Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

18 липня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що з 07 лютого 2006 року позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Гордіївській сільській раді Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №2. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . В даний час сторони припинили спільне проживання, проживають окремо. Причиною цьому є неправильна поведінка відповідача. Діти проживають з позивачем. Спору про проживання, утримання та виховання дітей немає. Сім`я фактично розпалась. В сім`ї створились неможливі умови для спільного проживання. Постійні сварки та скандали зруйнували почуття, і на думку позивача, сім`я інсує тільки формально. У сторін абсолютно різні погляди на життя та спільне проживання. Подальше збереження сім`ї неможливе та недоцільне. Зазначає, що сторони пройшли шлях розриву і примирення, але це не дало ніяких результатів та змін у відношеннях, а тому вважає, що примирення не можливе. Спору про майно у сторін немає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище: " [PERSON] ". Враховуючи наведене позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 24 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.08.2023. У зв`язку із неприбуттям учасників, розгляд справи відкладено на 31.08.2023. 18 серпня 2023 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, висловилась, що позов підтримує та у разі неявки в судове засідання відповідача незаперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак 31 серпня 2023 року подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 07 лютого 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у Гордіївській сільській раді Тростянецького району Вінницької області, за актовим записом №2. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 07.02.2006 (а.с. 5). [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] народилася [PERSON] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6-7). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Такі положення\~національного законодавства\~України відповідають\~статті 16\~Загальної декларації\~прав людини,\~прийнятої Генеральною\~Асамблеєю ООН\~10\~грудня 1948\~року,\~згідно з\~якою чоловіки\~і жінки,\~які досягли\~повноліття,\~мають право\~без будь-яких\~обмежень за\~ознакою раси, національності або\~релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 статті 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати не вживаючи заходів для примирення. Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до\~ст.\~113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на висловлене в позовній заяві бажання позивача залишити прізвище набуте у шлюбі, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо судових витрат суд зазначає таке. Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Згідно з\~ч.1\~ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі\~укладення мирової\~угоди до\~прийняття рішення\~у справі\~судом першої\~інстанції,\~відмови позивача\~від позову,\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову,\~а в\~разі якщо\~домовленості про\~укладення мирової\~угоди,\~відмову позивача\~від позову\~або визнання позову відповідачем\~досягнуто сторонами\~за результатами\~проведення медіації\~-\~60\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд вважає за необхідне розподілити судові витрати згідно з вимогами ст.ст.141, 142 ЦПК України, ст.7 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір»: стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн. та зобов`язати ГУДКСУ у Вінницькій області повернути [PERSON] 50% сплаченого судового збору відповідно до квитанції №0.0.3091549601.1 від 12.07.2023 в сумі 536,80 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, позивачем було надано договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 14.07.2023 укладений між адвокатом Шуляк В. М. та клієнтом [PERSON] , попередній (орієнтовний) розрахунок витрат від 14.07.2023, акт виконаних робіт від 14.07.2023, квитанцію №94 від 17.07.2023 на суму 2300 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №187. Отже, на підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2300 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності. На підставі викладеного,

Outcome: approved