Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовом в якому зазначила, що 26 липня 2003 року уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, про що в Книзі реєстрації актів про реєстрацію шлюбів, вчинено актовий запис № 246. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний момент спільного господарства не ведуть, хоча і проживають за однією адресою, шлюбні стосунки не підтримують. В останні роки між ними постійно виникали сварки, під час яких відповідач чинить бійки. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства. Сім`я фактично розпалася. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання з відповідачем неможливе. Надання строку на примирення вважає недоцільним, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім`ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім`ю, це не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, отже примирення суперечитиме їхнім інтересам. Просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 26 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 246. Неповнолітню дитину просить залишити проживати разом із нею. Одночасно просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. 26.06.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 04.07.2023 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які заяви або клопотання, пов`язані з розглядом справи, не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26.07.2003 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 246. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. З квитанцій № 15-1713846/1/С від 15.06.2023 року слідує, що позивачем понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1073 гривні 60 копійок. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до наведеної норми закону.

Outcome: approved