Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

24.03.2023р. АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника адвоката Будьонного В.С. (діє на підставі ордеру від 24.01.2022р. а.с. 12) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про вилучення майна (а.с. 1-4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 18.04.2023р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 37). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.01.2018р. між [PERSON] і АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу автомобіля № DNFGA100000288, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., зареєстрований у реєстрі за №86, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передав у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Skoda Oktavia 2012 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] (п. 2.2. договору лізингу). Відповідно до п. 2.3. договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 48 місяців (п. 14.2. договору) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору, лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. 01.02.2018р. сторони підписали акт приймання-передачі предмету лізингу. \~ \~ \~ \~ Пунктами 6.2.2. та 6.2.3. договору лізингу на лізингоодержувача було покладено зобов`язання сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а також сплатити винагороду за користування предметом лізингу відповідно до Графіку та п. 14.3. цього договору. Згідно із п. 8.2.1 договору лізингу у разі настанні події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших зобов`язань за цим договором. 17.04.2020р. у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, банком направлено лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту. Згідно із п. 8.2.4. договору лізингу якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержуйачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні. 23.09.2020р. оскільки лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту, лізингодавець направив відповідачу повідомлення про розірвання договору лізингу з 29.09.2020р. Станом на березень 2023 предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачеві не відоме. Враховуючи викладене, просив вилучити у [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» транспортний засіб автомобіль Skoda Oktavia, 2012 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 22.08.2023р.\~представник позивача Кізима О.В. (діє на підставі довіреності від 16.08.2021р.р- а.с. 51) суду надала заяву, в якій просив справу розглядати без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 50). Відповідач [PERSON] \~в судові засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце слухання повідомлявся шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації місця проживання та шляхом оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. 38 40, 44, 47-49). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позов. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 30.01.2018р. між [PERSON] і АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір фінансового лізингу автомобіля № DNFGA100000288, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М., зареєстрований у реєстрі за №86, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Skoda Oktavia 2012 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] (п. 2.2. договору лізингу) (а.с. 15 19). Відповідно до п. 2.3. договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 48 місяців (п. 14.2. договору) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору, лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. За змістом п. 2.4. договору лізингу предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії договору лізингу. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається. Умови переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача визначені у п. 11.2. договору лізингу, відповідно до якого сторони дійшли до згоди про те, що на протязі 10 робочих днів з дня закінчення строку лізингу передбаченого договором, при обов`язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків Лізингодавцю, та при обов`язковій відсутності відмови лізингодавця від договору лізингу (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, лізингодавець зобов`язаний підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткою Лізингодавця акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Відповідно до п. 4.1. договору лізингу сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до п. 14.3. договору у складі лізингових платежів, при цьому відсотки розраховуються на залишок невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році. Пунктом 14.3. договору лізингу встановлено, що лізингові платежі включають в себе: 1) платіж з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з Додатком 2; 2) винагороду за користування предметом лізингу в розмірі 19,12% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; 3) платежі з відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з Додатком 2. Сплату лізингових платежів лізингоодержувач здійснює на транзитний рахунок № [NUMBER] (п. 14.5. Договору лізингу). 01.02.2018р. сторони підписали акт приймання-передачі предмету лізингу (а.с. 21 22). \~ \~ \~ \~ Пунктами 6.2.2. та 6.2.3. договору лізингу на лізингоодержувача було покладено зобов`язання сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу, а також сплатити винагороду за користування предметом лізингу відповідно до Графіку та п. 14.3. цього договору. Відповідно до п. 6.3.3. договору лізингу лізингодавець має право відмовитись від цього договору шляхом дострокового розірвання у випадках передбачених чинним законодавством України. У відповідності до підпункту «а» пункту 8.1. договору лізингу для цілей цього договору подією дефолту є, зокрема, затримання сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць. Згідно із п. 8.2.1 договору лізингу у разі настанні події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 13.8. договору лізингу будь-яке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, який може час від часу повідомляти в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений. 17.04.2020р. у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, банком направлено лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту, що підтверджено повідомлення про настання події дефолту, списком згрупованих відправлень від 14.04.2020р., описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком (24 26). Згідно із п. 8.2.4. Договору лізингу якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний\~негайно повернути\~в повному\~обсязі заборгованість\~за договором\~та повернути\~предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержуйачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні. 23.09.2020р. оскільки лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту, лізингодавець направив відповідачу повідомлення про розірвання договору лізингу з 29.09.2020р., що підтверджується копіями повідомлення про розірвання договору, списком згрупованих відправлень, описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком (а.с. 27 28) Як вказує позивач, станом на березень 2023 предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу банку не відоме. Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97-ВР від 16.12.1997р. (у редакції, чинній на момент укладення договору) за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ст. 9 Закону лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника.Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу Стаття 10 Закону визначені права та обов`язки лізингодавця. Так, лізингодавець має право, зокрема, 3) відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; 4) вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; 5) стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 6) вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; 7) вимагати повернення предмета\~лізингу та\~виконання грошових\~зобов`язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов`язань лізингоодержувачем за договором лізингу. Лізингодавець зобов`язаний: 1) у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; 2) попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; 3) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу; 4) відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором; 5) прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу. Лізингодавець може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та інших нормативно-правових актів. Відповідно до стаття 11 Закону лізингоодержувач має право: 2) відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; 3) вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; 4) вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: 1) прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; 2) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; 3) своєчасно сплачувати лізингові платежі; 4) надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; 5) письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; 6) письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; 7) у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета\~лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів. Як видно зі змісту договору, пунктом 8.2.2. передбачено, що у разі настання події дефолту лізингоодержувач зобов`язаний усунути подію дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт від лізингодавця негайно доставити предмет лізингу за адресою, визначеною лізингодавцем у повідомленні про настання події дефолту, після звернення лізингоодержувача та повернути предмет лізингу лізингодавцю за актом приймання-передачі, який підписується сторонами. Згідно із п. 8.2.3. договору якщо предмет лізингу не була доставлено лізингодавцю в порядку, визначеному статтею 8 п. 8.2.2. цього договору, лізингодавець самостійно здійснює доставку Предмета лізингу за адресою, визначеною лізингодавцем. Витрати пов`язані із доставкою предмета лізингу покладаються на лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний з`явитись до лізингодавця для підписання акту приймання-передачі та сплати заборгованості за цим договором. Відповідно до п. 8.2.4. договору якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу. Отже, договором чітко передбачений порядок дій дізингодавця у разі настання події дефолту та не усунення його лізингоодержувачем, а саме, у разі якщо лізингоодержувач не виконав обов`язку про негайне повернення предмета лізингу, лізингодавець самостійно здійснює доставку предмета лізингу за визначеною ним адресою, а лізингоодержувач зобов`язаний з`явитись до лізингодавця для підписання акту приймання-передачі та сплати заборгованості за договором. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Право вибору способу захисту з-поміж передбачених законом або договором належить кредитору. Верховний Суд зробив висновок, що запровадження спеціального правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд приходить до висновку, що позивачем обраний спосіб захисту права шляхом вилучення у відповідача транспортного засобу, не передбачений ані Законом України «Про фінансовий лізинг» № 723/97-ВР від 16.12.1997р. (у редакції, чинній на момент укладення договору), ані умовами договору, яким передбачено порядок повернення предмета лізингу на користь лізингодавця. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.04.2021р. у справі № 910/10011/19). У зв`язку із тим, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України із відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed