грн (пені); збитки у розмірі 18 240 грн; у відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000 грн 00 коп,; витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 31 травня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Subaru», номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу, та автомобіля марки «Мерседес» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність, якого застрахована у Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Скайд" (а.с. 6, 43-44). 05 липня 2016 року постановою Київського районного суду м. Одеси [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.38зв.-39). 01 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.35 зв., 36-38). Згідно інформації Господарського суду м. Києва в провадженні суду перебуває справа 910/17371/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд". 04 серпня 2021 року постановою Господарського суду м. Києві у справі 910/17371/20 Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Скайд" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.39 зв.). 13 червня 2022 року ухвалою Господарського суду м. Києва по справі 910/17371/20 заяву [PERSON] з кредиторськими вимогами до Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія "СКАЙД"» в межах справи про банкрутство було задоволено, визнано кредиторські вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія "СКАЙД"» на суму 178 663, 22 грн (а.с. 28 зв.-30). 03 жовтня 2022 року ухвалою Господарського суду м. Києва у справі 910/17371/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал", зокрема, затверджено звіт ліквідатора; затверджено ліквідацій баланс банкрута; ліквідовано банкрута - Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" як юридичну особу у зв`язку з банкрутством (а.с. 17-20). 26 червня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31 травня 2016 року за участю позивача (а.с.31 зв.) 11 листопада 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання страхової виплати (а.с. 32). 03 березня 2023 року Моторно (транспортним) страховим бюро України на запит від 01 березня 2023 року роз`яснено порядок звернення щодо отримання заподіяної шкоди (а.с.5 зв.). 22 березня 2023 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою (а.с.6 зв.-12). Згідно відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України в останнього відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.23 зв.-24). 30 червня 2021 року Моторно (транспортне) страхове бюро України на запит від 21 червня 2021 року повідомило про закінчення коштів Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" у фонді захисту потерпілих, тому відсутні підстави для врегулювання подій за зобов`язанням Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" з повернення залишку гарантованого внеску відповідно до п.51.9 ст. 51 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сума регламентної виплати, передбаченої п.п. «г» п.41.1 ст. 41 Закону, яку може отримати [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 травня 2016 року, за зобов`язаннями Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" буде розрахована після завершення ліквідації страховика та/або визнання його неплатоспроможнім(банкрутом), а також недостатності коштів і майна такого страховика, що буде підтверджено затвердженим Господарським свдом ліквідаційним балансом страховика (а.с.30 зв.). 08 березня 2023 року Моторно (транспортного) страхового бюро України повідомлено, що згідно інформації, отриманої з Центральної бази даних МТСБУ, було встановлено, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладений з Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Скайд", на яких посилання в заяві, обліковується як «не дійсний» на дату ДТП. Для прийняття рішення щодо виплати відшкодування Моторного (транспортного) страхового бюро України має отримати документальне підтвердження наявностіи договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного ПАТ, за яким може здійснюватися виплата (а.с.31). Згідно відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України останній у відповідності до закону виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника Моторного (транспортного) страхового бюро України, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. На теперішній час Моторне (транспортне) страхове бюро України не володіє інформацією щодо ліквідації Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" (а.с.43 зв.). На запит адвоката Таштанової О.Г. від 21 червня 2021 року Моторно (транспортне) страхове бюро України повідомило, що у нього відсутній обов`язок здійснювати виплати за зобов`язаннями Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд", оскільки відсутній факт визнання останнього банкрутом / та або ліквідації, а також факт недостатності коштів та майна відповідного страховика (а.с.44-45). Згідно письмової відповіді Моторного (транспортного) страхового бюро України на звернення позивача від 31 травня 2021 року проведення регламентних виплат за невиконання за зобов`язаннями страховиків- колишніх членів МТСБУ за сплати страхового відшкодування за договорами страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діють на території України, здійснюється виключно у разі недостатності коштів та майна таких страховиків та за умови, що такі страховики визнані банкрутами та/або ліквідовані ( підпункт «г» пункту 41.1 статті 41 Закону) (а.с. 46). Позивач просить стягнути з відповідача станом на 04 травня 2023 року страхове відшкодування у розмірі 362 113, 30 грн, що складається з 100 000,00 грн (страхового відшкодування) + 88 192,29 грн (інфляційних втрат) + 173 921,01 грн (пені). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Підставою для задоволення позовних вимог позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Скайд", яку вилучено з учасників відповідача. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки гарантійні функції Моторного(транспортного)страхового бюро України щодо виконання зобов`язання страхової компанії, що визнана банкрутом та/або ліквідована визначені у підпункті г) пункту 41.1 статті 41 та у підпункті а) пункту 41.2 статті 41 Закону України і завданням є відшкодування шкоди. Моторне (транспортне) страхове бюро України не є правонаступником Публічного акціонерного товариства Страхова Компанія "СКАЙД", тобто до Моторного (транспортного) страхового бюро України не переходять всі права та обов`язки страховика, який визнаний банкрутом, а переходить обов`язок, покладений Законом з виплати страхового відшкодування, передбаченого договором та Законом(сингулярне правонаступництво). Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за страховика-учасника Моторного (транспортного) страхового бюро України, що визнаний банкрутом та/або ліквідований для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених законом. Крім того позивачем уже вирішено питання про відшкодування шкоди за рахунок винуватця дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у якості матеріальної шкоди 197388 грн., моральної шкоди - 10000 грн. та судові витрати 4520 грн. Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки, передбачені статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України. Частиною 1 ст. ст. 1166 ЦК України визначено, зокрема, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування, згідно з положеннями статті 979 ЦК України, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (пункт 3 статті 980 ЦК України). За положенням статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Законом України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування відповідальності). Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Об`єктом обов`язкового страхування відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу згідно зі статтею 5 цього Закону. Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 4 Закону № 1961-IV передбачено, що суб`єктами обов`язкового страхування відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі. При цьому страхувальники за цим законом - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування». Отже, страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм збитків, у тому числі за рахунок МТСБУ у випадках, передбачених Законом № 1961-IV. МТСБУ є спеціальним суб`єктом у сфері страхування. Як визначає стаття 39 Закону № 1961-IV, Бюро є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування відповідальності. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого статуту. Згідно з підпунктом 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону № 1961-IV одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються централізовані страхові резервні фонди, зокрема фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом (підпункт 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону № 1961-IV). Порядок виконання зобов`язань страховика, що ліквідується, визначає стаття 20 Закону № 1961-IV. Так, відповідно до пункту 20.1 цієї статті у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія (пункт 20.2 статті 20 Закону № 1961-IV). У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом (пункт 20.3 статті 20 Закону № 1961-IV). У випадку ліквідації страховика із встановленням його правонаступника права та обов`язки такого страховика переходять до його правонаступника у тому обсязі і на умовах, що були встановлені договором страхування, який зберігає чинність до закінчення строку його дії. Натомість пункти 20.2 та 20.3 статті 20 Закону № 1961-IV визначають випадки, за яких права та обов`язки страховика за укладеними ним договорами не переходять до правонаступників, а саме - ліквідації страховика за його власним рішенням та за рішенням визначених законом органів, що відбувається в порядку та за встановленою законом процедурою, за якою ліквідаційна комісія такого страховика виконує його обов`язки за договорами страхування шляхом акцептування та задоволення вимог кредиторів у процедурі ліквідації. Отже, однією з підстав прийняття Моторно (транспортного) страхового бюро України на себе зобов`язань страховика, що ліквідується, є встановлення в процедурі ліквідації недостатності майна цього страховика для виконання таких зобов`язань за договорами страхування. Разом із цим згідно з положеннями пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах «а»-«д» цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ. Згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року (у редакції від 19 лютого 2016 року), розмір страхових сум за договорами ОСЦПВ становить 100 000 гривень на одного потерпілого за заподіяну майну потерпілих. Судом встановлено, що 16 травня 2017 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у якості матеріальної шкоди 197 388 грн., моральної шкоди - 10 000 грн. та судові витрати 4 520 грн. За встановлених обставин у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування слід відмовити. Крім того позивачем надано розрахунок страхового відшкодування з урахуванням інфляційних втрат та розміру пені за весь час заборгованості, починаючи зі спливу 90 днів після подання заяви про страхове відшкодування та набрання законної сили постанови суду у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України також встановлено: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Оскільки вимоги про стягнення інфляційних втрат та пені є похідними від вирішення спору щодо стягнення страхового відшкодування, тому зазначені вимоги задоволенню не підлягають. Також позивач просить стягнути з відповідача збитки, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс внаслідок звернення до Господарського суду м. Києва у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Скайд" та за подання заяви про кредиторські вимоги. Підставою позивачем зазначено, що витрати виникли внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, що підтверджується ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.06.2022 року по справі № 910/17371/20. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі; втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності складу правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності. Крім того, позивач просить про стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень 00 копійок. Підставою вказано навмисні протиправні дії відповідача, внаслідок яких позивач тривалий час (7 років) не міг поновити своє порушене право та фактично втратив транспортний засіб, яким він міг весь час використовувати для власних цілей . Відповідно до ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім ви: встановлених частиною другою цієї статті. Позивачем надано розрахунок розміру моральної шкоди як 10% від суми страхового відшкодування за кожний рік такої затримки ( 10 000 х 7 років затримки). Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння відповідача, а також наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідача та вина останнього в її заподіянні, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, просить про стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по справі за рахунок позивача.

Outcome: dismissed