Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 18 серпня 2023 року від позивача на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення по справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення зазначено, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 16 серпня 2023 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. При поданні першої заяви по суті спору представником позивача - адвокатом Павлецькою М.А. зазначалась орієнтовна сума судових витрат в розмірі 20 000,00 грн., які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи. Крім того, позивачем зазначалося, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів з дня винесення рішення. Між позивачем та адвокатом Павлецькою М.А. укладено договір доручення про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року та додаткову угоду від 15 серпня 2023 року. Відповідно до укладених договорів сторони дійшли згоди, що вартість послуг адвоката становить 15 000,00 грн. Судовий розгляд у даній заяві призначено судом на 28 серпня 2023 року на 11.00 год. Про день, час та місце розгляду справи судом повідомлено представників сторін - засобами електронного зв`язку, вказаними останніми у заявах по суті. В судове засідання, призначене судом на 28 серпня 2023 року стороне та їх представники не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи своєчасно, про що свідчить довідки про доставку електронних листів 22.08.2023. У своєму відзиві на позовну заяву, адресованому суду 03 липня 2023 року, представник відповідача - адвокат Малиневський П.П. просив суд задоволити позов та відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачки судових витрат урахуванням того, що [PERSON] раніше подавався позов до [PERSON] про визнання спільного майна особистою приватною власністю, однак рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/12077/21 від 15.06.2022, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду, відмовлено в задоволенні вказаного позову та зазначено про те, що спільна нерухомість є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказані обставини є преюдиційними та не потребують доказування. Позивачем були заявлені вимоги лише про визнання за ним 1\\2 частки спільного майна, що і так належать йому за законом. Позивач у позові посилається на ті аргументи, на які з самого початку посилалася відповідачка у справі № 357/12077/21, у якій позивач намагався визнати за собою право особистої власності на майно. Відтак адвокат позивача не здійснював нового аналізу судової практики у цій справі, оскільки використав ту, на яку посилалася сторона відповідача при розгляді першої справи. Представник позивача - адвокат Павлецька М.А. 28 серпня 2023 року звернулася до суду із заявою про розгляд заяви [PERSON] , призначеної на 28.08.2023 про відшкодування судових витрат на професійну (правничу) допомогу, розглядати без участі [PERSON] та його представника адвоката Павлецької М.А. Заяву підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Представник відповідача - адвокат Малиневський П.П. 28 серпня 2023 року звернувся до суду із запереченням на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив суд відмовити в задоволенні заяви про стягнення на користь позивача судових витрат та покалення їх на позивача. Заперечення на заяву є фактично ідентичним відзиву на позову заяву, згідно з яким представник відповідача просив суд відмовити у стягненні судових витрат з відповідача. Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду даної заяви, судом проведено розгляд за відсутності учасників справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16 серпня 2023 року судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено в повному обсязі (а.с.122). Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження витрат на правничу допомогу надано: 1)Договір про надання правової допомоги, укладений між [PERSON] та адвокатом Павлецькою Мариною Анатоліївною від 16 травня 2023 року (а.с.130-131); 2)Додаткова угода № 15/08 від 15.08.2023 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 16/05 від 16 травня 2023 року, згідно з яким вартість наданих послуг адвоката за даним договором складає 15 000,00 грн.. Оплата підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.133). 3)Звіт про надання правової допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги № 16/05 від 16.05.2023 клієнтом оплачено послуги адвоката в загальному розмірі 15 000,00 грн., які складаються з: 1) надання адвокатом попередньої консультації в розмірі 600,00 грн.; 2) збирання та аналізу адвокатом доказів по справі в сумі 1000,00 грн.; 3) складання адвокатом позовної заяви в сумі 6000,00 грн.; 4)складання адвокатом відповіді на відзив сумі 1000,00 грн.; 5) складання адвокатом адвокатського запиту в розмірі 1400,00 грн.; 6) складання адвокатом уточненої позовної заяви в розмірі 2000,00 грн.; 7) участі адвоката під час розгляду справи у суді в розмірі 3000,00 грн. (а.с.132); 4)Детальний опис робіт виконаних послуг адвокатом за договором про надання правової (правничої) допомоги № 16/05 від 16 травня 2023 року, згідно з яким адвокат виконала наступні юридичні послуги на суму 15 000,00 грн., які складаються з: ) надання адвокатом попередньої консультації в розмірі 600,00 грн.; 2) збирання та аналізу адвокатом доказів по справі в сумі 1000,00 грн.; 3) складання адвокатом позовної заяви в сумі 6000,00 грн.; 4)складання адвокатом відповіді на відзив сумі 1000,00 грн.; 5) складання адвокатом адвокатського запиту в розмірі 1400,00 грн.; 6) складання адвокатом уточненої позовної заяви в розмірі 2000,00 грн.; 7) участі адвоката під час розгляду справи у суді в розмірі 3000,00 грн. (а.с.132); 5)Прибутковий касовий ордер № 16/08 від 16 серпня 2023 року з квитанцією до нього, згідно з яким адвокатом Павлецькою Мариною Анатоліївною прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. за договором про надання правової (правничої) допомоги № 16/05 від 16.05.2023 (а.с.135-136). В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. В постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 910/12876/19 від 07.07.2021. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях статті 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених статтею 137 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції. При зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: 1) чи змінювалася правова позиція сторін у справі; 2) чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20. Як вбачається з рішень судів у цивільній спарві № 357/12077/21, правова позиція була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору як у справі № 357/12077/21 так і у даній справі, зокрема щодо презумпції спільності мацйна подружжя, яке є сталою та незмінною, адвокатом позивача надавалася правова допомога позивачу у двох зазначнеих справах, тому представник позивача була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: partial