Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Лука-Мелешківської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовна заява обгрунтована наступним. [INFO] помер дід позивачки - [PERSON] в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області. Однак оригінал свідоцтва про його смерть у позивачки відсутній. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на 1/3 частку будинковолодіння [ADDRESS] , що належала йому як члену колгоспного двору, який не втратив своє право станом на 15.04.1991. Саме тому, що спадкове будинковолодіння відноситься до категорії колгоспних дворів, а також у зв`язку з наявністю свідоцтва про право власності на будинок, яке видано вже після смерті [PERSON] - [INFO] , за межами його правоздатності, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , які фактично прийняли спадщину були: дружина померлого - [PERSON] , 1916 року народження, син померлого - [PERSON] , 1955 року народження, так як на момент смерті спадкодавця вони постійно проживали та були зареєстровані з ним за однією адресою ці дії згідно ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, свідчать про фактичне прийняття спадщини. Іншими спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] були діти померлого - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але вони спадщину після смерті батька не прийняли, оскільки встановлений законом строк не звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а також на момент смерті батька не проживали з ним за однією адресою. Однак за життя [PERSON] та [PERSON] не оформили свої спадкові права після смерті [INFO] [PERSON] , хоча фактично прийняли спадщину і їх права були рівними, як спадкоємців за законом, а тому кожен з них мав право успадкувати по 1/6 частці спадкового майна. [INFO] померла баба позивачки [PERSON] в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , що належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право станом на 15.04.1991, та на 1/6 частку, яку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових прав, разом на 1/2 частку. 23.11.2000 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом - в 1/2 частці [PERSON] , а в іншій 1/2 частці - [PERSON] та [PERSON] порівну. Таким чином, спадкоємцями за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Батько позивачки - [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , так як на момент її смерті постійно проживав та був зареєстрований разом із нею за однією адресою. Інші спадкоємці - [PERSON] і [PERSON] у встановлений законом строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Спадкоємицею, яка мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [INFO] [PERSON] була її дочка [PERSON] , однак вона спадщину після смерті матері не прийняла, оскільки у встановлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також, [PERSON] на момент смерті матері не проживала та не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина загалом на 1/2 частку спадкового будинку по [ADDRESS] та спадкоємець за заповітом [PERSON] мав право успадкувати з неї 1/2 частку, тобто, 1/4 частку в будинку, а [PERSON] і [PERSON] 1/4 частку порівну, тобто, кожна по 1/8 частці у праві власності на будинок. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на 1/3 частку спадкового будинку, що належала померлому як члену колгоспного двору, який не втратив своє право станом на 15.04.1991, а також на 1/6 частку, яку фактично успадкував після смерті [INFO] батька [PERSON] , але за життя не оформив своїх спадкових прав, а також на 1/4 частку, яку він фактично прийняв після смерті [INFO] матері [PERSON] , але за життя не оформив свої спадкових прав. Разом, спадщина відкрилася на 3/4 частки у праві власності на будинок. Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину є позивачка [PERSON] , так як у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подала також і [PERSON] , хоча вона і не входить до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] .. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину відсутні. Відповідно до погосподарських книг житловий будинок з прибудовою, з господарськими приміщення та спорудами по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспних дворів станом на 15.04.1991 і його членами за вказану дату були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які відповідно набули в рівних частках кожен право власності на майно по 1/3 частці. За вказаних обставин, свідоцтво про право власності на майно від 04.05.2011, яке видане Сокиринецькою сільською радою на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , тобто, коли його правоздатність припинилася у зв`язку зі смертю, на вказане нерухоме майно є протиправним та таким, що має бути визнано незаконним та скасоване, оскільки видано з порушенням закону і фактично порушує права інших співвласників будинку та їх спадкоємців. Фактично це свідоцтво мало бути видане на всіх членів колгоспного двору. Про існування даного свідоцтва позивачка дізналася вперше лише після смерті батька [PERSON] , а саме з довідки КП «ВООБТІ» №4745 від 04.09.2020. Тому, вважає, що з цього часу починається перебіг строку позовної давності. На даний час відповідачка [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні спадковим майном і не допускає її до нього, а тому вона позбавлена можливості виготовити технічний паспорт на будинок. Також, в будинку знаходяться документи її батька: свідоцтво його народження та інші, свідоцтва про смерть діда [PERSON] та баби [PERSON] .. Звернувшись до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину вона отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому вирішити спір в позасудовому порядку не має можливості. На підставі викладено просить: визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.05.2011, видане виконавчим комітетом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області на підставі рішення Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.04.2011 за №15, видане на ім`я [PERSON] про право власності на цілий житловий будинок з прибудовою, з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , який мав право на 1/3 частку житлового будинку як член колгоспного двору, фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [INFO] батька [PERSON] , на 1/6 частку житлового будинку, а також фактично прийняв спадщину, але не оформив за життя своїх спадкових прав після смерті [INFO] матері [PERSON] на 1/4 частку будинку, а загалом на 3/4 частки вказаного будинковолодіння; стягнути із відповідачки [PERSON] понесені судові витрати (т. 1 а.с.2-8). [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, надання права на спадкування спадкоємцеві другої черги за законом на рівні зі спадкоємцем першої черги за законом, визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Позовна заява обгрунтована наступним. Відповідно до записів з погосподарських книг Сокиринецької сільської ради станом на 1991 рік головою колгоспного двору в [ADDRESS] являвся [PERSON] , а членами колгоспного двору були його дружина [PERSON] та син [PERSON] 26.03.1991 був введеній в дію Закон України «Про власність», відповідно до якого зникло поняття колгоспного двору та визначено, що майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем трудової участі. Станом 26.03.1991 право власності на даний будинок набули [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожен. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 часку вказаного будинковолодіння. Спадкодавець за життя заповіту не склав та належним йому майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були: дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст.ст. 529, 549 ЦК України в ред. 1963 року прийняли - дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочки [PERSON] і [PERSON] , оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Відповідно кожен успадкував по 1/12 частці (1/3:4=1/12). Станом на 30.12.1993 право власності на спірне будинковолодіння набули: [PERSON] - 5/12 (1/3 + 1/12 = 5/12); [PERSON] - 5/12 (1/3 + 1/12 = 5/12); [PERSON] - 1/12; [PERSON] - 5/12. Позивачі постійно підтримували та продовжують підтримувати будинок та всі господарські будівлі в належному стані: білили, фарбували, зробили стяжку, за свій рахунок провели газ, своїми силами обробляють земельну ділянку, встановили огорожу. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, оскільки жоден зі спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з письмовою заявою. Відповідно спадкоємці померлого [PERSON] правовстановлюючих документів не отримували. [INFO] померла їх мати [PERSON] , яка 23.11.2000 склала заповіт, яким 1/2 частку свого майна заповіла сину [PERSON] , а іншу 1/2 часку - дочкам [PERSON] і [PERSON] порівну. Всі спадкоємці звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте, жоден зі спадкоємців не отримав правовстановлюючих документів на спадкове майно. Станом на 28.07.2005 право власності на спірне будинковолодіння набули: [PERSON] - 15/24 (5/12 + (5/12:2) = 5/24; [PERSON] - 9/48 (1/12 + 5/48 = 9/48); [PERSON] - 9/48 (1/12 + 5/48 = 9/48). [INFO] помер їх брат [PERSON] , який за життя належним йому майном не розпорядився. Спадщину після його смерті прийняти виявила його дочка [PERSON] та сестра [PERSON] , які подали до нотаріальної контори відповідні заяви. [PERSON] є спадкоємцем другої черги. Спадкодавець [PERSON] у зв`язку із хворобами перебував у важкому стані, його смерть настала внаслідок хронічної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичного кардіосклерозу. Останні два роки життя [PERSON] перебував у вкрай важкому стані та потребував сторонньої допомоги. За ним доглядали і надавали йому допомогу його сестри - [PERSON] і [PERSON] .. З 2008 по 2011 роки вони лікували [PERSON] .. Дочка [PERSON] - [PERSON] взагалі не надавала жодної допомоги батькові. Позивачі також оплачували всі комунальні послуги, оскільки [PERSON] не мав на це коштів. Позивачка [PERSON] вважає, що має право на спадкування після смерті брата [PERSON] разом зі спадкоємцем першої черги - дочкою спадкоємця [PERSON] .. З огляду на викладене позивачі просять: встановити факт фактичного прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] піля смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; надати [PERSON] , як спадкоємиці другої черги, право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , в рівних частках; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку будинку по [ADDRESS] , з яких 1/12 частки успадковану за законом після смерті батька [PERSON] , 5/48 частки успадкованих після смерті матері [PERSON] , [INFO] часток успадкованих після смерті брата [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 9/48 частки будинку по [ADDRESS] , з яких 1/12 частки успадковану за законом після смерті батька [PERSON] , 5/48 часток успадкованих за заповітом після смерті матері [PERSON] ; стягнути з [PERSON] понесені судові витрати (т.1 а.с. 158-163). Представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Галіциною В.В. за позовом [PERSON] та [PERSON] подано відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 223-230), в якому викладено наступну позицію. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає частково з огляду на таке. Не заперечується факт смерті [INFO] діда [PERSON] в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку домоволодіння по [ADDRESS] , яка належала йому як члену колгоспного двору. Відповідно до записів в погосподарській книзі спірний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспних дворів та його членами були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках - по 1/3. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , які фактично прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, були дружина [PERSON] та син [PERSON] .. Іншими спадкоємцями першої черги були діти померлого - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які спадщину після смерті батька - [PERSON] не прийняли. [INFO] померла [PERSON] в с. Сокиринці. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку, як члена колгоспного двору та на 1/6 частку в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , а загалом спадкова частка становила 1/2. 23.11.2000 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла 1/2 спадкового майна синові [PERSON] , а іншу 1/2 частку порівну заповіла [PERSON] та [PERSON] .. Таким чином спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Спадкоємець [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки на час її смерті постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою. [PERSON] та [PERSON] у визначений законом строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] .. Спадкоємицею, яка мала право на обов`язкову частку у спадщині була [PERSON] , яка спадщину не прийняла, оскільки не звернулася у встановлений законом строк до нотаріальної контори із відповідною заявою. Окрім того, спадкоємець [PERSON] на час смерті матері не проживала та не була зареєстрована із нею за однією адресою. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] . Спадкоємець за заповітом [PERSON] мав право на 1/2 частку спадкового майна, тобто на 1/4 частку усього домоволодіння, а [PERSON] і [PERSON] - порівну на 1/4 спадкового майна, тобто по 1/8 частці від загальної частки у домоволодінні. [INFO] [PERSON] помер в с. Сокиринці. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: 1/3 частка спірного домоволодіння як члена колгоспного двору, а також 1/6 частка, яку він фактично успадкував після смерті батька [PERSON] , але за життя не оформив своїх спадкових прав, та на 1/4 частку, яку він фактично прийняв після смерті матері [PERSON] , але за життя не оформив свої спадкових прав. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину після його смерті шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Відповідачкою [PERSON] не визнається факт що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [INFO] їх батька [PERSON] , оскільки це не доведено відповідними доказами. Так, ні [PERSON] ні [PERSON] не зверталися до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Окрім того, дані особи на час відкриття спадщини не проживали та не були зареєстровані разом зі спадкодавцем за однією адресою. [PERSON] та [PERSON] мають власне житло і станом на 1993 рік не проживали постійно разом із батьком, а тому не вступили в управління та володіння спадковим майном. В 1993 році постійно проживав разом із батьками лише [PERSON] , а тому їх вимоги про встановлення факту прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Також звертає увагу на те, що з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] пройшло понад 28 років, а тому вважає, що до цих правовідносин має бути застосовано строк позовної давності. Про факт смерті батька [PERSON] та [PERSON] були обізнані, а тому строк має відраховуватися саме з 30.12.1993. Також, зазначає, що жодного достовірного доказу про фактичний вступ у спадщину після смерті [PERSON] ними не надано суду. Позивачка [PERSON] лише після смерті [PERSON] [INFO] незаконно заволоділа спадковим будинком, хоча має власне житло в м. Вінниці, не допускає її до спадкового майна. [PERSON] не визнає розмір часток у праві на спадщину, на які претендують [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони фактично не прийняли спадщину після смерті [PERSON] , а також [PERSON] не має права на спадкування після смерті [PERSON] , оскільки являється спадкоємцем другої черги за законом, яка не закликається до спадкування в силу наявності спадкоємця першої черги за законом. Підстав для зміни черговості спадкування у [PERSON] немає. [PERSON] не надано доказів того, що вона тривалий час опікувалася та матеріально забезпечувала брата [PERSON] , який, окрім того, не перебував у безпорадному стані. Коли [PERSON] захворів то лише вона - [PERSON] дбала про нього та надавала йому необхідну допомогу. Саме вона - [PERSON] відвідувала батька в лікарні, купувала йому необхідні ліки, носила їжу. Також їй у цьому допомагала її мати - [PERSON] 28.02.2020 вона забрала батька з лікарні і він перебував в квартирі її матері - [PERSON] в [ADDRESS] , де [INFO] помер. Оскільки саме вона опікувалася лікуванням та похованням батька, то у неї наявні всі оригінали відповідних документів, що підтверджує факт того, що [PERSON] не займалася лікуванням і похованням [PERSON] .. За таких обставин, вважає, що [PERSON] не доведено її позовних вимог. [PERSON] не перебував у безпорадному стані, не був інвалідом, не потребував постійного опікування ним чи матеріальної допомоги і не потребував такої допомоги від сестри [PERSON] .. В останні роки [PERSON] мав ряд захворювань (хворі ноги (тромбофлебіт), проблеми з серцево-судинною системою), але це не були критичні захворювання, які не давали йому вести нормальний спосіб життя. [PERSON] повністю сам себе обходив, працював по господарству обробляв присадибну земельну ділянку і не потребував сторонньої допомоги. Оскільки [PERSON] заволоділа спадковим будинком після смерті батька, саме тому у неї наявні деякі його документи, які були вдома, в тому числі медичні та документи на оплату комунальних послуг, які робив саме [PERSON] .. Коли батько захворів в лютому 2020 року, то їй було не до документів, вона займалася лікуванням батька, а [PERSON] скористалася цими документами. В жодному медичному документі не вказано, що батько перебував в безпорадному стані або потребував сторонньої допомоги. Окрім того, деякі документи неможливо прочитати, а деякі не засвідчені належним чином, а тому вважає, що вони не можуть бути належними доказами у справі. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в м. Вінниці, де і постійно проживають. [PERSON] взагалі не проживає в спадковому будинку і не приїздить туди не менше шести років, оскільки має власне житло та є інвалідом і не може пересуватися. [PERSON] фактично заволоділа спадковим будинком після смерті батька [PERSON] в 2020 році та не допускає її до будинку, хоча постійно в будинку також не проживає. Надана позивачами виписка з медичної карти амбулаторного хворого, що видана Сокиринецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини не є достовірним доказом, оскільки видана після смерті [PERSON] , а також така форма вже є недійсною та втратила чинність. Окрім того, дана виписка, вочевидь, була видана на прохання позивачів та з їх слів. Окрім того, в жодному з медичних документів, що надано, не зроблено висновок про обмежену можливість рухатися [PERSON] , чи виконувати якусь роботу, чи інші обмеження фізичного характеру, не зазначено про необхідність стороннього догляду. Наявність медичних документів в будинку, де проживав батько, про проходження ним приблизно раз на рік лікування з 2013 року, не означає, що він перебував в безпорадному стані, а також не підтверджує факт, що [PERSON] саме протягом тривалого часу займалася доглядом та лікуванням батька, надавала йому матеріальну допомогу. Дійсно батько мав ряд захворювань, але після лікування йому ставало краще, він вів нормальний спосіб життя, сам робив усі домашні справи. За викладених обставин вважає, що позивачкою [PERSON] не доведено всю сукупність фактів, з якою закон пов`язує можливість зміни черговості на спадкування. З огляду на викладене просить її позов задоволити, а позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволити частково, а саме - відмовити в задоволенні частини вимог про: фактичне прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті батька [INFO] [PERSON] ; про визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] ; про надання [PERSON] , як спадкоємиці другої черги за законом, права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , після смерті [INFO] брата [PERSON] та задоволити позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] в частині визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на 1/8 частину спадкового будинку за кожною, а загалом на 1/4 частку в рівних частинах за кожною із них. У судовому засіданні позивачка-відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Галіцина В.В. власні позовні вимоги підтримали за викладених у позовній заяві підстав та обставин, просили їх задоволити. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнали частково, за обставин викладених у відзиві на позовну заяву, в частині позовних вимог просили відмовити. Відповідачка-позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Вишаровська В.К. позов [PERSON] не визнали, підтримали власні позовні вимоги, просили в задоволенні позову [PERSON] відмовити, а позов [PERSON] та [PERSON] задоволити. Ухвалою суду від 05.08.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 69-70). Ухвалою суду від 19.11.2021 задоволено клопотання відповідачки [PERSON] про долучення до матеріалів справи доказів - довідок Сокиринецької сільської ради №04-10/542, №04-10/543 від 17.09.2021, в задоволенні інших клопотань - відмовлено (т. 1 а.с. 141). Ухвалою суду від 19.11.2021 зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] повернуто позивачам (т. 1 а.с. 142-144). Ухвало суду від 08.12.2021 виправлено описку в ухвалі суду від 19.11.2021 (т. 1 а.с. 152). Ухвалою суду від 29.12.2021 задоволено клопотання [PERSON] та її представника - адвоката Вишаровської В.К. про об`єднання справ в одне провадження. Об`єднано цивільну справу № 128/2076/21 за позовом [PERSON] до Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та цивільну справу № 128/3289/21 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, про надання права на спадкування спадкоємцеві другої черги за законом на рівні зі спадкоємцем першої черги за законом, про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом у одне провадження. Об`єднаному провадженню присвоєно номер № 128/2076/21 (т. 1 а.с. 211). Ухвалою суду від 21.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (т. 2 а.с. 78-79). В судове засідання, призначене на 16.08.2023 позивачка-відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Галіцина В.В. не з`явилися. Представник [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки, просила позов [PERSON] задоволити, а позов [PERSON] і [PERSON] задоволити частково. Подала письмово виступ в судових дебатах, який за своїм змістом аналогічний змісту позовної заяви [PERSON] та відзиву на позовну заяву [PERSON] і [PERSON] .. Також просила вирішити питання про стягнення із відповідачів [PERSON] і [PERSON] судових витрат у вигляді судового збору в сумі 908 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн. (т. 2 а.с. 146-164). Відповідачі-позивачі [PERSON] , [PERSON] та представник [PERSON] - адвокат Вишаровська В.К. в судове засідання, призначене на 16.08.2023 не з`явилися. Відповідачка-позивачка [PERSON] від свого імені та за дорученням від [PERSON] , подала письмову заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність та відсутність відповідачки-позивачки [PERSON] , просила позов [PERSON] і [PERSON] задоволити (т. 2 а.с. 140-141). Представник відповідача за позовом [PERSON] - Луко-Мелешківської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (т. 2 а.с. 144-145). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, інші докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що згідно копії Запису акта про смерть №1 від 01.01.1994 [PERSON] , [INFO] , який проживав в [ADDRESS] , помер [INFO] в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області (т. 1 а.с. 94). З копії Актового запису про смерть №18 від 28.07.2005 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка проживала в [ADDRESS] , померла [INFO] в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області (т. 1 а.с. 95). Відповідно до копії Запису акта про народження №23 від 09.09.1955, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 97). Відповідно до копії паспорта громадянина України та свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 14, 15). Відповідно до копії паспорта громадянина України, копії свідоцтва про народження та копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , 25.11.1979 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 164-167). Відповідно до копії паспорта громадянина України, копії свідоцтва про народження та копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , 28.09.1962 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 168-171). Відповідно до копії нотаріально посвідченого заповіту від 23.11.2000, [PERSON] , 1916 року народження, мешканка с. Сокриринці Вінницького району Вінницької області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла в 1/2 частці [PERSON] , а іншу 1/2 частку [PERSON] та [PERSON] порівну (т. 1 а.с. 10). Відповідно до довідки КП «ВООБТІ» №9 від 14.09.2020, згідно матеріалів інвентаризаційної справи №115, станом на 31.12.2012, реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] КП «ВООБТІ» не проводилася. Станом на 31.12.2012 право власності на вказаний об`єкт нерухомості 12.05.2011 зареєстровано в КП «ВООБТІ» в цілому за [PERSON] на підставі Свідотсва про право власності на нерухоме майно ( [NUMBER] ), виданого 04.05.2011 виконавчим комітетом Сокиринецької сільської ради на підставі рішення від 28.04.2011 №15 (т. 1 а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.05.2011 житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в цілому зареєстровано за [PERSON] (т. 1 а.с. 12). Свідоцтво видане взамін свідоцтва про право власності від 18.07.1990 №241 (т.1 а.с. 12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області №941 від 23.09.2020 [PERSON] , 1912 року народження, на момент смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1916 року народження, - дружина; [PERSON] , 1955 року народження, - син (т. 1 а.с. 16). Відповідно до довідки виконавчого комітету Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області №889 від 07.09.2020 будинковолодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , згідно погосподарських книг Хижинецької сільської ради належить: 1/2 [PERSON] , який помер [INFO] , 1/2 [PERSON] , яка померла [INFO] (т. 1 а.с. 17). Відповідно до довідки виконавчого комітету Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області №1103 від 05.11.2020, біля будинковолодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , рахується земельна ділянка, орієнтовною площею 0,41 га. Дана земельна ділянка не приватизована (т. 1 а.с. 18). Відповідно до довідок виконавчого комітету Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області №1100 та №1101 від 05.11.2020, [PERSON] , який помер [INFO] , на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , який помер [INFO] , на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 19). Відповідно до довідок виконавчого комітету Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області №1102 та №1103 від 05.11.2020, [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 20). Відповідно до довідки виконавчого комітету Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області №1104 від 05.11.2020, будинковолодіння, яке розташвоане за адресою: [ADDRESS] , заборона відсутня (т. 1 а.с. 21). З копій погосподарських книг на домоволодіння по [ADDRESS] , яке відносилося до суспільної групи господарства - колгоспний двір, у період з 1983 року по 2015 рік зареєстрованими значилися [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). З 1994 року зареєстрованими значилися [PERSON] (голова двору), [PERSON] (син), а з 2006 - лише [PERSON] (т. 1 а.с. 22-29). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та копії Актового запису про смерть №8 від 02.03.2020, [PERSON] , [INFO] , який проживав в [ADDRESS] , помер [INFO] в с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області (т. 1 а.с. 9, 96). З виписних епікризів №4122, №24, №4197 (т. 1 а.с. 177, 178, 179) вбачається, що [PERSON] у період з 29.10.2013 по 08.11.2013, з 08.01.2014 по 03.02.2014, з 02.12.2014 по 16.12.2014 проходив лікування у Кардіологічній клініці Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону. Після проходження лікування [PERSON] щоразу виписувався із покращенням здоров`я. Відповідно до копії довідки ПП [PERSON] «Ритуал сервіс» [PERSON] виконала поховання померлого [PERSON] за свій рахунок 03.03.2020 (т. 1 а.с. 231-232). Згідно копії відповіді на запит адвоката Галіциної В.В. КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» №06/2301 від 04.11.2021 (т. 1 а.с. 234) 11.02.2020 о 14-58 год. в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик з телефону № [NUMBER] (абонент представилася донькою) до [PERSON] , 1955 року народження, за адресою: [ADDRESS] . Після виїзду бригади екстреної медичної допомоги на місце виклику було обстежено, встановлено попередній діагноз та надано відповідну медичну допомогу. [PERSON] о 16-29 год. було доставлено у відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Вінницька багатопрофільна лікарня» ВМР. Інших викликів до [PERSON] в лютому 2020 не надходило. Згідно копії відповіді на запит адвоката Галіциної В.В. КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» №06/2401 від 16.11.2021 (т. 1 а.с. 233) 01.03.2020 о 17-09 год. в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик з телефону № [NUMBER] до [PERSON] , 1995 року народження, за адресою: [ADDRESS] , з приводу констатації смерті. Після виїзду бригади екстреної медичної допомоги на місце виклику було констатовано смерть [PERSON] , 1955 року народження, о 17-30 год. 01.03.2020. Згідно листа Вінницької районної державної нотаріальної контори №1263/01-16 від 11.08.2021 спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] в нотаріальній конторі та у приватних нотаріусів не заводилася (т. 1 а.с. 78). Відповідно до копії спадкової справи №854/2005 до майна померлої [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 79-85) [PERSON] та [PERSON] 27.12.2005 подали до Вінницької районної державної нотаріальної контори спільну заяву, згідно якої вони просили видати їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Також вказали, що є ще інші спадкоємці після смерті [PERSON] - син померлої [PERSON] та дочка померлої [PERSON] яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Згідно копії спадкової справи №204/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 86-90) [PERSON] 02.06.2020 подала до Вінницької районної державної нотаріальної контори письмову заяву про те, що вона приймає спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] .. Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. №967/02-31 від 02.07.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадковий будинок (т.1 а.с. 47-48). Також судом в судових засіданнях, які відбулися 13.02.2023, 15.02.2023, 08.08.2023 було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Так, свідок [PERSON] , який знає сторін у справі, як дочку та сестру [PERSON] , із яким з народження дружили, суду показав наступне. Свідок знав батьків [PERSON] . Також, він знає дочку [PERSON] , яка з народження проживала в [ADDRESS] з батьками та бабою в одній хаті. На час смерті [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] разом із сім`єю проживали в цій хаті, жили приблизно років 15-20. Сестри [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] там не жили. Вони іноді приїздили допомагати в городі. [PERSON] приїздила частіше, а [PERSON] дуже рідко приїздила. [PERSON] працював на господарстві, він до останнього часу був ходячий і міг себе обійти. Коли [PERSON] захворів, то дочка [PERSON] викликала швидку медичну допомогу і його забрали в лікарню. [PERSON] не був немічною людиною. Вже після смерті [PERSON] його сестра [PERSON] поселилася в батьківській хаті. Хата була поділена на дві половини, в одній жили батьки, а в іншій жив [PERSON] . Після смерті [PERSON] в 1993 році сестри час від часу приїздили в село. Наскільки свідку відомо, після смерті батьків [PERSON] ремонт в будинку не проводився. Свідок також вказав, що [PERSON] розказував йому, що його болять ноги, але він ходив і, будучи на пенсії, підробляв. Також свідку відомо, що [PERSON] приблизно в 2003/2005 роках працював в охороні. Свідок [PERSON] суду показав, що сторін у справі знає як сусідів. [PERSON] знає з дитинства. [PERSON] з дитинства жив з батьками. У [PERSON] була перша дружина [PERSON] та дочка, яка загинула. Згодом [PERSON] вдруге одружився і у них народилася, тут в селі, дочка [PERSON] . Вони всі разом жили біля батьків - [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] в селі не жили а лише приїздили, [PERSON] частіше, а [PERSON] рідше. Останні роки свого життя [PERSON] сам ходив, жив він у своїй кімнаті. В його частині будинку газу не було, була груба, оскільки він не хотів проводити туди газ. [PERSON] майже до останнього працював. Коли був молодший, то працював на будівництвах у людей. Свідок також зазначив, що коли приїздила [PERSON] , то чув між нею та [PERSON] сварки. [PERSON] останнім часом скаржився, що його болять ноги, але він не був лежачий, він самостійно ходив та обходив себе. Свідок [PERSON] яка є матір`ю позивачки [PERSON] та дружиною померлого [PERSON] суду показала, що з 1989 року по 1993 рік вони проживали в [ADDRESS] , разом із батьками чоловіка - [PERSON] та [PERSON] .. Вона працювала в м. Вінниці в аптеці, а згодом двірником в ЖЕКу та їздила на роботу в Вінницю. В 1997 році у них із [PERSON] народилася дочка [PERSON] та до 2003 року вони проживали разом. В 1993 році вони із [PERSON] побудували літню кухню, будівельні матеріали привезли від її матері. В будинку в с. Сокиринці вони із чоловіком жили в одному будинку, але в різних частинах, хоча вхід був один. На час смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] постійно проживав в будинку батьків разом із ними. Сестри - [PERSON] та [PERSON] проживали в м. Вінниці і рідко коли приїздили. Лише після смерті їх батька - [PERSON] почали приїздити частіше. А вже після смерті матері - [PERSON] стали ще частіше приїздити в с. Сокиринці, почали обробляти город. Коли вони жили із [PERSON] в с. Сокиринці, вони мали своє господарство, чоловік працював в аеропорту електриком, а потім пішов працювати в охорону. Також пояснила, що хоч вони і розлучились, підтримували дружні відносини, в них спільна донька. [PERSON] не був немічним, ходив із хлопцями по «халтурах» на будівництво. Так, його боліли ноги, але він не був немічним чи інвалідом, він до останнього самостійно ходив, сам себе обходив. Коло [PERSON] був в лікарні, перед смертю, то вона щодня його відвідувала, вони постійно спілкувалися. В лікарні [PERSON] лікувався за власні кошти. В будинку після смерті [PERSON] продовжували проживати лише [PERSON] та його мати [PERSON] , а коли померла [PERSON] , то там жив лише [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] ту частину будинку, де проживала [PERSON] закрили на замок та нікого туди не допускали. Газ до будинку проводили батьки, проте [PERSON] не хотів аби в його частину будинку проводили газ, його влаштовувала груба. Знає, що дочка [PERSON] кожні вихідні відвідувала батька в селі, між ними були гарні, дружні відносини. Свідок [PERSON] суду показав, що знав [PERSON] як друга свого брата, а [PERSON] як його дочку. [PERSON] разом із його братом працювали в аеропорту в с. Гавришівка. Востаннє він бачив [PERSON] у військовому санаторії і той казав, що його болять ноги. Приблизно в 2016 році [PERSON] робив у нього ремонт та він знає, що той дуже переживав за долю своєї дочки [PERSON] . [PERSON] свідок знав як завжди веселу людину, позитивну, життєрадісну, самодостатню. В безпорадному стані свідок ніколи не бачив [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показав, що знає сторін у справі, як тітку своєї дружини та, як дочку дядька своєї дружини. Також свідок зазначив, що разом із дружиною вони постійно приїздили в село допомагати. Взимку це було рідше, а влітку це було приблизно тричі на місяць на вихідні дні. В с. Сокиринці постійно були [PERSON] та її чоловік. В 2008 році після смерті [PERSON] , в селі з`явився [PERSON] , до цього його там не було, він проживав в м. Вінниці. Коли [PERSON] з`явився в селі, то почав проживати у своїй кімнаті. Він завжди скаржився на здоров`я. Коли свідок одружився та «прийшов» у цю родину, то в селі проживала лише баба [PERSON] , вона була вже старенькою і не могла сама себе обходити. Бабу постійно доглядала [PERSON] з чоловіком. За цей час свідок кілька разів бачив як приїздила [PERSON] , вона нічого не допомагала. Її батько - [PERSON] також не обробляв город, постійно казав, що йому нічого не треба. Свідку відомо, що всі комунальні послуги за будинок в селі оплачувала [PERSON] , він бачив на столі відповідні квитанції та чув це зі слів самої [PERSON] .. [PERSON] коштів на комунальні витрати не надавав. Коли померла [PERSON] , то її похованням [PERSON] не займався. Останнім часом [PERSON] було дуже погано і [PERSON] відвезла його до лікарні, постійно там була із ним. Потім, зі слів [PERSON] , свідку відомо, що [PERSON] з лікарні забрали його дружина [PERSON] і дочка [PERSON] . З 2008 року [PERSON] жив виключно за кошти [PERSON] , вона його годувала, це свідок бачив коли приїздив в село. Свідок [PERSON] суду показав, що сторін у справі знає як односельчан. [PERSON] був його кумом. Свідку відомо, що [PERSON] із дружиною [PERSON] разом не проживав, [PERSON] жив один в селі, в батьківській хаті, в кімнаті праворуч. В його кімнаті не було газу, опалення здійснювалося за допомогою груби. Дрова до груби йому приносив чоловік [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] ні з ким не спілкувався, лише із ним. Років за два до смерті [PERSON] ходив із палицею, а перед смертю, взагалі, не виходив із хати. [PERSON] отримував мінімальну пенсію і у всьому йому допомагала [PERSON] .. Город біля будинку обробляли [PERSON] та її чоловік. [PERSON] останні роки свого життя взагалі нічого не робив. Свідок також вказав, що дочку [PERSON] - [PERSON] він взагалі в селі ніколи не бачив і нічого про неї не чув. Після смерті діда [PERSON] - [PERSON] приїздила із Вінниці та обробляла город, доглядала хату. Дочка [PERSON] - [PERSON] в цьому будинку ніколи не проживала, а її мати - [PERSON] , він бачив рідко. Свідок [PERSON] суду показав, що є чоловіком відповідачки-позивачки [PERSON] , а [PERSON] є племінницею дружини. Свідку відомо, що [PERSON] більшість часу проживав в м. Вінниці, іноді в с. Сокиринці, але не постійно. Він працював в аеропорту в с. Гавришівка. Свідок із дружиною постійно на вихідні приїздили в село, їздили часто, приблизно 3 рази на місяць. Також часто в село приїздила [PERSON] , яка допомагала на кухні. Після смерті тестя - [PERSON] господарством опікувалася дружина свідка - [PERSON] , її сестри [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] жив в селі дуже не постійно. Деякий час, приблизно в 1990 роки, [PERSON] з дружиною [PERSON] жили в селі в своїй частині будинку. Також свідок вказав, що коли приїздив в село, то ніколи там не бачив [PERSON] - дочку [PERSON] . Приблизно в 2005 році до будинку провели газ, однак лише в ту його частину де проживала [PERSON] , де проживав [PERSON] газ не був проведений, оскільки [PERSON] не хотів цього. Після 2017 року свідок вказав, що кожного ранку він приходив до кімнати [PERSON] , приносив йому дрова для груби, виносив відро із відходами. Сам себе обходити [PERSON] не міг, все необхідне йому купувала [PERSON] , а коли [PERSON] оформив пенсію, то після того, як [PERSON] щось йому купувала, той віддавав гроші. До того часу, як [PERSON] оформив пенсію в 2015 році, він жив виключно на їх із дружиною кошти. Також за кошти свідка [PERSON] лікувався в лікарнях та військовому госпіталі. Коли [PERSON] забрали в лікарню, то дружина його відвідувала. Свідок [PERSON] суду показала, що є дочкою відповідачки-позивачки [PERSON] , а сторін у справі знає - [PERSON] , як тітку, а [PERSON] , як двоюрідну сестру. Свідок вказала, що коли помер дід [PERSON] , то його похованням займалися його доньки, хоча сама вона на похоронах не була. Син [PERSON] похоронами не займався, вони його розшукували, щоб сказати про смерть батька. [PERSON] в селі не жив. Після смерті діда [PERSON] в будинку залишилася проживати лише баба [PERSON] .. По господарству їй допомагали [PERSON] та [PERSON] .. Зокрема, ними було проведено ремонт в будинку, проведено газ, вони обробляли город. Цим також займалася вона із чоловіком. Газ в будинок проводили за кошти [PERSON] .. [PERSON] проживав в м. Вінниці, в селі він з`явився в 2008 році, приїхав хворий, потребував лікування. Його дуже боліли ноги, він не міг пересуватися, майже весь час проводив на ліжку, не цікавився господарством. Свідок в село приїздила щовихідних влітку, а взимку це було рідше. Разом із [PERSON] в селі постійно проживали [PERSON] та її чоловік і мати свідка - [PERSON] .. Свідку відомо, що [PERSON] тривалий час не працював, а з часом [PERSON] допомогла йому оформити пенсію. Також свідку відомо, що [PERSON] тривалий час не спілкувався із дочкою. Свідок ніколи не бачила [PERSON] в селі. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] лікувався за кошти [PERSON] , а помер в квартирі дружини [PERSON] , яка разом із дочкою несподівано його забрали з лікарні. Дружину [PERSON] свідок ніколи не бачила. Також свідок вказала, що вона разом із матір`ю [PERSON] постійно проживають в м. Вінниці, мати інвалід І групи вже приблизно 3-4 років, а до цього мати постійно проживала в с. Сокиринці, хоча зареєстрована в м. Вінниці. Також свідок вказала, що мати постійно працювала, останнє місце роботи - автобаза Вінницької облдержадміністрації. [PERSON] та її чоловік жили і працювали в м. Вінниці. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказаний спір регулюється положеннями Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, Законом України «Про власність», та Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 9 ЦК України в ред. 1963 р. - правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, згідно зі змістом ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 524 ЦК України (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК України (1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, судом встановлено, що колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 [PERSON] , його дружині [PERSON] та їх синові [PERSON] на праві сумісної власності належало право у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні, оскільки на час припинення колгоспного двору були зареєстровані в даному будинковолодінні. Отже, кожному із них в рівних частках (по 1/3 кожному) належав житловий будинок по [ADDRESS] . Інші спадкоємці - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на час припинення колгоспного двору за даною адресою зареєстровані не були, тобто не набули права власності на нього. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/3 частка домоволодіння по [ADDRESS] . Спадщину після його смерті, в порядку ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року прийняли дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] , однак своїх спадкових прав не оформили. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку спадкового будинку як члена колгоспного двору та на 1/6 частку спадкового будинку, що була нею успадкована після смерті чоловіка [PERSON] .. Спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON] , якому спадкодавець заповіла 1/2 частку належного їй майна, та [PERSON] і [PERSON] , яким спадкодавець заповіла іншу 1/2 частку належного їй майна. [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв в порядку ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований за однією адресою разом зі спадкодавцем, заяви про відмову від прийняття спадщини не подав. [INFO] помер [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги є його дочка [PERSON] .. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить 1/3 частка, як члена колгоспного двору, 1/6 частка після смерті батька [PERSON] та 1/4 частка після смерті матері [PERSON] , які [PERSON] фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Тобто, загальна частка спадкового майна в домоволодінні по [ADDRESS] після смерті [PERSON] становить 3/4. При цьому суд вважає, що свідоцтво про право власності на житловий будинок, з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що видане 04.05.2011 на ім`я померлого [INFO] [PERSON] підлягає скасуванню, оскільки видане після смерті особи, тобто коли його правоздатність припинилася внаслідок смерті та суперечить сукупності доказів, що зазначені вище. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Суд критично оцінює надану стороною відповідачів-позивачів [PERSON] та [PERSON] копію виписки з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] , що видана Сокиринецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини про те, що [PERSON] з 2008 року перебував у важкому стані, догляд за ним здійснювали сестри [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 176), оскільки даний доказ спростовується інформацією, що міститься у виписних епікризах Кардіологічної клініки Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, в яких зазначається, що [PERSON] після лікування виписувався із покращенням здоров`я (т. 1 а.с. 177, 178, 179). Суд також критично оцінює копії актів обстеження фактичного місця проживання, які складені 15.09.2021 (т. 1 а.с. 183, 184), в яких зазначається, що [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , та що [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживають в [ADDRESS] , оскільки дані документи видані після смерті всіх спадкодавців та в них не міститься інформації про те, що [PERSON] і [PERSON] проживали за даною адресою на час відкриття спадщини після смерті кожного зі спадкодавців. Окрім того, дані документи спростовуються показами всіх свідків, які в судовому засіданні вказували про те, що і [PERSON] і [PERSON] проживали та працювали в [ADDRESS] приїздили час від часу. Суд не бере до уваги в якості доказу копію виписки №461 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] (т. 1 а.с. 180), оскільки даний документ є неналежної якості та його зміст неможливо прочитати. Суд також не бере до уваги в якості доказів оригінали квитанцій про купівлю ліків, здачу аналізів (т. 2 а.с. 1, 2, 3, 4), оскільки з даних документів не вбачається ким вони купувалися та для кого. Також суд не бере до уваги оригінали квитанції до прибуткового касового ордера №229 від 07.03.2017, №200 від 28.02.2017, №207 від 02.03.2017, які видані ОКУ «Вінницька обласна станція переливання крові» про сплату [PERSON] коштів (т. 2 а.с. 4), оскільки в даних документах вказано лише прізвище платника, та невідомо які саме послуги були оплачені. Суд також не бере до уваги копії документів, що подані [PERSON] (т. 2 а.с. 6-40), оскільки дані документи не засвідчені в установленому законом порядку відповідно до ст. 95 ЦПК України. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, що випливають із встановлених обставин, та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як є обґрунтованими, доведеними позивачкою, відповідають матеріальному закону. Викладені у позові обставини знайшли своє підтвердження поданими нею письмовими доказами та не спростовані відповідачами. Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , суд доходить висновку, що вони підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] їх матері [PERSON] , по 1/8 частці за кожної із них, а загалом на 1/4 частку спірного домоволодіння. Щодо інших позовних вимог відповідачів-позивачів [PERSON] та [PERSON] суд доходить висновку, що їх позовні вимоги, за вищевикладених обставин, задоволенню не підлягають, оскільки не доведені відповідними доказами та спростовуються сукупністю доказів поданими позивачкою [PERSON] , що були безпосередньо досліджені судом. Що стосується витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Стаття 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.12.2020 (справа № 640/18402/19). Судом також враховується позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, суд визначає розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони, при цьому, ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. У зв`язку з вищезазначеним суд вважає повністю обґрунтованим гонорар адвоката Галіциної В.В., що підтверджено належними доказами. Відповідно до положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України порівну із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 908 грн. (т. 1 а.с. 1) та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 11000,00 грн. (т. 2 а.с. 157-164), тобто, по 5954,00 грн. з кожної на користь позивачки [PERSON] .. Судові витрати за зустрічним позовом - залишити за позивачами. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273, 1296 ЦК України, ст. 120 ЗК України,

Outcome: approved