Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

1.Позиція позивача. 18 липня 2023 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким [PERSON] просить: - розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 17 серпня 2013 року у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, за актовим записом № 394; - після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, у зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 17 серпня 2013 року. Шлюб зареєстровано у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2022 року. Причини психологічного характеру призвели до розпаду сім`ї та не дозволяють надалі бути разом. Різні погляди на життя, втрата взаєморозуміння, неможливість дійти згоди у вирішенні питань, які стосуються родини, не сприяли збереженню сім`ї та в результаті стали причиною відчуження та втрати почуттів. З моменту припинення шлюбних відносин проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не мають загальний бюджет, ніхто не робив спроб для примирення. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] не заперечує проти винесення рішення щодо розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . 3. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач, [PERSON] подала до суду заяву, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу розглянути за своєю відсутністю. Відповідач, [PERSON] подав до суду заяву, не заперечує щодо розірвання шлюбу. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 18 липня 2023 року [PERSON] до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області подала позовну заяву про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передали до провадження судді Івченко Т.П. 03 серпня 2023 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 серпня 2023 року відповідач [PERSON] на електронну пошту суду подав заяву, зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу між ним та [PERSON] 31 серпня 2023 року позивач [PERSON] подав до суду заяву, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі з 17 серпня 2013 року, зареєстрованому Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 394 (а.с.10). Дошлюбним прізвищем позивача - [PERSON] є « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Подружжя має малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11-12). Спору про поділ майна сторони не мають. Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки з квітня 2022 року. Причини психологічного характеру призвели до розпаду сім`ї та не дозволяють надалі бути разом. Різні погляди на життя, втрата взаєморозуміння, неможливість дійти згоди у вирішенні питань, які стосуються родини, не сприяли збереженню сім`ї та в результаті стали причиною відчуження та втрати почуттів. З моменту припинення шлюбних відносин проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не мають загальний бюджет, ніхто не робив спроб для примирення. 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як вбачається із встановлених обставин спору, примирення між сторонами не є доцільним. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно з ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому, як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.8 Постанови від 21грудня 2007 року N11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу. Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач, в свою чергу визнав позовні вимоги, в повному обсязі, вважає, що збереження шлюбу та подальше перебування у шлюбі не можливим. Приймаючи до уваги позиції сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом враховується що при зверненні із позовом [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 41755690 від 14 липня 2023 року. Відповідачем до розгляду справи по суті визнано позовні вимоги заявлені позивачем вцілому. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, серед іншого, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також, частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, серед іншого, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», з державного бюджету на користь [PERSON] підлягає поверненню 50 % від сплаченого ним судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, що дорівнюють 536 (п`ятсот тридцять шести) гривням 80 копійок. Щодо іншої частини понесених судових витрат, то згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з врахуванням приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судові витрати які підлягають розподілу між сторонами в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, як 50 % від сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, також дорівнюють 536 (п`ятсот тридцять шести) гривням 80 копійок, та підлягають покладенню на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто по 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок на кожного зі сторін. А тому з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] підлягає стягненню у відшкодування понесених позивачем витрат сума у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved