Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 27 січня 2015 року між ним [PERSON] 1987 року народження та [PERSON] 1993 року народження, було зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . 16 грудня 2022 року на підставі рішення Трускавецького міського суду Львівської області між ними був розірваний шлюб. У відповідності до рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 16.12.2022 року по справі № 457/999/22 про розірвання шлюбу - діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , проживають та виховуються разом із батьком [PERSON] . Ще до розірвання шлюбу [PERSON] останнім часом, фактично не цікавиться життям, побутом, ні вихованням, розвитком їхніх спільних дітей. З моменту розлучення, ситуація не покращилася діти проживають з батьком та повністю перебувають на його утриманні. Відповідачка свідомо усунулась від покладених обов`язків матері визначених Сімейним кодексом України в частині ухилення від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що виражається в повному ігноруванні їх як особистостей, не спілкується з дітьми, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] РНОКПП [NUMBER] відносно доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи, в якій він просить долучити висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 08.08.2023 року та просить справу розглядати у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи знаходиться копія нотаріально посвідченої заяви, в якій вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та просить розгляд справи в суді проводити без її участі. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника та повідомляється про те, що ними підготовлено висновок від 08.08.2023 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей. Також в заяві зазначено, що вони підтримують позовні вимоги. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [INFO] між [PERSON] 1987 року народження та [PERSON] 1993 року народження, було зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . 16 грудня 2022 року на підставі рішення Трускавецького міського суду Львівської області між ними був розірваний шлюб. У відповідності до рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 16.12.2022 року по справі № 457/999/22 про розірвання шлюбу - діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , проживають та виховуються разом із батьком [PERSON] . Ще до розірвання шлюбу [PERSON] останнім часом, фактично не цікавиться життям, побутом, ні вихованням, розвитком їхніх спільних дітей. З моменту розлучення, ситуація не покращилася діти проживають з батьком та повністю перебувають на його утриманні. Відповідачка свідомо усунулась від покладених обов`язків матері визначених Сімейним кодексом України в частині ухилення від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що виражається в повному ігноруванні їх як особистостей, не спілкується з дітьми, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Крім цього, в матеріалах справи знаходиться копія нотаріально посвідченої заяви, в якій вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Невиконання батьківського обов`язку з боку відповідачки суперечить ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», де зазначається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно із п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 08 серпня 2023 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, у ході розгляду справи знайшли своє підтвердження ті обставини, що відповідачка не бере участі в матеріальному утриманні дітей, не займається їх вихованням та лікуванням, не створює умов для отримання ними освіти а тому, на думку суду, наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, оскільки відповідачка самоусунулась від виховання своїх дітей, не бажає нести за них відповідальність і виконувати свій батьківський обов`язок, тоді як діти потребують, зокрема і грошової допомоги, з врахуванням їх віку і розвитку та стану здоров`я, тому суд приходить до висновку, що відповідачку [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ., що відповідатиме інтересам дітей. Окрім цього, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved