Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У липні 2023 року АТ «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз» звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є споживачем та отримувачем послуг з розподілу природного газу з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , які надаються Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», як оператором ГРМ. Відповідач частково сплачував кошти за отриману послугу природного газу, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач вказує, що для приєднання до умов розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме сплатити за послуги оператора ГРМ, мати документально підтверджене споживання природного газу. Відповідач має газифікований будинок приєднаний до газорозподільної системи та здійснює фактичний відбір газу, а відтак приєднався до умов договору розподілу природного газу акцептував договір, зміст якого розміщений на офіційному веб сайті позивача та відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП та обов`язкового до виконання всіма суб`єктами ринку природного газу. Таким чином відповідач зобов`язаний здійснювати оплату за послуги з розподілу природного газу. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача за послугу з розподілу природного газу відповідачеві складає 5482,23 грн. Враховуючи вищевикладене АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» за захистом своїх прав вимушений звернутись з цим позовом до суду, яким просить стягнути із [PERSON] на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість у розмірі 5482,23 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 31 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. 24 серпня 2023 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки вважає позов необгрунтованим. Вказує, що типовий договір розподілу природного газу, на який посилається позивач, у якому не вказано істотних даних про надавача послуг, номер ліцензії, на здійснення господарської діяльності, платіжні реквізити, ціна на послуги, адреса та банк-отримувач платежів та номер банківського рахунку, коди та підпис керівника відділення, не може бутии належним доказом якихось зобов`язань, що виникли внаслідок п.1 ст. 626 ЦК України та п.1 ст. 629 ЦКУ. Позивачем не надано жодного доказу, що Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» в межах селища міського типу Вапнярка, а саме по вул. Лесі Українки на законних підставах у господарському віданні, користуванні чи експлуатації перебуває газорозподільна система, володіючи якою, він мав право частину її передати відповідачці у користування та надав послуги з транспотування природного газу, а також, що будинок відповідачки підключений саме до цієї газорозподільної системи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до довідки про фінансовий стан від 11.04.2023 року, на ім`я відповідачки [PERSON] як на побутового споживача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . За період з серпня 2021 року по травень 2023 року відповідачкою було спожито газу на 6223,98 грн (1550,82 куб.м ). Останньою було сплачено лише 741,45 грн. Відповідно борг становить 5482,23 грн. (а.с.16-18). Також позивачем надано копії фотознімків показників газового лічильника (а.с.19,20). Крім того, судом досліджені копії документів, доданих до відзиву : копія судового наказу від 02 січня 2023 року; копія ухвали про скасування судового наказу від 30 січня 2023 року; копія запиту до АТ «Вінницягаз»; копія відповіді АТ «Вінницягаз», з якої вбачається, що товариство є суб`єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі відповідної ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг згідно постанови від 19.06.2017 року № 811 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «Вінницягаз»; копія запиту до Вапнярської селищної ради; копія відповіді селищної ради від 15 травня 2023 року, з якої видно, що Вапнярська ТГ газорозподільної мережі в оренду АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» не передавала, договір оренди-відсутній, відповідно кошти за оренду не сплачуються, інветаризація та оцінка майна не здійснювалась; заява [PERSON] до АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про повернення помилково сплачених коштів (а.с. 4651). Відповідно до п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодексу газорозподільних систем), договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до п. 6.1, 6.2 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Згідно з абз. 2 пункту 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Відповідно до п. 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Згідно з абз.1 п.2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. За змістом ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. За особовим рахунком відкритим на ім`я відповідачки [PERSON] № [NUMBER] , за адресою, за якою зареєстрована відповідачка відбувалося споживання природного газу. При цьому, позивачем доведено, що відповідачем виконані умови для приєднання до договору розподілу природного газу: споживання природного газу та здійснення фактичного відбору газу. Здійснювалась часткова оплата. Станом на дату подання позову 14 липня 2023 року у відповідачки наявна заборгованість за оплату послуг з розподілу природного газу у розмірі 5482,23 грн. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16. Суд не бере до уваги твердження відповідачки [PERSON] стосовно того, що типовий договір не може бути належним доказом, оскільки дане питання врегульоване нормами закону, про що вище зазначалося. Також у своєму відзиві відповідач зазначила, що позивачем не доведено що має право продавати послуги по газопостачанню, однак судом встановлено, що АТ «Вінницягаз» діє на підставі відповідної ліцензії. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини, позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та надав послуги розподілу природного газу, водночас відповідач своїх зобов`язань не виконав та не оплатив послуги розподілу природного газу, чим порушив умови договору, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. Згідно ст.141 ЦПК України, стягненню із [PERSON] на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» підлягає судовий збір в розмірі 2684 грн. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved