Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), у якому просив: - визначити позивачу додатковий двохмісячний строк, з дня набрання цим рішенням законної сили, для подання заяви в органи нотаріату про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON] , а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у розмірі 3,65 га бувшого КСП "Трудівник" згідно сертифіката ВН№0245102, земельна ділянка площею, 0,39 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, а також житловий будинок, що у с. Нападівка. Спадщину [PERSON] прийняв її син [PERSON] , який протягом шести місяців з дня смерті матері фактично вступив у володіння її майном. [PERSON] помер [INFO] , однак за життя склав заповіт від 08.10.1999 згідно якого заповів все своє майно позивачу. Таким чином, до складу спадщини [PERSON] увійшло майно, яке він успадкував від своєї матері [PERSON] , проте яке він не оформив. Разом з тим, позивач стверджує, що про наявність заповіту від свого дядька він дізнався пізно від старости с. Нападівка, оскільки з [PERSON] не спілкувався і помер він території рф, а тому позивач не зміг вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини по спадкуванню за заповітом дядька [PERSON] . Ухвалою суду від 28.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник у своїй заяві позов визнав і просив про розгляд справи без нього. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просили суд про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) у розмірі 3,65 га бувшого КСП "Трудівник" згідно сертифіката ВН№0245102. Також згідно Державного акта на право приватної власності на землю, [PERSON] належала земельна ділянка площею, 0,39 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Згідно із заповітом від 10.10.1990 [PERSON] заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями, що у с. Нападівка Вінницької обл. своєму синові [PERSON] . Згідно довідки, виданої виконкомом Липовецької міської ради №120 від 25.05.2023 [PERSON] була власником житлового будинку, що по [ADDRESS] . Спадщину [PERSON] прийняв її син [PERSON] , який протягом шести місяців з дня смерті матері фактично вступив у володіння її майном, що підтверджено відомостями з довідки, виданої виконкомом Липовецької міської ради №121 від 25.05.2023. Надалі [PERSON] помер [INFO] в с. Вирки, Всеволжського р-ну, Ленінградської обл. рф., однак за життя склав заповіт від 08.10.1999 згідно якого заповів все своє майно позивачу. Таким чином, до складу спадщини [PERSON] увійшло майно, яке він успадкував від своєї матері [PERSON] , проте яке він не оформив. Позивач стверджує, що про наявність заповіту від свого дядька він дізнався пізно від старости с. Нападівка, оскільки з [PERSON] не спілкувався і помер він території рф, а тому позивач не зміг вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини по спадкуванню за заповітом дядька [PERSON] . Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК). Судом було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Вирки, Всеволжського р-ну, Ленінградської обл. рф., однак за життя склав заповіт від 08.10.1999, згідно якого заповів все своє майно позивачу. До складу спадщини [PERSON] увійшло майно, яке він успадкував від своєї матері [PERSON] , а саме: право на земельну частку (пай) у розмірі 3,65 га бувшого КСП "Трудівник" згідно сертифіката ВН№0245102, земельна ділянка площею, 0,39 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, а також житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. \~ \~ \~ \~Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі (ч.ч. 1 та 2 ст. 63 Закону України від 02.09.1993 №3425-XII «Про нотаріат»). \~ \~ \~ \~При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна (пункт 1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.01.2012 №296/5. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (правові висновки у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 24 червня 2020 року у справі № 759/10380/16-ц, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 20 липня 2022 року у справі № 489/5656/20, які відповідають абзацу шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). \~ \~ \~ \~Позивач стверджує, що про наявність заповіту від свого дядька він дізнався пізно від старости с. Нападівка, оскільки з [PERSON] не спілкувався і помер він території рф, а тому позивач не зміг вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини по спадкуванню за заповітом дядька [PERSON] . \~ \~ \~ \~У постанові від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 Верховний Суд вже викладав правовий висновок з приводу того, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Також, в ухвалі від 16.08.2023 у справі 638/16540/20 Верховний Суд зауважив, що вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини суд має виходити з того, що відсутність обізнаності про законні підстави виникнення відповідного права та, як наслідок, початку строку його реалізації, передбаченого законом, за своєю суттю є умовою, яка виключає можливість реалізації цього права, а тому дійсно відсутні підстави говорити, що це є обставина, яка створює об`єктивні, непереборні або істотні труднощі у поданні заяви про прийняття спадщини. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. У цьому випадку суд оцінює характер цих обставин. Незнання ж про смерть спадкодавця - це не факт, який підтверджує відповідні труднощі, а факт, який за своєю суттю вказує на неможливість подання заяви про прийняття спадщини до моменту, коли особа дізнається про смерть спадкодавця. Не можна застосовувати відповідальність у вигляді позбавлення права отримати спадщину за невиконання умови закону (подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк) до особи, яка не знала про виникнення обставини, яка передбачає виникнення у неї такого права на отримання спадщини та обов`язку вчинити певні дії для цього. Простіше кажучи - не можна не виконати те, про що навіть не знав. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Незнання спадкоємцем про факт смерті спадкодавця, у тому числі через приховування цього факту від спадкоємця іншими спадкоємцями, може бути поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, якщо цей необізнаний спадкоємець діє добросовісно та з моменту отримання інформації про смерть спадкодавця у розумні строки (які не повинні перевищувати шести місяців) звертається до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суд вважає, що необізнаний про смерть дядька [PERSON] позивач діяв добросовісно та з того моменту як йому стало відомо про смерть спадкодавця у розумні строки звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Встановлені причини пропуску строку для прийняття спадщини померлого [PERSON] є поважними причинами пропуску строку і обставинами, які перешкоджали вчасно позивачу прийняти спадщину. Крім того, відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду і суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визначити позивачу додатковий двохмісячний строк, з дня набрання цим рішенням законної сили, для подання заяви в органи нотаріату про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , ґрунтується на нормах законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved