Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач Комунальне некомерційне підприємство «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] обвинувачувався в тому, що 03.07.2020 року приблизно о 10 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] почав спільно із своїми знайомими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] розпивати спиртні напої. Так, в ході спільного проведення дозвілля між [PERSON] та [PERSON] виник словесний конфлікт на грунті непорозуміння через перебування у стані алкогольного сп?яніння, під час якого [PERSON] висловлював претензії на адресу [PERSON] , в ході їхньої сварки останній відповів у грубій формі [PERSON] застосувавши нецензурну лайку. Далі. [PERSON] 03.07.2020 о 13 год. 30 хв. з мотивів помсти за образливі слова, затаївши образу на [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння. діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, та свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , підійшов до шафи зальної кімнати, взяв з шафи у праву руку саморобний ніж та повернувшись обличчям до обличчя до [PERSON] який сидів на кріслі кімнати та наніс один удар ножем правою рукою в область грудної клітини справа, внаслідок чого [PERSON] , отримав рану грудної клітини справа на рівні 4-го ребра по передній підпахвовій лінії, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 188-М є легкими тілесними ушкодженнями, що потребують для одужання не більше 6 діб та відносяться до підслідності дізнання. Таким чином, вишезазначеними діями [PERSON] обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне легке телісне ушкодження. У зв?язку з цим потерплий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут») в період з 03.07.2020 по 13.07.2020 року. Згідно довідки №8206 від 14.04.2021 року КНП «БЛЛ м.Бахмут» на лікування та утримання [PERSON] в травматологічному відділенні лікарні витрачено 10607,85 грн. (вартість одного ліжко-дня складає 964.35 грн.), чим заподіяно матеріальну шкоду лікарні. 18.09.2020 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч 1 КК України закрито у зв?язку з примиренням сторін. Цивільний позов прокурора в кримінальному провадженні в сумі 10607.85грн.. в інтересах держави залишено без розгляду. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] ), в рахунок відшкодування витрат лікарняного закладу на стаціонарне лікування потепілого від злочину 10607грн. 85 коп. на користь Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» ЄПРПОУ 01990217. 05.10.2021 року на адресу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав: позивач крім довідки, яка містить невірну дату не надав будь-яких доказів про лікування [PERSON] y травматологічному відділенні (медична картка [PERSON] , журнали медичних маніпуляцій, витяг з історії хвороби). Також у позовних вимогах наявні протиріччя так позивач стверджує, що [PERSON] отримував лікування впродовж 10 днів, в той же час згідно висновку експертизи [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, які потребують час для загоєння менше 6 днів. Також відповідачу достовірно відомо, що [PERSON] не проходив, а самовільно покинув лікарню та перебував у себе вдома. У зв`язку з цим, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 20.12.2021 року на адресу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, просив суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] ), в рахунок відшкодування витрат лікарняного закладу на стаціонарне лікування потепілого від злочину 3857грн. 40 коп. на користь Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут». Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 7 червня 2021 року було відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 21.10.2022 № 61\~Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану\~територіальну підсудність судових справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області визначено Дружківському міському суду Донецької області. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 12 липня 2023 року розгляд справи було відкладено. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. В матеріалах справи від відповідача є заява про розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України , фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Суд встановив, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2020 року кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч 1 КК України закрито у зв?язку з примиренням сторін. Цивільний позов прокурора в кримінальному провадженні в сумі 10607.85грн.. в інтересах держави залишено без розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Від вчиненого відповідачем кримінального правопорушення потерпілий [PERSON] , отримав рану грудної клітини справа на рівні 4-го ребра по передній підпахвовій лінії, у зв`язку з чим він знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» в період з 3 липня 2020 року по 6 липня 2020 року. На лікування та утримання [PERSON] в хірургічному відділенні лікарні витрачено 3857,40 грн. (вартість одного ліжко-дня складає 964,35), що підтверджується довідкою КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» від 14.04.2021 року № 2321. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів,проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість даного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 3857.40 грн. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved