Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

В червні 2022 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (далі - АТ «УКРСИББАНК») в порядку цивільного судочинства звернулося до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11277742000. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 р., були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту №11277742000, АТ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в валюті в сумі 200 000 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28 грудня 2037 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом в розмірі 12,49% річних, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1., 1.2. кредитного договору). В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору виникла прострочена заборгованість та банк у травні 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 17.01.2017 року по справі №756/6835/16ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , третя особа: Приватне Підприємство «Екстел Плюс» про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: Приватне Підприємство «Екстел Плюс» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №11277742000 від 26 грудня 2007 року. В розмірі 33 687,15 доларів США, яка складається з кредитної заборгованості у розмірі 28 563,68 доларів США, та заборгованості по процентам у розмірі 5 123,47 доларів США, та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 33 032,87 грн. та судові витрати в розмірі 13 327,60 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ПП «Екстел Плюс» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року рішення в частині боргу за процентами та пенею змінено та вирішено стягнути проценти у розмірі 4 132,47 дол. США, нараховані по 21.01.2016 року та пеню у розмірі 18 962,24 грн. При цьому апеляційним судом встановлено, що «18 грудня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» направило на адресу відповідача [PERSON] вимогу про усунення порушень з попередженням про дострокове стягнення заборгованості. В якій зазначив, що станом на 16 грудня 2015 року заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 31 883,53 доларів США, з яких: 28 563,68 доларів США - кредитна заборгованість, 3 319,85 доларів США -прострочена заборгованість по відсотках. У вимозі звернуто увагу позичальника на те, що у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за договором строком більше ніж на один місяць та у випадку непогашення простроченого грошового зобов`язання протягом 31 календарного дня, з дня отримання цієї вимоги, банк визнає термін повернення кредиту таким, що настав та вимагає від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня з дати одержання позичальником цього повідомлення про дострокове повернення кредиту. Вказана вимога була отримана відповідачем 21 грудня 2015 року. Отже, відповідач повинен був достроково сплатити заборгованість по тілу кредиту та проценти до 21 січня 2016 року. З 22 січня 2016 року строк дії кредитного договору закінчився і з цього моменту припиняється нарахування процентів за користування кредитом та пені». Вищевказане рішення суду тривалий час не виконувалося. Погашення боргу за рішенням суду здійснювалося з 2019 року по 29.10.2021 рік. Борг за кредитом погашено у повному обсязі 29.10.2021 року, а за процентами, що підлягали стягненню за рішенням суду залишились не погашеними 990,15 дол. США. Просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 887,90 дол США та судові витрати в розмірі 2481 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду головуючому судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.07.2023 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. 02.03.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява представника АТ «УКРСИББАНК» про розгляд справи без їх участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в задовленні позовних вимог у повному обсязі та застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11277742000. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 р., були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до умов Договору про надання споживчого кредиту №11277742000, АТ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в валюті в сумі 200 000 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28 грудня 2037 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом в розмірі 12,49% річних, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1., 1.2. кредитного договору). В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору виникла прострочена заборгованість та банк у травні 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 17.01.2017 року по справі №756/6835/16ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , третя особа: Приватне Підприємство «Екстел Плюс» про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: Приватне Підприємство «Екстел Плюс» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №11277742000 від 26 грудня 2007 року. В розмірі 33 687,15 доларів США, яка складається з кредитної заборгованості у розмірі 28 563,68 доларів США, та заборгованості по процентам у розмірі 5 123,47 доларів США, та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 33 032,87 грн. та судові витрати в розмірі 13 327,60 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ПП «Екстел Плюс» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року рішення в частині боргу за процентами та пенею змінено та вирішено стягнути проценти у розмірі 4 132,47 дол. США, нараховані по 21.01.2016 року та пеню у розмірі 18 962,24 грн. При цьому апеляційним судом встановлено, що «18 грудня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» направило на адресу відповідача [PERSON] вимогу про усунення порушень з попередженням про дострокове стягнення заборгованості. В якій зазначив, що станом на 16 грудня 2015 року заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 31 883,53 доларів США, з яких: 28 563,68 доларів США - кредитна заборгованість, 3 319,85 доларів США -прострочена заборгованість по відсотках. У вимозі звернуто увагу позичальника на те, що у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за договором строком більше ніж на один місяць та у випадку непогашення простроченого грошового зобов`язання протягом 31 календарного дня, з дня отримання цієї вимоги, банк визнає термін повернення кредиту таким, що настав та вимагає від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня з дати одержання позичальником цього повідомлення про дострокове повернення кредиту. Вказана вимога була отримана відповідачем 21 грудня 2015 року. Отже, відповідач повинен був достроково сплатити заборгованість по тілу кредиту та проценти до 21 січня 2016 року. З 22 січня 2016 року строк дії кредитного договору закінчився і з цього моменту припиняється нарахування процентів за користування кредитом та пені». Вищевказане рішення суду тривалий час не виконувалося. Погашення боргу за рішенням суду здійснювалося з 2019 року по 29.10.2021 рік. Борг за кредитом погашено у повному обсязі 29.10.2021 року, а за процентами, що підлягали стягненню за рішенням суду залишились не погашеними 990,15 дол. США. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 625 ЦПК України на яку посилається позивач передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справи суд враховує правову позицію Верховного Суду з приводу стягнення 3% річних на підставі ст.625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі 127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19) зазначено: «Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14?10цс18) від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статтей 526,599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за не виконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Враховуючи те, що судове рішення тривалий час не виконувалося, погашення боргу за судовим рішенням здійснювалося з 2019 року по 29.10.2021 року, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі №373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті: «як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини 1 ст.1046, ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України». Таким чином з урахуванням положень ст. 625 ЦК України та правових висновків Верховного Суду, позивач має право на стягнення 3% річних в порядку ст.625 ЦК України за увесь час прострочення, обмежуючись останніми трьома роками, які передують подачі позову. Позивачем станом на 18.05.2022 року нараховано 3% річних у сумі 887 дол. США 90 центів, які він просить стягнути з відповідача на свою користь. Суд вважає, що до правовідносин, що виникли між сторонами підлягає застосуванню ст.625 ЦК України і кошти підлягають стягненню за період, як просить позивач з 16.06.2019 року по 29.10.2021 року, однак стягненню підлягає сума виходячи з наступного розрахунку. Кількість днів прострочення з 16.06.2019 року по 29.10.2021 року складає 867 днів. Сума 3% річних =33 687,15 дол США-28 563,68 дол США х 3 % х 365 днів : 867 днів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - 887 дол. США 90 центів. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2 481 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved