Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

До Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення неустойки (пені). Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона 21.07.2012 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення суду шлюб було припинено. Також, згідно рішення суду відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини яка проживає з позивачем. Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/15162/19 від 16.01.2020 року, клопотання [PERSON] про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Радянського району міста Гомеля (Республіка Білорусь) від 11 травня 2016 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] - задовольнити. Визнати т а надати дозвіл на примусове виконання рішення суду Радянського району міста Гомеля (Республіка Білорусь) від 11 травня 2016 року, резолютивна частина якого має наступний зміст: « Стягнути з [PERSON] , уродженця с.Кара-Куль Таш-Куримського району Ошської області Ресбуліка Киргизстан на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини : сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 25% всіх видів його заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на особу населення, починаючи з 14 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття». На підставі виконавчого листа про виконання аліментних зобов`язань №754/15162/19 виданий 06.02.2012 року Деснянським районним судом м. Києва, в провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), перебуває виконавче провадження № [NUMBER], розпочате 11.02.2020 року. Згідно розрахунку про заборгованість зі сплати аліментів, борг відповідача станом з 01.10.2021 року по 01.03.2023 року складає 154065,13 грн. Розмір заборгованості по сплаті аліментів визначений державним виконавцем в судовому порядку відповідачем не оскаржено. Посилаючись на викладені обставини, а також на наявність вини відповідача в простроченні сплати аліментів, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 154065,13 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Позивач до судового засідання не з`явилась. Представником Гончарук А.В. подана заява про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо даної заборгованості. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . 11 лютого 2020 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого листа №754/15162/19, виданого 06.02.2020 Деснянським районним судом м. Києва, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 % всіх видів його заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на особу населення, починаючи з 14 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, Міністерством Юстиції України Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 19.10.2022 року на запит від 06.10.2022 року вих. №б/н про надання інформації адвокату Гончарук А.В. щодо заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] повідомлено, що на виконанні перебуває виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №754/15162/19, виданого 06.02.2020 Деснянським районним судом м. Києва. Згідно розрахунку заборгованості від 11.02.2020 року заборгованість з аліментів станом на 01.10.2022 року складає 68701,13 грн. [PERSON] починаючи з 01.09.2021 року не надав копій квитанції щодо сплати на рахунок [PERSON] на пряму. На депозитний рахунок відділу надійшли кошти за виконавчим провадження №31247961 в якості сплати аліментів на суму 96576,03 грн. Адвокатом позивача Гончарук А.В. на адресу Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вих.. № б/н від 21.02.2022 року було направлено запит з вимогою про надання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.03.2023 року. Згідно листа Міністерства Юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 03.02.2023 року [NUMBER]/11 вбачається наступне. На виконанні перебуває виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №754/15162/19, виданого 06.02.2020 Деснянським районним судом м. Києва. Згідно розрахунку заборгованості від 11.02.2020 року заборгованість з аліментів станом на 01.03.2023 року складає 154065,13 грн. [PERSON] починаючи з 01.09.2021 року не надав копій квитанції щодо сплати на рахунок [PERSON] на пряму. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Відповідно до ч. 1, 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Відповідно до наданого відповідачем розрахунку заборгованості державного виконавця в межах виконавчого провадження [NUMBER]/11 станом на 01.08.2023 заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина становить 17849,65 грн. З огляду на вище викладене 1% пені від суми заборгованості за перід прострочення її справи становить 5692,38 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц зазначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд погоджується із розрахунком відповідача, оскільки розрахунок заборгованості та неустойки (пені) відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, наданий розрахунок жодним чином не спростований позивачем. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки щодо стягнення з відповідача на користь позивачки суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Outcome: partial