Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

04 березня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, 41) звернулось з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якій просить стягнути борг солідарно з споживачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період з жовтня 2012 року по лютий 2021 року в розмірі 47\~444,83 гривні, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Стверджує, що не зважаючи на постачання теплової енергії в період з жовтня 2012 року по лютий 2021 року, відповідачі не здійснювали її оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання, відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.05.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29.06.2021 р. заочне рішення від 24.05.2021 року було скасовано і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися. Як вбачається з відзиву від 10.07.2023 року наданого представаником відповідача на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», [PERSON] заявляє суду про застосування до спірних правовідносин трирічного строку позовної давності. З огляду на те, що позов поданий до суду 04.03.2021 року, сальдо по несплаченим платежам відповідно до Витягу з особового рахунку на початок березня 2018 року дорівнює сумі 13036,78 грн., то позов не підлягає задоволенню в частині суми 13036,78 грн., яка була нарахована за межами періоду з 04.03.2018 року по 04.03.2021 року та відповідно до цього судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволеної частини позовних вимог. Просила розглянути справу за її відсутності та відсутності відповідача [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що за адресою: [ADDRESS] у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», яке надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на [PERSON] № [NUMBER] . У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2012 року по лютий 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 47\~444,83грн. (а.с.5-6). З актів, складених представниками ТОВ «Бахмут-Енергія», вбачається, що протягом 2012-2021 років в будинку [ADDRESS] надавалися послуги з опалення (а.с.9-13). Згідно копій ліцензій, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ТОВ «Бахмут-Енергія» внесено 14 вересня 2012 року за № 304 до державного реєстру на право: постачання теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та уставках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії) (а.с.26-27). З копії рішення чергових зборів учасників товариства № 1/2016 від 18 лютого 2016 року вбачається, що найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія». Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (а.с.22). Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Правовідносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законом, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, а саме\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 6\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:\~споживачі (індивідуальні та колективні);\~управитель;\~виконавці комунальних послуг. В свою чергу відповідно до ч. 1\~ст. 1 вказаного Закону\~споживачем є\~фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 5\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать:\~житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком\~; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до\~ст.162 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. В силу\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. На підставі ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про теплопостачання»\~місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Підведення централізованого опалення до будинку свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином,\~\~ позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з\~\~теплопостачання, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 243256481 від 05.02.2021 року співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.7-8). Так, відповідач у своєму відзиві заявив про застосування строку позовної давності. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5\~статті 267 ЦК України). Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 04.03.2021 року. Таким чином, суд приходить до висновку про застосування позовної давності до вимог за період з жовтня 2012 року по лютий 2018 року (включно). Отже, враховуючи вищевикладене, та наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати в даному випадку строк позовної давності за певний період, та дійшов висновку, що позовні вимоги за період з жовтня 2012 року по лютий 2018 року (включно) не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності, в іншій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за період з березня 2018 року по січень 2021 року (включно) в розмірі 34\~408,05 грн. Одночасно суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, пропорційно задоволеної частині позовних вимог у розмірі 274,38 грн. з кожного.

Outcome: partial