Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

05 травня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про (встановлення) визнання батьківства та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 07 травня 2020 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Справа неодноразово відкладалась з підстав неявки учасників справи. 19 вересня 2022 року від [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позовних вимог. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2023 року призначено по справі судово-медичну експертизу момекулярно-генетичного аналізу ДНК. Доручено проведення даної експертизи експертам відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз. Зобов`язано відповідача [PERSON] та позивача [PERSON] , як законного представника неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з`явитись до відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз для відбору експертами у [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] біологічних зразків, необхідних для проведення експертизи. Зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. 24 квітня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про відмову від позову в частині визнання батьківства. Також було надано належним чином завірену копію свідоцтва про народження [PERSON] , де батьком дитини зазначено [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . 05 липня 2023 року з КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» до суду повернуто без виконання ухвалу суду від 27 лютого 2023 року у зв`язку з неприбуттям [PERSON] та дитини [PERSON] ,\~ [INFO] до експертної установи. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року поновлено провадження по справі. 28 липня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Також, 28 липня 2023 року від Відповідача до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року закрито провадження за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про (встановлення) визнання батьківства на підставі п.2 ч.1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України. Продовжено слухати справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення аліментів. В судове засідання 14 серпня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , актовий запис №264 зроблений 27 лютого 2008 року. ЇЇ батьком записаний [PERSON] , матір?ю [PERSON] . Оскільки сторони не заперечували, то суд, вважає доведеним факт проживання неповнолітньої [PERSON] разом з її матір?ю [PERSON] та факт ухилення відповідача від участі в утриманні дитини, так як Відповідач не спростував дану інформацію. Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні свою дитину суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу також статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи аліментний обов`язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, що дитина проживає з позивачем, а відповідач працевлаштований та має постійний дохід, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш,\~ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини. В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів. Стягненню підлягають 1073, 60 гривень.

Outcome: approved