Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2015 року, з дня пред`явлення позову. Разом з цим, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказує, що від шлюбу між позивачем та [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 29 вересня 2014 року у справі №524/3909/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] і визначено місце проживання дитини з матір`ю. Також зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 03 березня 2015 року у справі №524/10531/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа Кременчуцьким відділом державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі відкрито виконавче провадження та з пенсії по інвалідності 2 групи загального захворювання проводяться утримання на сплату аліментів та на погашення заборгованості по аліментам. За твердженням позивача, донька з 25 травня 2022 року постійно проживає разом із батьком та знаходиться повністю на його утриманні та вихованні. Вважає, що на даний час відповідачка втратила право отримання аліментів на утримання дочки, оскільки дитина постійно проживає з ним, а отримані кошти відповідач витрачає на власні потреби. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 березня 2023 року заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 листопада 2022 року та заочне (додаткове) рішення від 05 січня 2023 року скасовано та призначено підготовче судове засідання по даній справі. 18 квітня 2023 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Баранік К.В., згідно якого остання просила суд повністю відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог до [PERSON] , а також стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн. Відзив мотивовано тим, що на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області у справі № 524/3909/14-ц від 29 вересня 2014 року визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , і станом на день подання позову у даній справі, зазначене вище рішення суду не скасоване та не змінене. Донька зареєстрована та мешкає у квартирі відповідачки в [ADDRESS] , знаходиться на утриманні матері. [PERSON] не чинить жордних перешкод дитині у спілкуванні з батьком чи у відвідуванні батька. Натомість, сам позивач [PERSON] на підставі рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь Калюжної ТМ. На утримання їх спільної доньки [PERSON] , однак попри це має заборгованість перед відповідачкою зі сплати аліментів. У вересні 2022 року надійшла востаннє сума коштів на погашення існуючої минулої заборгованості і більше з того часу позивач не сплачував аліментів на утримання дитини. Також у відзиві зазначено, що відповідачка по справі [PERSON] має ще одну дитину- [PERSON] , та до 14 січня 2023 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку. За таких обставин, вважає вимогу позивача про стягнення з неї аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі частини з усіх видів заробітку, починаючи від дня подачі позову до суду, тобто з 29 червня 2022 року, такою, що порушує норми права. Окрім того, мати весь час опікується донькою, слідкує за її навчанням, станом здоров`я. Натомість батько, як на думку відповідача здійснює постійний тиск на доньку, маніпулює своїми правами у власних інтересах. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачі у даному випадку, дежить обов» язок доведення фактичного постійного місця проживання та можливостей відповідача сплачувати аліменти. Сама по собі та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі №536/736/22, призначено справу до судового розгляду по суті. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] заяви усне клопотання про зменшення позовних вимог, остаточно просив суд ухвалити рішення, яким припинити стягненн аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 03 березня 2015 року, з дня пред`явлення позову, а також стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд його позов задовільнити з підстав, наведених у позові. Представник позивача адвокат Альошкіна О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказала, що на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука визначено місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , разом з нею. Дійсно, починаючи з травня 2022 року і по даний час донька тимчасово проживає з батьком [PERSON] . Однак, як вважає відповідачка, позивач чинить психологічний тиск на дитину, намовляє її жити разом з батьком та не повертатись до матері. На даний час вказала, що на її утриманні перебуває малолітній син, та вона, лише починаючи з січня 2023 року почала працювати після закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має невеликий дохід, сама перебуває у скрутному матеріальному становищі. Попри це, відповідачка постійно контактує з донькою, спілкується, цікавиться її життям та навчанням, в силу своїх матеріальних можливостей надає доньці грошові кошти чи купує приладдя для навчання. Також [PERSON] зазначила, що опікується здоров`ям дитини, разом з донькою відвідує лікарів у разі потреби, однак відповідач, як на її думку, і в цьому намагається чинити перешкоди та умисно не пускає доньку для спільного з матір`ю відвідування лікарів. Представник відповідача адвокат Баранік К.В. в судовому засіданні просила суд у задоволенні позову відмовти, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області свого представника в судове засідання не направили, подали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Вислухавши позивача [PERSON] , його представника адвоката Альошкіну О.І., відповідача [PERSON] , її представник адвоката Баранік К.В., дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2014 року у справі №524/3909/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 лютого 2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №90. Визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище ? [PERSON] . У матеріалах справи наявний виконавчий лист №524/10531/14-ц виданий 01 серпня 2018 року на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2015 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного виконавчого листа постановою старшого державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Бєловою Т. І. від 28 січня 2022 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. У довідці Відділу обслуговування громадян №7 Головного управління в Полтавській області Управління обслуговування громадян Пенсійного фонду України №1211 від 03 червня 2022 року вказано, що [PERSON] з 07 липня 2021 року перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та сплачує аліменти відповідно до виконавчого листа №524/10531/14-ц від 01 серпня 2018 року. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі ? СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Отже, при вирішенні питання стягнення та припинення стягнення аліментів, суд виходить, у тому числі з того, з ким проживає дитина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] 25 травня 2022 вона повернулась до України з-за кордону, де на той час проживала з матір`ю [PERSON] , та з того часу вона постійно проживає разом з батьком [PERSON] , з його дружиною [PERSON] та сином останньої, в будинку по [ADDRESS] . Вказала, що батько її забезпечує матеріально, в сім`ї батька у неї склались з усіма членами родини хороші, доброзичливі відносини. Вказала, що за потреби, як батько, так і мати купують їй приладдя для навчання. Вказала, що також спілкується з матір`ю [PERSON] та молодшим братом [PERSON] , іноді відвідує маму та залишається в неї ночувати. Має намір постійно проживати разом з батьком [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач по справі [PERSON] є її чоловіком, з яким вони проживають разом 7 років. У травні 2022 року їй зателефонував чоловік та повідомив, що його донька від першого шлюбу [PERSON] повертається з Польщі до України та буде жити з ними. Вони разом зустріли [PERSON] , та з того часу вона проживає разом з ними, мають гарні доброзичливі стосунки. Батько весь цей час матеріально утримує доньку, купує їй предмети одягу, приладдя для навчання, оскільки донька навчається на перукаря. Іноді донька відвідує маму. Також батько опікується станом здоров» я дитини. Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за № 91-16611/18/23-Вих від 12 квітня 2023 року, надано інформацію на адвокатський запит представника позивача [PERSON] , щодо перетину державного кордону України [PERSON] , [INFO] , за напрямом в`їзд - 24 травня 2022 року. Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, складеного 09 лютого 2023 року, яка подана [PERSON] для отримання житлової субсидії, в будинку [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено факт проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , починаючи з 25 травня 2022 року і по теперішній час. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду (частина 2 статті 188 СК України). Сімейний кодекс України не містить підстав для припинення стягнення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак відповідно до частини 1 статі 10 СК України за аналогією права для врегулювання спірних правовідносин можуть бути застосовані норми частини 4 статті 273 ЦК України, відповідно до якої якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] зазначив, що після набрання рішенням суду законної сили, яким з нього присуджені періодичні платежі (стягнення аліментів), змінилися обставини, що впливають на їх припинення, та вказує такою обставиною спільне проживання з дитиною, на утримання якої він сплачує аліменти відповідачу. Суд погоджується, що підставою для припинення сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання дитини є фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів не проживає. Ураховуючи те, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, який сплачує аліменти відповідачу на утримання дитини, суд дійшов висновку, що слід припинити стягнення аліментів з позивача з дня звернення останього з даним позовом до суду, тобто з 29 червня 2022 року. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Статтями 141, 180 Сімейного кодексу України, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно частин 1-3 статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки згоди між батьками щодо способу виконання обов`язку утримувати дитину не досягнуто, право вибору способу належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Позивач [PERSON] бажає отримувати аліменти на утримання доньки у частці від доходу відповідача. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, передбачені статтею 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Полтавській області, 13 липня 2019 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 січня 2020 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Так, згідно довідки № 06 від 20 січня 2022 року, виданої виробнимичм підрозділом «Полтавська дирекція залізничних перевезень» Регональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», [PERSON] з 13 травня 2002 року працює у виробничому підрозділі та на даний час займає посаду агента комерційного 2 категорії станції Кагамлицька; з 03 березня 2020 року по 14 січня 2023 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років згідно наказу № 127 В-Т від 03 березня 2020 року. Як видно з довідки про доходи № 87 від 22 лютого 2023 року, виданої виробнимичм підрозділом «Полтавська дирекція залізничних перевезень» Регональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», [PERSON] за період з серпня 2022 року по грудень 2022 року не отримувала доходів, у січні 2023 року отримала заробітну плату в сумі 1922, 65 грн. Згідно довідки № 309, виданої 17 лютого 2023 року відділом нарахування соціальних виплат УСЗН Автозаводського району м.Кременчука, [PERSON] отримала щомісячну одноразову грошову допомогу при народженні однієї дитини за період з червня 2022 року по січень 2023 року на загальну суму 6880 грн., а щомісячно 860 грн. Згідно витягів з реєстру територіальної громади№ 2023/000343093 та № 2023/000343083 відповідно, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже судом встановлено, що на утриманні відповідачки [PERSON] перебуває ще одна дитина малолітній син [PERSON] , 2020 року народження. Згідно із частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, приймаючи до уваги інтереси дитини, її вік, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини щомісяця у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За змістом статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Щодо визначення дня, від якого слід стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої донки [PERSON] , суд зазначає наступне. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] з 03 березня 2020 року до 14 січня 2023 року включно, перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також те, що єдиним доходом до цього часу у відповідачки була щомісячна одноразова грошова допомога при народженні однієї дитини у розмірі 860 грн. Суд зауважує, що допомога при народженні дитини це соціальні виплати з бюджету, які здійснюються в грошовій формі. Такий вид допомоги призначений для підтримки матерів протягом 3 років з моменту народження дитини і така допомога в силу своєї правової природи має цільовий характер. Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» №2811-ХІІ від 21.11.1992 року відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. З урахуванням викладеного, а також того, що у період часу з дня пред`явлення позивачем позову - 29 червня 2022 року по 14 січня 2023 року відповідачка [PERSON] знаходилася у соціально вразливому становищі, а саме, перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у цей період отримувала цільову грошову допомогу при народженні дитини у мінімальному гарантованому державою розмірі задля цілей соціального захисту населення, цей вид грошової виплати був єдиним доходом відповідачки у зазначений період, більш того, відповідачка у цей період не самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та в силу наявних можливостей надавала дитині матеріальну допомогу, що не заперечується сторонами по справі, суд вважає недоцільним та необгрунтованим присудження стягнення з неї аліментних платежів, що становило б для неї надмірний тягар з урахуванням її матеріального становища. За таких обставин, суд вважає за доцільне розпочати стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 15 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Ураховуючи положення Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн за розгляд судом позовної заяви, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial