Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] \~про усунення перешкод в користуванні квартирою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 29.10.2019 року був розірваний. З 24.06.2008 року вона як дружина та член сім`ї відповідача на підставі ордеру № 25, виданого на ім`я [PERSON] має право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в [ADDRESS] . Зазначає що зареєстрована у даному приміщенні, однак відповідач змінив вхідні замки, чим позбавив її житла, яким вона бажає користуватися. Крім того у неї відсутнє інше житло де б вона могла проживати із дітьми. У зв`язку з наведеним позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом її вселення у зазначену квартиру та зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою та передати їй дублікати ключів від вхідних дверей квартири. Ухвалою судді від 09 червня 2023 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та сторони позивача. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON] подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти задоволення позову заперечили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що з 29.05.1993 року по 29.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.10.2019 року було розірвано (а.с.9-10) 24.06.2008 року Виконавчим комітетом Луцької міської ради [PERSON] з сім`єю в складі 7 чоловік, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Луцького міськвиконкому від 19.06.2008 року № 398-1 був виданий спеціальний ордер № 25 на трьохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] та вказані громадяни на даний час зареєстровані у ній (а.с.11,12). В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав факт зміну вхідних замків до квартири, чим позбавив [PERSON] доступу до житла та особистих речей. Стаття 47 Конституції України\~гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 58 ЖК України\~ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 61 ЖК України\~закріплено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 64 ЖК України\~встановлено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені у частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Статтею 157 ЖК України\~встановлено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідач не порушував питання (в тому числі і шляхом подання до суду зустрічного позову) про виселення позивачки зі спірної квартири чи про визнання її такою, що втратила право на проживання у цій квартирі та зняття з реєстрації її у ній. Верховний Суд висловлює позицію про те, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людини у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Згідно з положеннями\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Суд критично оцінює доводи відповідача та його представника стосовно вільного доступу користування житлом позивачем, оскільки такі свого підтвердження належними та допустимими доказами в судовому засіданні не знайшли. Відповідно до ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1) і серед способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дій, що порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення (пункти 3, 4 ч. 2). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення. З урахуванням повного задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved