Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь понесені на сплату адміністративного штрафу витрат у сумі 34\~000,00 грн. в порядку зворотної вимоги та судові витрати по справі. \~ В обґрунтування позову зазначав, що постановою Державної служби України з безпеки на транспорті від 20.12.2021 року серія ВМ №00004011 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.22.5 ПДР України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34\~000 грн. У описовій частині даної Постанови зазначено, що «…18.12.2021 року о 20 год. 16 хв. за адресою М-02, км 0+606 Чернігівська обл. зафіксовано транспортний засіб DAF95XF 430, д.н.з. [NUMBER] відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, навантаження нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 22,8% (5,216 тон)…». Згаданий у Постанові транспортний засіб DAF95XF 430, д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності ТОВ «МІЛІУСА», що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданим центром ДАІ 0701. Фактично даною Постановою від 20.12.2021 року серія ВМ №00004011 Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як керівника ТОВ «МІЛІУСА», що є власником транспортного засобу, яким було допущено порушення згаданого вище п. 22.5 ПДР України. Автомобілем DAF95XF 430, д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення порушення ПДР, яке вказано у Постанові, керував водій ТОВ «МІЛІУСА» [PERSON] , що підтверджується товарно-транспортною накладною №18/12-4 від 18.12.2021 року та наказом №01/10-1 від 01.10.2020 року. Відповідач [PERSON] перебуває у трудових відносинах із ТОВ «МІЛІУСА» з 22.02.2019 року, що підтверджується наказом №22/02-1П від 22.02.2009 року, наказом №11/03-1П від 11.03.2019 року та договором про повну матеріальну відповідальність від 12.03.2019 року. Дана Постанова від 20.12.2021 року серія ВМ №0004011 була пред`явлена до примусового виконання до органу ДВС та на підставі неї було відкрито виконавче провадження №69837912, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2022 року. В подальшому Державною службою України з безпеки на транспорті було поновлено Позивачу строк на добровільну сплату штрафу згідно Постанови, що підтверджується листом Укртрансбезпеки від 30.09.2022 рокуу №7454/3.6/14-22. Штраф згідно Постанови від 20.12.2021 року серія ВМ №0004011 був сплачений у повному розмірі Позивачем 29.09.2022 року, що підтверджується квитанцією №0.0.2690414027 від 29.09.2022 року. Виконавче провадження №69837912 відносно Позивача було закінчено у зв`язку зі сплатою штрафу та на підставі вказаного вище листа Укртрансбезпеки від 30.09.2022 рокуу №7454/3.6/14-22, доказом чого є постанова про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2022 року. З врахуванням сплати безпосередньо Позивачем штрафу згідно Постанови від 20.12.2021 року серія ВМ №00004011, останній надіслав 01.12.2022 року Відповідачу лист-вимогу про повернення витрат на сплату адміністративного штрафу в порядку зворотної вимоги, яка була отримана ним 07.12.2022 року. Дане звернення Позивача було повністю проігнороване Відповідачем та залишено без будь-якого реагування. У зв`язку з невиконанням Відповідачем обов`язку із повернення понесених витрат на сплату адміністративного штрафу згідно Постанови від 20.12.2021 року серія ВМ №00004011 Позивач змушений звертатися до суду з даним позовом про стягнення коштів в порядку зворотної вимоги. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 29). 01.05.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він як водій, будучи перевізником вантажу ТОВ «МІЛІУСА» 18.12.2021 року товарно-транспортна накладна №18/12-4 при заявленій масі вантажу 20 т проконтролював, щоб вантажники рівномірно по всій довжині платформи напівпричепа розклали вантаж, але ніяким чином не міг проконтролювати фактичну вагу завантаженого йому на автомобіль вантажу. Позивач замовчує той факт, що для завантаження-розвантаження автомобілів він наказом затверджує особу, яка відповідає за завантаження та розвантаження автомобілів, контролює вагу вантажу та надає супроводжуючі документи. Маючи схему завантаження та знаючи вагу вантажу йому, як водієві ці відомості не відомі. Зважаючи на те, що Державна служба України з безпеки на транспорті зафіксувала адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автотранспорті в автоматичному режимі, а саме перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 22.0% (5 т 226 кг) маса вантажу у 20 т унеможливлює таке перевищення