Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що він є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Донецьк, нині тимчасово окупованій території України. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 5299 від [INFO] [PERSON] померла від постінфарктного кардіосклерозу. Разом з тим документи видані органами реєстрації та іншими незаконними органами (установами), що знаходяться на території, непідконтрольній державній владі України, де Російська Федерація чинить злочин агресії проти України. Отримати свідоцтво про смерть матері у відділі РАЦСу неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом РАЦСу для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». 15.08.2023 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки не пред`явлено документи, на підставі яких проводиться державна реєстрація смерті. Зважаючи на викладене, просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Донецьк, Донецької області у віці 78 років. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги він підтримує у повному обсязі, просить заяву задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Представник заінтересованої особи Деснянського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] . Згідно довідки від 27 травня 2022 року №7705-7500920316 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , фактично проживає в [ADDRESS] . Документами, що підтверджують факт смерті матері заявника - [PERSON] є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , лікарське свідоцтво про смерть №5295 від 29.07.2023 року, які були отримані на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк Донецької області. Вказані документи не є офіційними документами відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті, оскільки м. Донецьк є тимчасово окупованою територією. Отримати документ на підтвердження смерті матері встановленого законодавством України зразку заявник не має можливості через знаходження установи на тимчасово окупованій території. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Станом на 25 серпня 2023 року м. Донець Донецької області знаходиться в тимчасовій окупації. У ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р., передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У п. 1 Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України породжує юридичні наслідки для заявника [PERSON] , проте останній не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документи встановленої форми про смерть матері [PERSON] та на їх підставі зареєструвати її смерть, оскільки свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті видано на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, таке свідоцтво є недійсними і не створює правових наслідків. При цьому чинним законодавством України не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті особи та заявник не має іншої можливості одержати необхідні документи, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі наведеного,

Outcome: approved