Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

18 липня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута з винесенням заочного рішення цивільна справа 205/5192/23 за позовною заявою [PERSON] до АТ «Сенс Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким задоволені позовні вимоги [PERSON] та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., який зареєстрований в реєстрі за №7741, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» у розмірі 291 149,32 грн., і стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1 073,60 грн. 24 липня 2023 року представник позивача Стрижак Є.Ю. сформував в системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла до канцелярії суду 25 липня 2023 року та фактично передана судді 28 серпня 2023 року, в якій просив стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року прийнято до розгляду вищевказану заяву представника заявника [PERSON] - Стрижака Є.Ю. та призначено судове засідання. Представник заявника Стрижак Є.Ю. надав суду заяву, в якій просив судове засідання щодо вирішення питання про ухвалення додаткового рішення проводити без його участі і без участі заявника, а також підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явились, були повідомленні про розгляд вищевказаної заяви належним чином, будь-яких заяв або клопотань від них до суду не надходило. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за доцільне розглянути клопотання представника заявника у вищезазначеній цивільній справі без участі сторін. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до змісту позовної заяви представник [PERSON] зазначав про орієнтовний розмір судових витрат та заявив про те, що докази на підтвердження сплати правової допомоги будуть надані суду в п`ятиденний строк після ухвалення рішення, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у зазначеній справі на підставі договору про надання правової допомоги №1701/23 від 17 січня 2023 року надавало Адвокатське об`єднання «Євгеній Стрижак та партнери» в особі керуючого партнера Стрижака Є.Ю., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП №3608 від 25 січня 2018 року, виданого Радою адвокатів Дніпропетровської області, та ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] . Серії АЕ №1201512 від 24 травня 2023 року (а. с. 29-30, 70-72). Пунктами 1.1., 4.2., 4.4. договору про надання правової допомоги №1701/23 від 17 січня 2023 року передбачено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати юридичні послуги, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги в порядку, розмірі та у строки, які визначені умовами договору. Вартість правової допомоги визначається відповідно до прайс-листа та вказується у рахунках-фактурах. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником заявника було надано суду акт виконаних робіт (наданих послуг) від 24 липня 2023 року, відповідно до змісту якого адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв відповідно до договору про надання правової допомоги №1701/23 від 17 січня 2023 року юридичні послуги наступного змісту: підготовка та подача до суду першої інстанції позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в кількості 5 годин і вартістю 1 000 грн. за годину, на загальну суму 5 000 грн. Також до матеріалів справи долучено рахунок-фактуру №СФ-0000066 від 24 липня 2023 року на загальну суму в розмірі 5 000 грн. (а. с. 68) та квитанцію до прибуткового касового ордеру №5 від 24 липня 2023 року, якою підтверджується прийняття АО «Євгеній Стрижак та партнери» від [PERSON] грошових коштів у сумі 5 000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги №1701/23 від 17 січня 2023 року (а. с. 69). Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем [PERSON] послуг адвоката Стрижака Є.Ю. щодо надання правової допомоги в цій справі. Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховує, що неспівмірність цих витрат відповідачем не спростовано, а тому вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають задоволенню.

Outcome: approved