Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

30 червня 2023 року позивачка подала до суду вищезазначений позов, посилаючись на те, що 20 грудня 2019 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, про що Ржищівським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області вчинено актовий запис № 38 від 20 грудня 2019 року. Подружжя має шестеро спільних дітей: [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2016 року народження та [PERSON] , 2018 року народження. Стосунки між сторонами зіпсувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе. В позовній заяві позивачка просила суд розірвати шлюб з [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явились. 08 серпня 2023 року позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом отримання повісток на поштову адресу вказану в позовній заяві, яка відповідає місцю реєстрації відповідача. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 02 серпня 2023 року, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов станом на 23 серпня 2023 року до суду не надсилав. Отже суд вирішив розглядати справу без участі сторін за наявними матеріалами в порядку, передбаченому ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено такі обставини. Сторони перебувають у шлюбі з 20 грудня 2019 року (а.с.4), актовий запис № 38 від 20 грудня 2019 року, вчинений Ржищівським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Мають спільних дітей: повнолітню дочку [PERSON] , 2005 року народження та неповнолітніх дочку [PERSON] , 2006 року народження (а.с.5), дочку [PERSON] , 2008 року народження (а.с.6), сина [PERSON] , 2011 року народження (а.с.7), дочку [PERSON] , 2016 року народження (а.с.8) та сина [PERSON] , 2018 року народження (а.с.9). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач відзив на позов не подав. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved