Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

17 серпня 2023 року заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №1. У даному шлюбі в них народилися спільні діти: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 05 липня 2023 року (справа №154/1984/23) шлюб було розірвано. Заявник вказує, що з 29 травня 2023 року і по сьогоднішній день, колишній чоловік проживає окремо, але інколи навідується до дітей. Останній не цікавиться життям дітей, не піклується про них, зловживає спиртними напоями, має шкідливі звички та проводить час з друзями на ставку вживаючи алкогольні напої, де і ночує в будиночку. Заявник вказує, що причиною розірвання шлюбу стали конфлікти, які згодом переросли у вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї . Навіть після розірвання шлюбу він постійно переслідує її, одного разу прийшов серед ночі в стані алкогольного сп`яніння з друзями і скидає з ліжка її з дитиною посеред ночі, вчиняє сварки, відбирає мобільний телефон на кілька днів позбавляючи зв`язку та контактів з навколишнім світом, влаштовує скандали та бійки. Навмисно втягує дітей в конфлікти між нами, чинить на них тиск морально і психологічно. Заявниця зазначає, що вона постійно звертається в органи поліції щодо неправомірних дій колишнього чоловіка за що його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно неї домашнього насильства. На підставі наведеного заявник вважає, що вона зазнає домашнього насильства та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців з заборонами щодо: -перебування в місці проживання (перебування) заявниці за адресою: [ADDRESS] ; -наближення на 100 м до місця проживання (перебування) та місця роботи заявниці за адресою: [ADDRESS] ; -особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею; -ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді від 17 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Розгляд справи відкладено на клопотання відповідача на 23.08.2023 р. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали, уточнивши заяву в частині заборони наближатися на 100 метрів до місця роботи заявниці за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] пояснила, що її колишній чоловік [PERSON] не проживає разом з нею та дітьми за адресою: [ADDRESS] , лише час від часу навідується і влаштовує скандали, наносить їй тілесні ушкодження. Пояснила, що ФГ «Камелія-Агро» фактично зареєстроване за місцем її проживання, однак належне господарству майно знаходиться в [ADDRESS] . Даною територією господарство користується на основі усного договору позички, укладеного з ФГ «Євгена Шелепіни». Зазначила, що на даній території зберігає своє майно також [PERSON] . Останнім часом колишній чоловік чинить перешкоди в користуванні даною територією. Представник заявника [PERSON] додатково пояснив, що [PERSON] прийняв спадщину і є власником частини житлового будинку в селі Заріччя Володимирського району. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги та мотиви заяви про видачу обмежувального припису не визнав та пояснив, що й надалі проживає в [ADDRESS] разом з дітьми, інколи ночує на роботі та на ставку. В даному будинку також проживає колишня дружина. Вказав, що на даний час з [PERSON] не спілкується і не конфліктує. Факт домашнього насильства в минулому не заперечує, як і того факту, що є власником частини житлового будинку, який був ним успадкований. Додатково повідомив, що на території в [ADDRESS] зберігає своє майно. Про користування даною територією він особисто домовлявся з [PERSON] . Офіційних документів, які б підтверджували, що дана територія належить ФГ «Камелія-Агро» на підставі договору оренди не має. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив в повному обсязі. Заслухавши заявника, її представника, заінтересовану особу та його представника, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, з 14 лютого 2011 року по 05 липня 2023 р. заявник [PERSON] та зацікавлена особа - [PERSON] перебували у шлюбі. За час шлюбу у них народились діти - [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 05 липня 2023 року шлюб між ними розірвано. Витягом Горохівської міської ради №570 від 25 липня 2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб стверджується, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані діти - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає за вказаною адресою без реєстрації. [PERSON] є власником житлового будинку за [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування земельної ділянки по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, договором купівлі-продажу земельної ділянки, Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] є керівником Фермерського господарства «Камелія-Агро» з місцем знаходження юридичної особи за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою ФГ «Камелія-Агро» №20 від 21 серпня 2023 року належне фермерському господарству майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується повідомленням про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які повадиться діяльність від 04 травня 2023 року. Наказом ФГ «Камелія-Агро» №12 від 31 липня 2023 року [PERSON] звільнений з посади тракториста-машиніста за прогул без поважних причин, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. [PERSON] та [PERSON] є особами, на яких у відповідності до положень ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Встановлено, що під час спільного проживання [PERSON] свідомо вчиняв систематичні дії, в ході яких застосовував психологічне насильство у відношенні дружини. Так, постановою Горохівського районного суду Волинської області від 14 червня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 гривень. Крім того, постановою Горохівського районного суду Волинської області від 14 червня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 гривень. Крім того, постановою Горохівського районного суду Волинської області від 11 липня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та, на підставі ст. 36 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340,00 гривень. Отже, судом установлено, що [PERSON] неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо своєї дружини [PERSON] , за що притягувався до адміністративної відповідальності. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України). Згідно з п.п. 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Пунктом 1 статті 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , заявниця посилалась на те, що за місцем її постійного проживання у будинку [ADDRESS] , її колишній чоловік [PERSON] систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру. На підтвердження вказаного заявником долучено копії постанов Горохівського районного суду Волинської області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Із змісту постанов вбачається, що домашнє насильство виразилось здебільшого у формі образ нецензурною лайкою та шарпанні за верхній одяг. Інших доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства фізичного характеру відносно [PERSON] , яке б загрожувало здоров`ю особи, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення заявницею суду не надано. З наданих суду матеріалів вбачається, що між заявницею та [PERSON] наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки, а саме: між сторонами існують неприязні, конфліктні відносини, що не було спростовано в процесі розгляду справи. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄСПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄСПЛ. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Суд при розгляді заяви звертає увагу, що зацікавлена особа [PERSON] у будинку за [ADDRESS] не зареєстрований, однак інколи ночує. Також останній є спадкоємцем частини житлового будинку в селі Заріччя Володимирського району. Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, яким формам домашнього насильства піддавалась заявник, відсутність тяжких наслідків їх вчинення, оцінивши також ризики, які можуть настати у майбутньому, недопущення повторних випадків домашнього насильства, суд дійшов висновку про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] строком на 3 місяці, оскільки саме такий строк тимчасового обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи буде достатнім, обґрунтованим та легітимним заходом втручання у права та свободи особи, а тому заява підлягає частковому задоволенню. Суд вважає необґрунтованою вимогу заявника про заборону наближатись на 100 м до місця роботи заявниці за адресою: [ADDRESS] , оскільки доказів належності даної території на праві оренди чи іншому праві користування ФГ «Камелія-Агро» суду надано не було, а юридичною адресою даного господарства є [ADDRESS] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial