Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 03 січня 2023 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . До вказаної дати вони проживали у цивільному шлюбі близько десяти років. За час проживання мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Вони прожили у спільному шлюбі нетривалий час, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, але останній час вони не можуть як сім"я проживати разом, виконувати сімейні обов"язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. Неодноразово сварки та скандали відбувалися в присутності дитини з причин зловживання відповідачем спиртними напоями. Оскільки, як він вважає, дитина є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо , щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь якій сім"ї. Він неодноразово звертав увагу на це своєї дружини, але відповідач повністю ігнорувала та ніяк не реагувала на його зауваження. Він та відповідач неодноразово протягом спільного проживання намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча він прикладав для цього максимально зусиль, їх відносини погіршувалися. В результаті він прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. З підстав наведених вище, збереженя їх сім"ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. У зв"язку з наведеним вище позивач просив постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1; дочку, [PERSON] , [INFO] , для подальшого виховання і проживання залишити біля батька [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою від 18.07.2023 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09-00 год. 03 серпня 2023 року. Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2023 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 09:20 год. 24 серпня 2023 року. У судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, з викладених у ньому підстав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо їх задоволення . Заслухавши пояснення позивача, відповідча, дослідивши зібрані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, з наступних підстав. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03 січня 2023 року Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської облбасті Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.01.2023. (а.с.5) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.03.2019, виданого виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.9) Відповідно до довідки Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області №309 від 28.06.2023, до складу сім"ї [PERSON] , 1990 р.н. входять: -дружина [PERSON] , 1979 р.н., мати [PERSON] , 1961 р.н., сестра [PERSON] , 1990 р.н., племінниця [PERSON] , дочка [PERSON] , 2019 р.н.. (а.с.10) Згідно характеристики Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області №308 від 28.06.2023, [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] , без реєстрації. Ніде не працює, періодично зловживає спиртними напоями. Ноедноразово лікувалась від алкогольної залежності, не приділяє належної уваги вихованню доньки. З сусідами має напружені стосунки. (а.с.11). Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. У ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом також встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, примирення між ними не можливе і подальше збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки даний шлюб носить формальний характер, взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо вказаного позову, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є недопустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, а тому шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що першочерговим критерієм визначення місця проживання дитини, яка досягла десяти років, є спільна згода батьків та самої дитини. (ст. 160 СК України). І тільки у випадку наявності спору між батьками та/або дитиною щодо місця проживання малолітньої дитини, такий спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст. 161СК України). Натомість, зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що між сторонами відсутній будь-який спір щодо місця проживання їхньої малолітньої дитини. Про вказане також свідчить заява відповідача про визнання позовних вимог та у своїй промові в суді відповідач вказала про відсутність спору щодо визначення місця проживання дитини між нею та позивачем . Крім того позивач не звертався з приводу спору про визначення місця проживання дитини до органу опіки та піклування , відповідного висновку про те, з ким з батьків доцільно залишити дитину, не надав та клопотання про його витребування, перед судом не порушував. В той же час, за відсутності між сторонами відповідного спору, суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) зокрема, в суді. Тому враховуючи вказане вище, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини, до задоволення не підлягають.

Outcome: partial