нормативних параметрів. Тому у нього з`явився дуже великий сумнів щодо вказаної у товарно-транспортній накладній масі вантажу у 20 тонн. Крім того, позивач у позовній заяві стверджує, що він ніяким чином не відреагував на його лист-вимогу. Це твердження є неправдивим, оскільки він двічі надсилав йому відповідь (12.12.22 року та 02.02.2023 року), яку він отримав 01.03.2023 року, доказ про отримання листа смс-повідомлення в телефоні. Враховуючи вище викладене на підставі відсутності і об`єктивних підтверджуючих документів по суті справи, а саме: 1. Витяг з постанови зафіксованого правопорушення в автоматичному режимі про повну масу автомобіля, або навантаження на всі вісі автопоїзда; 2. Документ, який би зазначив масу автомобіля без навантаження (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу оформлене неналежним чином, запис відсутній); 3. Копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу напівпричепа SCMIT, де зазначено масу без навантаження. На підставі цих документів можна визначити фактичну масу завантаженого йому на автомобіль вантажу. Враховуючи всі ці обставини вважає, що позивач свідомо надає суду неповну інформацію, щоб повернути кошти. Просив суд, в задоволенні позову відмовити (а.с. 38-41). 25.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в який 12 травня 2023 року Позивачем отримано поштовим відправленням відзив [PERSON] на позовну заяву. Перш за все, вважає за необхідне наголосити на тому, що Відповідач у своєму відзиві на позову повністю підтверджує обставини справи, викладені Позивачем у позовній заяві, та не заперечує факту керування транспортним засобом DAF 95XF 430 д.н.з [NUMBER] 18.12.2021 року о 20 год. 16 хв. за адресою М-02, км 0+606 Чернігівська області, та не заперечує факту керування даним транспортним засобом із перевищенням нормативних параметрів. Щодо твердження Відповідача про неможливість перевірити фактичну масу вантажу, який він отримав для перевезення 18.12.2021 року зазначив, що у товарно-транспортній накладній №18/12-4 від 18.12.2021 року наявний підпис [PERSON] , яким останній підтверджує надання для перевезення вантажу, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів в кількості 20 (двадцять) тон. У випадку наявності сумнівів у [PERSON] стосовно маси цього вантажу, останній не був позбавлений можливості вжити заходів для зважування транспортного засобу із вантажем або ж навіть за допомогою звичайного калькулятора визначити навантаження на вісь авто додавши вагу майна згідно його технічних характеристик, яке перелічено у вказаній вище товарно-транспортній накладній. В даному конкретному випадку відсутні докази того, що Відповідач вживав заходи, щодо усунення порушення та приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу \~ \~ \~ \~у відповідність з установленими нормативами шляхом розвантаження чи перевантаження вантажу на інший транспортний засіб або заявлення такої вимоги відповідальній за завантаження ТЗ особі або керівництву ТОВ «МІЛІУСА». В даному конкретному випадку факт керування 18.12.2021 року о 20 год. 16 хв. за адресою М-02, км 0+606 Чернігівська обл. транспортним засобу DAF95XF 430, днз [NUMBER] із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, саме Відповідачем по справі підтверджується доданими до позову письмовими доказами та поясненнями самого [PERSON] , викладеними у його відзиві на позов. Тобто, саме в результаті протиправних дій Відповідача Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності як керівника юридичної особи - власника транспортного засобу, яким було допущено порушення п. 22.5 ПДР України. Позивач повністю підтримує заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с. 48-51). \~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 61). [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.60). Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, відповідь на відзив позивача на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.02.2019 року [PERSON] був прийнятий на роботу слюсара з ремонту колісних транспортних засобів, що підтверджується копією Наказу ТОВ «МІЛІУСА» №22/02-1П (а.с. 10). 11.03.2019 року Наказом ТОВ «МІЛІУСА» №11/03-1П [PERSON] було переведено на посаду водія автотранспортних засобів відділу робітники з посадовим окладом 4\~470 грн. на місяць, чим він був ознайомлений (а.с.11). Відповідно до копії Наказу ТОВ «МІЛІУСА» №01/10-1 від 01.10.2020 року за [PERSON] закріплений автотранспортний засіб DAF 95 XF 430, днз [NUMBER] , відповідно до, якого водію автотранспортних засобів [PERSON] забезпечити: технічну справність закріпленого за ним автотранспортного засобу; своєчасне проведення ТО згідно затвердженого графіку; виконання вимог та правил дорожнього руху; вимог техніки безпеки та охорони праці з яким [PERSON] був ознайомлений (а.с. 12) 12.03.2019 року між [PERSON] та ТОВ «МІЛІУСА» укладено Договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до п.4 працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини Товариству. Працівник не несе матеріальну відповідальність, якщо збитки настали не з його вини (а.с. 13). Згідно Постанови серії ВМ №00004011, 18.12.2021 року о 20 год. 16 хв. За адресою М-02, км 0+606 Чернігівська обл. зафіксовано транспортний засіб DAF95XF 430, д.н.з. [NUMBER] відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с. 14). Як наслідок, вказаною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34\~000,00 грн. В момент адміністративного правопорушення, автомобілем DAF95XF 430, д.н.з. [NUMBER] керував водій ТОВ «МІЛІУСА» [PERSON] , що підтверджується товарно-транспортною накладною №18/12-4 від 18.12.2021 року (а.с. 17). Постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 13.09.20220 року, відкрито виконавче провадження № 69837912, яким [PERSON] зобов`язано сплатити штраф за адміністративне правопорушення (а.с. 18). На виконання вказаної постанови, позивач 29.09.2022 року сплатив 34\~000,00 грн. штрафу, що підтверджується квитанцією № 0.0.2690414027.1 від 29.09.2022 року (а.с. 19). Після сплати штрафу, а саме 01.12.2022 року на адресу відповідача, позивачем було направлено Лист-вимогу про повернення йому сплачений штраф за порушення ПДР у розмірі 34\~000,00 грн. протягом семи днів з дати отримання претензії (а.с. 22-24). Власником транспортного засобу марки DAF95XF 430, д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «МІЛІУСА», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 16). Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України «Про автомобільний транспорт» (далі-Закону). Згідно зі\~статтею 1 цього Закону\~автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями. Відповідно до вимог частини першої та другої\~статті 48 Закону № 2344-III\~автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Згідно з частиною четвертою\~статті 48 Закону № 2344-III\~у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком № 879. Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування. Згідно з пунктом 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Отже, саме відповідач як власник великогабаритного транспортного засобу має сплатити визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 819/1381/16 (провадження № К/9901/24562/18). Отже, ТОВ «МІЛІУСА» в особі [PERSON] як власник великогабаритного транспортного засобу сплатитив визначену Управлінням суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення. Покладання на власника транспортного засобу тягаря відповідальності за порушення вимог щодо здійснення\~перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень транспортним засобом презюмується. Поряд з цим у власника транспортного засобу зберігається право вимоги до водія у порядку регресу через інститути або цивільного, або трудового законодавства, залежно від того, які dejure\~ide\~facto відносини виникли між водієм і власником транспортного засобу у судовому чи позасудовому порядку. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 747/45/20 (провадження № 61-15357св20). Відповідно до ч. 2 ст. 53-1 Закону України «Про дорожній рух» відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, у разі притягнення її до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), має право зворотної вимоги до особи, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Враховуючи вищевикладене, те, що в момент фіксації адміністративного правопорушення, а саме 18.12.2021 року о 20 год. 16 хв. за адресою М-02, км 0+606 Чернігівська обл. зафіксовано транспортний засіб DAF95XF 430, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 22,8% (5,216 тон), те, що за його дії позивача притягнуто до адміністративної відповідальності внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, позивач має право зворотної вимоги до особи, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат між сторонами вирішується за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 992,40 грн. з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~\~

Outcome: approved