Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є постачальником послуги з розподілу електричної енергії у домогосподарстві за адресою [ADDRESS] . 24 січня 2022 року працівниками позивача під час проведення перевірки засобу обліку електричної енергії вищезазначеного житлового будинку було виявлено порушення, передбачене п.п.7 п.8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №132 (далі ПРРЕЕ), а саме самовільне відключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку. За фактом виявленого порушення ПРРЕЕ у присутності відповідача був складений акт про порушення від 24 січня 2022 року №000390 та складено схеми електроживлення споживача, здійснювалася фотофіксація. Акт підписаний відповідачем без зауважень. 03 лютого 2022 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ ПрАТ «Волиньобленерго» розглянуто факти, викладені в актів та документах до нього та встановлено, що споживач здійснила порушення ПРРЕЕ, а саме самовільне підключення електроустановки, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку, чим порушила п.п.7 п.8.4.2 ПРРЕЕ. Тому прийнято рішення провести нарахування згідно п.8.4.13 ПРРЕЕ за термін 365 діб до дня виявлення порушення ПРРЕЕ від 24 січня 2021 року. Розрахунок вартості необлікованої енергії становить 60\~644,48 грн. На комісії також було прийнято рішення щодо реструктуризації боргу на 24 місяця. 03 лютого 2022 року між сторонами був підписаний відповідний договір, за умовами якого відповідач повністю визнала заборгованість та зобов`язувалася погашати її щомісячними платежами. Оскільки відповідач не виконує договір про реструктуризацію боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 60\~644,48 грн. Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що вон не є ні власником, ні користувачем домогосподарства за адресою [ADDRESS] . Також вказує, що позивач не є належним позивачем, оскільки не є постачальником електроенергії. Крім того, вважає підписаний нею договір про реструктуризацію боргу нікчемним. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 24 січня 2022 року працівниками позивача під час проведення перевірки засобу обліку електричної енергії житлового будинку за адресою [ADDRESS] , було виявлено порушення, передбачене п.п.7 п.8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №132 (далі ПРРЕЕ), а саме самовільне відключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку. За фактом виявленого порушення ПРРЕЕ у присутності відповідача був складений акт про порушення від 24 січня 2022 року №000390 та складено схеми електроживлення споживача, здійснювалася фотофіксація. Акт підписаний відповідачем з такими поясненнями: «Близько місяця тому припинилося електропостачання. На гарячій лінії сказали, що проблема в нас, тому викликала електрика, за оголошенням. Про самовільне підключення мені не було відомо. Лічильник працював, тому жодних підозр в мене не виникало» (а.с.17-23). 03 лютого 2022 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ ПрАТ «Волиньобленерго» розглянуто факти, викладені в актів та документах до нього та встановлено, що споживач здійснила порушення ПРРЕЕ, а саме самовільне підключення електроустановки, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку, чим порушила п.п.7 п.8.4.2 ПРРЕЕ. Тому прийнято рішення провести нарахування згідно п.8.4.13 ПРРЕЕ за термін 365 діб до дня виявлення порушення ПРРЕЕ від 24 січня 2021 року. Розрахунок вартості необлікованої енергії становить 60\~644,48 грн. На засіданні комісії була присутня відповідач, як підписала відповідний протокол та отримала рахунок (а.с.23-25). На комісії також було прийнято рішення щодо реструктуризації боргу на 24 місяця. 03 лютого 2022 року між сторонами був підписаний відповідний договір, за умовами якого відповідач повністю визнала заборгованість у розмірі 60\~644,48 грн., що виникла перед позивачем згідно з рішенням комісії оформленим протоколом №129 від 03 лютого 2022 року (п.1.1-1.2) та зобов`язувалася погашати її щомісячними платежами (п.2.1, додаток №1). В договорі також передбачено, що у разі невиконання відповідачем зобов`язань за договором, недотримання графіку погашення заборгованості, позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей договір. У такому випадку даний договір вважається розірваним з моменту отримання боржником відповідного повідомлення від позивача (п.3.1.1) (а.с.26-29). У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач в порядку, визначеному п.3.1.1, надсилав відповідачу повідомлення про одностороннє розірвання договору. Також, відповідачем не надані докази виконання зобов`язань за договором та сплати платежів за ним. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до п.п.7 п.8.4.2 ПРРЕЕ, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку. У розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, рішенням комісії позивача з розгляду актів про порушення був встановлений акт самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку за адресою [ADDRESS] . Вказане рішення є чинним, у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалося, а тому воно підлягає виконанню. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що вона не є ні споживачем, ні власником будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , оскільки саме відповідач була присутня, як під час складання акту про порушення 24 січня 2022 року, так і під час розгляду цього акту на комісії 03 лютого 2022 року. Окрім того, відповідач надавала пояснення, що саме вона за місяць до проведення перевірки працівниками позивача викликала електрика, який, на її думку, і допустив самовільне підключення. До того ж, відповідачка підписала договір про реструктуризацію боргу від 03 лютого 2022 року, в якому повністю та беззаперечно визнала заборгованість перед позивачем. Доводи відповідача про нікчемність цього правочину суд відхиляє, оскільки нікчемним є лише той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом (ч.2 ст.215 ЦК України) і таких обставин в даному випадку не існує. Підписаний між сторонами договір є оспорюваним та може бути визнаний недійсним лише в судовому порядку (ч.3 ст.215 ЦК України). Проте відповідачка з позовом до впозивача про визнання недійсним такого договору не зверталася, а тому в силу презумпції правомірності правочину, передбаченої ст.204 ЦК України, такий правочин вважається дійсним і правомірним. З вищенаведеного у своїй сукупності можливо дійти висновку, що відповідач принаймі користується спірним будинком [ADDRESS] та проживає у ньому, а тому є і споживачем комунальних послуг за цією адресою. Неповідомлення відповідача про характер своїх взаємовідносин з власником будинку, чому саме вона використовує цей будинок та викликала туди електрика, чому саме вона добровільно була присутня на засідання комісії з розгляду акту про порушення та підписала договір про реструктуризацію, та її контраверсійні заперечення з посиланням на те, що вона не є споживачем житлово-комунальних послуг, наданих позивачем, суд оцінює як її суперечливу поведінку у цивільних правовідносин, що заборонено згідно доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» («ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці»). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 126/2200/20). Суд підкреслює, що всією своєю поведінкою під час врегулювання питання незаконного під`єднання до системи електропостачання позивача, а саме - підписання акту про порушення, з наданням своїх письмових пояснень по суті такого порушення, прибуття на засідання комісії з розгляду актів про порушення, укладення та підписання договору про реструктуризацію з повним визнання заборгованості за порушенням, давала підстави вважати, що відповідач визнає себе споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем. Тому, подальша поведінка відповідача під час розгляду цього спору суперечить добросовісності, оскільки не відповідає попереднім заявам та поведінці сторони, а інші суб`єкти, зокрема позивач розумно покладався на них. Також, суд вважає надуманими доводи позивача про те, що ПрАТ «Волиньобленерго» не є належним позивачем у справі, оскільки за змістом п.п.7 п.8.4.2 ПРРЕЕ, визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи (оператор системи передачі, оператор системи розподілу або оператор малої системи розподілу), яким в даному випадку є саме ПрАТ «Волиньоблерего», а не ТОВ «Волиньелектрозбут», яке є електропостачальником. Повертаючись до питання виконання договору про реструктуризацію заборгованості від 03 лютого 2022 року, суд звертає увагу, що сторони у п.3.1.1 передбачили право позивача в односторонньому порядку відмовитися від договору у разі порушення відповідачем графіку погашення заборгованості. Хоча таке право передбачало надіслання позивачем відповідачу відповідного повідомлення, суд вважає, що пред`явленням цього позову позивач фактично реалізував своє право на односторонню відмову від договору, адже засвідчив свою волю для цього, тому такий договір наразі вважається розірваним, в силу положень ст.651 ЦК України, а відповідач зобов`язана повернути всю суму заборгованості. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки відповідач у встановленому порядку не оспорювала рішення позивача, оформлене протоколом засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 03 лютого 2022 року №129, була присутня під час оформлення акту про порушення від 24 січня 2022 року та надавала свої письмові пояснення з приводу здійснення робіт на електроустановці на її замовлення, визнала всю суму заборгованості, уклавши відповідний договір про її реструктуризацію, який є чинним та не визнавався у встановленому порядку недійсним, але не виконує умови такого договору за погодженим графіком погашення, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вартість необлікованої електричної енергії у повному обсязі, що становить 60\~644,48 грн. У зв`язку з повним задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовною заявою та заявою про видачу судового наказу, який в подальшому скасований за заявою відповідача, у загальному розмірі 2\~684,00 грн.

Outcome: approved