Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідачки на користь позивачки суму боргу за договором позики від 21.02.2022 року в розмірі 680 000 грн., та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.02.2022 року позивачка передала [PERSON] грошові кошти у сумі 680 000 грн., про що склали розписку в присутності свідків, та визначили час повернення позики - до 21.02.2023 року. Кошти позивачці не повернуті, на час подачі позову. Відповідачка подала до суду відзив. Відповідачка просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки розписка є недійсною. Позивачка не передавала в позику грошові кошти відповідачці 21.02.2022 року, розписку відповідачка не підписувала, а підпис на розписці є підробленим. Також, відповідачкою заявлялось клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої просила доручити Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (14017, м. Чернігів, вул. Старобілоуська, буд. 25). У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. У судове засідання відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, що перебуває на лікарняному, однак доказів цьому не надала. Суд визначив, що причини неявки відповідачки не можуть бути визнані поважними, а тому ухвалив продовжити розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно розписки (а.с.10) вбачається, що [PERSON] отримала у користування від [PERSON] грошові кошти у розмірі 680 000 грн., які зобов`язалась повернути до 21.02.2023 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20 (провадження № 61-14794 св 21) та від 26 квітня 2022 року у справі № 753/1349/20 (провадження № 61-14052св21). Оригінал розписки наданий суду. З`ясувавши справжню природу розписок, встановивши фактичні обставини справи, суд з урахуванням наявних у розписці умов в судом встановлено, що відповідачкою від позивачки отримано в борг 680 000 грн. із зобов`язанням повернути вказані кошти в строк до 21.02.2023 року. Суд вважає, що розписка підтверджує факт отримання у позику грошової суми, а відтак є підтвердженням укладення між сторонами договору позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). На підтвердження заперечень у справі відповідачкою не додано жодного доказу. Відповідачкою було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, в якому просить суд поставити перед експертом питання щодо вчинення рукописного тексту в розписці від 21.02.2022 року відповідачкою та щодо давності вчинення підпису в розписці. Експертиза не призначалась у зв`язку з неможливістю відібрання експериментальних зразків почерку у відповідачки, відповідачка в судові засідання не з`являлась, належних та достатніх доказів щодо поважних причин своєї неявки до суду не надала. Зустрічного позову про визнання договору позики недійсним не подавала. На підставі викладеного, з відповідачки на корить позивачки стягненню підлягає заборгованість за договором позики 680 000 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 6 800 грн.

Outcome: approved