Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області (далі суд) перебуває вищевказана цивільна справа. Стислий виклад позиції позивача. У серпні 2006 року у селі Бурдівка Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області померла тітка позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [INFO] у селі Цигани Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача, [PERSON] . В подальшому, 13 січня 2023 року позивач звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька, [PERSON] , на земельну ділянку площею 4,07 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала померлій [INFO] його тітці, [PERSON] , спадкоємцем за законом якої був її брат, батько позивача, який прийняв спадщину у встановлений законом строк, але не оформив своїх спадкових прав. Борщівською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька позивача на вищевказану земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду для визначення належності вказаного нерухомого майна померлим та наступної належності позивачу, як спадкоємцеві за законом. В обгрунтування відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, Борщівська державна нотаріальна контора зазначила: виявлено розбіжності у написанні прізвища спадкодавця, зокрема у свідоцтві про смерть зазначено [PERSON] , а у державному акті на право приватної власності на землю [PERSON] ; відповідно до копії актового запису про народження № 22, спадкодавець [PERSON] , зазначена як [PERSON] , а згідно свідоцтва про укладення шлюбу, спадкодавець зазначена як [PERSON] . Поряд з цим, позивач вважає, що йому, як спадкоємцю за законом, після смерті батька, належить право власності на вищевказану земельну ділянку. Стислий виклад заперечень відповідача. Начальник юридичного відділу апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету Олександр Прибилов (далі представник відповідача) у встановлений судом строк надіслав на адресу суду відзив, в якому зауважив, що довідка, яка видана Єреміївським старостинським округом не є документом, що підтверджує факт того, що «Зазуля» та «Зозуля», як вказано у державному акті на право приватної власності на землю, є одна й та сама особа, оскільки у старости відсутні такі повноваження, а тому, встановлення вказаного факту повинно бути предметом судового розгляду. Представник відповідача не погоджується з тим, що позивачем письмовими доказами підтверджено факт родинних відносин між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] , та вважає, що встановлення вказаного факту є можливим лише в судовому порядку. На підставі викладеного, представник відповідача зазначив, що без встановлення вказаних фактів, задоволення позовних вимог [PERSON] є неможливим. Заяви, клопотання. 14 червня 2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Дейнюк Марії Петрівни надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві (а.с. 134). 10 серпня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] , згідно якого останній просив прийняти відзив до уваги, відмовити в задоволенні позову, розгляд справи проводити без участі представника міської ради (а.с. 146). Процесуальні дії у справі. 17 травня 2023 року відкрито провадження у справі та витребувано копії спадкових справ (а.с. 37 38). 15 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 136 137). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] зроблено відповідний запис за №14, батьки: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у віці 73 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 23 (а.с. 7). У документах архівного фонду Греко - католицькі парафіяльні управління Тернопільського краю Галицького намісництва, з 1921 року Тернопільського воєводства, в метричній книзі про народження за 1875-1936 роки сіл [PERSON] , [PERSON] повіту є відомості, що [PERSON] народилася [INFO] , хрещена [INFO] в селі Ланівці Борщівського повіту, сучасного Чортківського району Тернопільської області. Батько: [PERSON] , син [PERSON] і Параскевії. Мати: [PERSON] , дочка [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією довідки Державного архіву Тернопільської області Тернопільської обласної військової адміністрації від 31 січня 2023 року № М-14/04-15 (а.с. 9 - 11). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 26 березня 1962 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 12, після укладення шлюбу присвоєні прізвище: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 465245, [PERSON] на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Єреміївської сільської Ради народних депутатів Роздільнянського району Одеської області від 28 грудня 2001 року № 139, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,07 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Єреміївської сільської Ради. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на прав приватної власності за № 267 (а.с. 13). 22 березня 2023 року староста Єреміївського старостинського округу Роздільнянської міської ради Роздільнянського району Одеської області Сергій Турчук видав довідку № 352, згідно якої [INFO] у селі Бурдівка Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області померла [PERSON] . [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 4,07 га за цільовим призначенням для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Єреміївської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 465245, виданого Єреміївською сільською радою 23 січня 2002 року на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 28 грудня 2001 року № 39. В державному акті було допущено помилку у написанні прізвища особи, а саме: замість вірного « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Інших осіб з такими ж анкетними даними на території Єреміївського старостинського округу не має, не проживало та не було зареєстровано (а.с. 16). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 106 107), та автоматизованої системи документообігу суду, а також відкритих даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, [PERSON] зверталась до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 465245, виданий на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Єреміївської сільської Ради народних депутатів Роздільнянського району Одеської області від 28 грудня 2001 року № 139, належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказана заява була залишена без розгляду, оскільки під час її розгляду було виявлено спір про право. Інших відомостей відносно встановлення факту належності вказаного державного акту матеріали справи не містять. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження [INFO] зроблено запис за № 14, батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 17). [PERSON] помер [INFO] у віці 76 років про що в Книзі реєстрації смертей 1 червня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 08, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Циганською сільською радою Борщівського району Тернопільської області (а.с. 18). Згідно архівної довідки про народження від 23 лютого 2023 року № М-19/04-15, яка видана Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної військової адміністрації, у документах архівного фонду Греко-католицькі парафіяльні упарвління Тернопільського краю Галицького намісництва, в метричній книзі про народження за 1875-1936 роки, є відомості, що [PERSON] (так в документах) [PERSON] народився [INFO] , хрещений 10 грудня 1936 року в селі Ланівці Борщівського району, сучасного Чортківського району Тернопільської області, батько: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , мати: [PERSON] , дочка [PERSON] , родина проживала у будинку [ADDRESS] , номер метричного запису 44 (а.с. 19 - 21). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером 5123981700:01:004:1200, яка розташована на території Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, площею 4,0714 належить [PERSON] , на підставі рішення органу місцевого самоврядування, зокрема рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 28 грудня 2001 року, № 139 (а.с. 26 -27). З висновку про вартість земельної ділянки, дата формування 14 березня 2023 року, встановлено, що вартість земельної ділянки з кадастровим номером 5123981700:01:004:1200 111009,40 гривень (а.с. 28). Згідно довідки старости Циганського старостинського округу Василя Копалко від 15 березня 2023 року № 06-15-14/135, [INFO] у селі Цигани Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON] , [INFO] . Станом на день смерті [PERSON] , з ним був зареєстрований та проживав в одному житловому будинку його син, [PERSON] , [INFO] . Серед спадкоємців першої черги за законом у [PERSON] є його син, [PERSON] , та донька [PERSON] (а.с. 29). Поряд з цим, 13 січня 2023 року державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді вищевказаної земельної ділянки, оскільки при огляді документів було виявлено наступні розбіжності: -відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , спадкодавець [PERSON] , а згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 465245, власником земельної ділянки є [PERSON] ; -відповідно до копії актового запису про народження № 22, спадкодавець зазначено як [PERSON] , а згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , спадкодавець зазначено як [PERSON] . Державним нотаріусом було рекомендовано позивачу звернутись до суду для визначення належності вказаного майна померлим та наступної належності йому, як спадкоємцю за законом (а.с. 30). З копії спадкової справи № 51/2007 до майна померлої [INFO] [PERSON] , встановлено, що 6 лютого 2007 року до Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті його сестри [PERSON] (а.с. 114). Згідно копії актового запису про народження № 22, відомості про дитину зазначено « [PERSON] », [INFO] , відомості про батька: [PERSON] , відомості про мати: [PERSON] (а.с. 125). 22 жовтня 2020 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Ворсуляк А.М. (далі державний нотаріус) було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , [INFO] , а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало [PERSON] , померлій [INFO] , оскільки було встановлено наявність розбіжностей у написанні прізвище спадкодавця (а.с. 128). Державний нотаріус рекомендувала звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного учасниками\~справи,\~та норми\~права,\~які застосував\~суд,\~мотиви їх\~застосування. Дослідивши фактичні\~обставини та\~зміст спірних\~правовідносин,\~надавши оцінку\~кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Верховний Суд в постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19, зауважив, що суд може визнати право власності на спадкове майно, лише якщо його неможливо оформити в нотаріальному порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено судом, державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало [PERSON] , померлій [INFO] , оскільки було встановлено наявність розбіжностей у написанні прізвище спадкодавця (а.с. 128). На підтвердження того, що [PERSON] , як зазначено у державному акті на право приватної власності на землю та «Зазуля» [PERSON] , як зазначено у свідоцтві про смерть, позивачем було надано довідку старости Єреміївського округу Сергія Турчука (далі староста) від 22 березня 2023 року № 352 (а.с. 16). У вказаній довідці староста зазначив, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 4,07 га за цільовим призначенням для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ склакання Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 28 грудня 2001 року № 139. Поряд з цим, державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] виданий на підставі рішення «19 сесії ХХІІІ скликання Єреміївської сільської Ради народних депутатів Роздільнянського району Одеської області від 28 грудня 2001 року № 139». При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 8 грудня 2021 року (справа № 464/6696/20), зазначив, що коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Як встановлено судом, [PERSON] зверталась до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 465245 [PERSON] , померлій [INFO] , однак, вказана заява була залишена без розгляду, оскільки під час її розгляду було виявлено спір про право. Суд також роз`яснив [PERSON] , що заявлені нею вимоги можуть бути розглянуті у порядку загального або спрощеного позовного провадження. Матеріали справи не містять інших доказів відносно належності державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 465245 [PERSON] та позивач не заявляє відповідну позовну вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. При цьому, згідно відмови нотаріуса, було рекомендовано позивачу звернутись до суду для визначення належності вказаного нерухомого майна померлим та наступної належності йому, як спадкоємцеві за законом. Поряд з цим, позивач звернувся лише з вимогою про визнання за ним право власності на земельну ділянку, як за спадкоємцем за законом, після смерті батька, тобто, без встановлення належності земельної ділянки померлим особам. Частина перша статті 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо надання відповіді на кожен аргумент, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Outcome: dismissed