Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

14 лютого 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначено, що 21 липня 2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ПАТ «Альфа-Банк» укладено Договір факторингу, відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору відбулася заміна кредитора, а саме: АТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №14/18-512/2011 від 28 квітня 2011 року, де позичальником є [PERSON] . 12 серпня 2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту шляхом затвердження його в новій редакції. Також, 30 листопада 2022 року були внесені відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Між ПАТ «БАНК КІПРУ» та [PERSON] було укладено договір кредиту №14/18-512/2011, а також іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру загальною площею 97,7 кв. м. (житлова площа 58,9 кв. м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов за Кредитним договором, за процедурою стягнення на іпотечне майно, 13 вересня 2021 року право власності на майно було зареєстроване в АТ «Альфа-Банк», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою, про арешт майна [NUMBER], виданою Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. та постановою ВП [NUMBER] про ареш майна, виданою 15 жовтня 2019 року Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області, накладено арешт на нерухоме майно відповідача із забороною його відчуження. Внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено право позивача, як власника відповідного майна. Таким чином, позивач, посилаючись на положення статей 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України та Закон України «Про виконавче провадження», просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», а саме: квартиру загальною площею 97,7 кв. м., житловою площею 58,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. про арешт майна боржника [NUMBER] та постановою ВП [NUMBER] про арешт майна, виданою 15 жовтня 2019 року Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Разом із позовною заявою, у порядку статті 84 ЦПК України, подано клопотання про витребування доказів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2023 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 28 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 3 квітня 2023 року о 12:30. Також, вказаним судовим рішенням, за клопотанням представника позивача, на підставі статті 84 ЦПК України, витребувано: у Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича (Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 193, оф. 7) належним чином завірену копію виданої ним постанови про арешт майна боржника [NUMBER]; у Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6) належним чином завірену копію постанови про арешт майна ВП [NUMBER], видану 15 жовтня 2019 року Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області. На стадії підготовчого провадження у судових засіданнях брав участь представник відповідача - адвокат Путієнко Є.В., при цьому, відповідач скористався свої правом передбаченим статтею 178 ЦПК України та направив до суду відзив на позовну заяву. Представник позивача на стадії підготовчого провадження участь у судових засіданнях не брав, правом надати відповідь на відзив не скористався, поважності причин неявки не повідомляв, із заявами та/або клопотаннями на адресу суду не звертався. Треті особи своїх представників до суду не направили, при цьому 10 березня 2023 на електронну адресу суду від Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. надійшов лист з додатками на виконання ухвали суду про витребування доказів, а Вишгородським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ухвалу суду від 28 лютого 2023 року, в частині витребування матеріалів, не виконано, право надати пояснення щодо позову не скористалися. Ухвалою суду від 7 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 10:00 10 серпня 2023 року, про що повідомлено учасників провадження. У призначене судове засідання, учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не з`явились, при цьому 8 серпня 2023 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника банку, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, а 10 серпня 2023 року - надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без його участі, а також клопотання в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України зазначивши, що докази понесених відповідачем судових витрат у справі будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Треті особи, причини неявки до суду не повідомили. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження суд враховує належне повідомлення учасників провадження про день, час та місце судового засідання, наявність заяви представників позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутності, а також положення статті 223 ЦПК України. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не визнаючи позовні вимоги, у відзиві на позовну заяву зазначив, що викладені у позові обґрунтування та обставини не відповідають дійсності та повністю спростовуються судовими рішеннями, в тому числі і Верховного Суду, що набрали законної сили та є обов`язковими до виконання. Відповідач зазначає, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року у справі №363/4102/19, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду, визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т.В., індексний номер 47391285 від 18 червня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру за АТ «Альфа Банк» (номер запису про право власності 32034653) та поновлено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 27 липня 2022 року рішення та постанову апеляційного суду у справі №363/4102/19 залишено без змін в частині вимог до Банку про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни, індексний номер: 47391285 від 18.06.2019 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (номер запису про право власності 32034653). У відзиві також зазначено, що у Вишгородському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області відкрито зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з відповідача на користь декількох стягувачів, в тому числі і рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року у справі №363/816/15-ц за позов АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 357434,88 гривні, проте відповідний виконавчий документ в грудні 2019 року було повернуто без виконання на підставі заяви банку. Разом з тим, на початку червня 2019 року відповідач отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області від 20 травня 2019 року ВП [NUMBER] про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення про стягнення заборгованості, а в двадцятих числах червня 2019 року - повідомлення ДП «СЕТАМ» від 5 червня 2019 року №6505/17-18-19 про те, що предмет іпотеки виставлено на реалізації з електронних торгів з початковою ціною продажу - 1004705,77 гривень. Відповідно до висновку про вартість майна від 20 березня 2023 року, ринкова вартість квартири станом на 20 березня 2023 року становить 3205049,00 гривень, що в 10 раз перевищує розмір заборгованості перед позивачем. Поряд з тим, позивачем вчинено ряд протиправних дій відносно відповідача та його майна, внаслідок чого наразі існують невирішені судові спори між сторонами. Відповідач, посилаючись на викладені у відзиві обставини, просить відмовити у задоволенні позову АТ «СЕНС Банк», а судові витрати покласти на позивача.. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 28 квітня 2011 року між ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] було укладено кредитний договір №14/18-512/2011 (а.с. 6-8). Відповідно до підпункту 1.1 договору предметом договору є надання банком позичальнику у тимчасове користування грошових коштів на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту складає 460000 гривень; строк користування кредитом встановлюється з 28 квітня 2011 року по 27 квітня 2018 року (включно); процентна ставка за користування кредитом складає: 1,9 процентів річних за строковою заборгованістю, 22,9% річних, у разі порушення Позичальником зобов`язань, як усіх разом, так і кожного з них окремо, які зазначені у пунктах 3.2.1, 3.2.3, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.11, 3.2.13 цього договору. У разі усунення позичальником вищезазначених порушень процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі, що діяв до моменту порушення позичальником зобов`язань визначених у пунктах 3.2.1, 3.2.3, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.11, 3.2.13 цього договору. Крім цього, у забезпечення усіх грошових зобов`язань за Кредитним договором №14/18-512/2011 від 28 квітня 2011 року, між ПАТ «Банк Кіпру» (іпотекодержатель), та [PERSON] (іпотекодавець) був укладений Договір іпотеки №БК-595/1 від 28 квітня 2011 року, який цього самого дня був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за №2738 (а.с. 10,11). Згідно із пунктом 1.1 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок нерухомого майна, що є предметом іпотеки, у разі порушення Іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з кредитного договору №14/18-512/2011 від 28 квітня 2011 року, укладеного між ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] та додаткових угод до нього, що укладені або укладатимуться між сторонами, за якими ПАТ «Банк Кіпру» надав Іпотекодацю у тимчасове користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на поточні потреби в сумі 460000 гривень на умовах та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до пункту 1.2 Договору, в іпотеку за цим договором передається квартира [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на праві власності. За взаємною згодою Сторін цього Договору заставна вартість предмету іпотеки становить 923747 гривень (пункт 1.3 договору). 21 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір факторингу №1. Відповідно п.п. 2.1, 2.2 Договору Клієнт ПАТ «НЕОС БАНК» відступає фактору ПАТ «Альфа-Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з боржником, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває право вимоги заборгованості по кредитних договорах. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржником щодо заборгованостей стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі повязані з ним права, зокрема грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів (а.с. 15-36). Отже, внаслідок укладення договору відбулася з заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 28 квітня 2011 року № 14/18-512/2011 позичальником згідно якого є [PERSON] . Згідно протоколу №2/2022 від 12 серпня 2022 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення зімн до Статуту АТ «Альфа-Банк», шляхом затвердження його нової редакції (а.с. 37-47). 30 листопада 2022 року було внесено зміни до відомостей про юридичну особу, а саме змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 48). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 вересня 2021 року №27439918, на квартиру за адресою [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності від 08.04.2003 вказане нерухоме майно у приватній власності [PERSON] ; реєстраційний номер: [NUMBER] , дата прийняття рішення про державну реєстрацію та внесення запису - 17.09.2003; 28 квітня 2011 року, за номером обтяження: 32034717, державним реєстратором Гуцуляк Т.В., Комунальне підприємства «Агенція адміністративних послуг, внесено запис про вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава для державної реєстрації - Іпотечний договір, серія та номер 2738, виданого 28.04.2011, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З.; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47391285 від 18.06.2019; Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: ПАТ «Банк Кіпру»; Особа, майно якої обтяжується - [PERSON] ; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:11122098, 28.04.2011, реєстратор - Київський міський нотаріальний округ; 28 квітня 2011 року, за номером запису про іпотеку: 32034780, державним реєстратором Гуцуляк Т.В., Комунальне підприємства «Агенція адміністративних послуг, перенесено із запису 6545175, запис про іпотеку; підстава для державної реєстрації - Іпотечний договір, серія та номер 2738, виданого 28.04.2011, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З.; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:47391285 від 18.06.2019; відомості про основне зобов`язання - строк виконання основного зобов`язання 27.04.2018, розмір основного зобов`язання - 460000,00 грн, додаткові відомості про зобов`язання: Згідно Кредитного договору; Відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель - ПАТ «Альфа-Банк», Іпотекодавець та боржник - [PERSON] ; 20 травня 2019 року, за номером обтяження: 32034751, державним реєстратором Гуцуляк Т.В., Комунальне підприємства «Агенція адміністративних послуг, перенесено із запису 31613073 запис про вид обтяження - арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації - постанови про арешт майна боржника, серії та номер 59154759, виданої Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В.; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47391285 від 18.06.2019; Обтяжувач - Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В.; Особа, майно якої обтяжуються - [PERSON] ; 15 червня 2019 року за номером запису про право власності/довірчої власності: 32034653, державним реєстратором Гуцуляк Т.В., Комунальне підприємства «Агенція адміністративних послуг, внесено запис про право власності на нерухоме майно за АТ «Альфа-Банк», підстава для державної реєстрації - Іпотечний договір, серія та номер 2738, виданий 28.04.2011 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, серія та номер: КП/254, виданий 18.01.2019, видавник - АТ «Альфа-Банк»; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47391285 від 18.06.2019, Гуцуляк Т.В., Комунальне підприємства «Агенція адміністративних послуг 15 жовтня 2019 року, за номером запису про обтяження 33676143, державним реєстратором Тимченко К.І., Вишгородський РВДВС ГТУЮ у Київській області, внесено запис про обтяження - арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації - постанова про арешт майна, серія та номер ВП [NUMBER], виданий 15.10.2019 Вишгородський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області; підстава для внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49170671 від 15.10.2019; Особа, майно якої обтяжується - АТ «Альфа-Банк», Обтяжувач - Вишгородський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області; 19 листопада 2019 року, за номером обтяження: 34204245 (спеціальний розділ), державним реєстратором Мовчун Т.С., Вишгородський РВДВС ГТУЮ у Київській області, внесено запис про арешт нерухомого майна; підстава для державної реєстрації - ухвала Вишгородського районного суду Київської області про арешт майна боржника, серія та номер №363/4102/19 від 30.09.2019; підстава для внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49740824 від 19.11.2019, обтяжувач - Вишгородський РВ ДВС (а.с. 12-19). Згідно висновку про вартість майна від 20 березня 2023 року ринкова вартість нерухомого майна - трикімнатної квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , без урахування податку на додану вартість, станом на 20 березня 2023 року становить 3205049 гривень (а.с. 74). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2016 року у справі №363/816/15-ц задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 357149,88 гривень та сплачену суму судового збору у розмірі 3654 гривні, а всього стягнуто 360803,88 гривні (а.с. 78-81). Вказане рішення перевірено судом у ЄДРСР, з урахуванням положень частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень». 20 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №363/816/15-ц, виданого 24 листопада 2016 року Вишгородським районним судом Київської області. У вказаному виконавчому провадженні стягувачем є АТ «Альфа-Банк», боржником - [PERSON] (а.с. 137-139). Іншою постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 20 травня 2019 року накладено арешт на майно [PERSON] , а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 140-141). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року у справі №363/4102/19 задоволено позов [PERSON] до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т.В. та АТ «Альфа Банк», треті особи: [PERSON] та КП «Агенція адміністративних послуг» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Вказаним рішенням суду визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т.В., індексний номер: 47391285 від 18 червня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру « [ADDRESS] за АТ «Альфа-Банк» (номер запису про право власності 32034653), поновлено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та стягнуто з АТ «Альфа-Банк» та КП «Агенція Адміністративних послуг» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1536 гривень (а.с. 82-92). Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року у справі №363/4102/19 апеляційну скаргу відповідача АТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року залишено без змін (а.с. 93-110). Постановою Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі №363/4102/19 касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено частково, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у частині задоволення позовних вимог до [PERSON] до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, поновлення реєстрації права власності, а також у частині стягнення з комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» на користь позивача судового збору скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни відмовлено. В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року залишено без змін (а.с. 111-126). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частина перша статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Звертаючись до суду, ПАТ «Сенс Банк» посилається на те, що Банк не може розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно, оскільки йому стало відомо про наявність арешту іпотечного майна. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Положеннями частини другої статті 3 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Так, згідно із статтею 577 ЦК України моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Згідно пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Частиною першою статті 57 Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Так, згідно із частиною першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивачами за таким позовом можуть бути особи, які вважають, що майно, яке перебуває під арештом, належить їм, а не боржникові, можуть звернутись до суду з позовом про звільнення цього майна з-під арешту (виключення майна з опису). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 1077, 1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як встановлено судом, АТ «Сенс Банк» набуло прав кредитора та іпотекодержателя за іпотечним договором №БК-595/1 від 28 квітня 2011, його право як іпотекодержателя зареєстровано у встановлено законом порядку. Як зазначає позивач, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого він є. Позивачу стало відомо, що на вказане нерухоме майно накладено арешт постановою Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. [NUMBER] та постановою Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ВП [NUMBER] від 15 жовтня 2019 року. Наявність цих обтяжень, порушує права позивача як власника майна та, посилаючись на положення статті 319, 321, 386, 391 ЦК України, просить суд звільнити іпотечне майно з-під арешту. Однак, з таким твердженням позивача, суд не погоджується, оскільки, як встановлено судом рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року у справі №363/4102/19, яке у цій частині залишено без змін судовими рішеннями судів вищих інстанцій, визнано незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни, індексний номер: 47391285 від 18.06.2019 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (номер запису про право власності 32034653). Отже, спірна квартира не належить на праві власності АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, при цьому АТ «Альфа-Банк» є стягувачем у виконавчих провадженнях, у яких накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] , та з-під яких позивач просить суд звільнити вказану квартиру. Так, за приписами статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно зі статтею 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, виходячи із змісту зазначених норм, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності майна позивачеві та безпідставність включення такого майна до опису майна боржника та накладення на нього арешту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за № 14, роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Водночас, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що в разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень). Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження». Також Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі 320/2494/20 зазначив, що у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі 320/5432/18). Звертаючись з даним позовом до суду, АТ «Сенс Банк» обґрунтовував свої вимоги тим, що накладення арешту на предмет іпотеки, порушує його права, як власника майна, а саме право реалізації заставного майна, у зв`язку з чим просив зняти з нього арешт. Враховуючи те, що АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивача - АТ «СЕНС БАНК», є стягувачем у виконавчих провадженнях, він не може пред`являти позов про зняття майна з-під арешту, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про звільнення майна з-під арешту, внаслідок відсутності порушення прав позивача. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору відносяться за рахунок позивача.

Outcome: dismissed