Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] звернулася у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею трьохрічного віку аліменти у розмірі 3000 тис. грн. щомісячно. Позов обґрунтовано тим, що вона [PERSON] (до одруження прізвище [PERSON] ), [INFO] та відповідач [PERSON] , 12 червня 2014 р. уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис № 201 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». За час перебування з відповідачем у шлюбі у нас народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з нею - окремо від чоловіка, а також фактично перебувають лише на її особистому утриманні. Відповідач не сплачує у належний спосіб та у відповідному розмірі аліменти згідно рішення суду. Дані обставини пов`язані із тим, що з часом їх сімейні відносини із чоловіком - відповідачем [PERSON] погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними будь-яких сімейних відносин та до окремого їх проживання. Зважаючи не те, що відповідач [PERSON] не надає їй у добровільному порядку жодних коштів на утримання їх неповнолітніх дітей, а також на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку, у зв`язку із тим, що на її догляді та фактично одноосібному утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, одній із яких лише 30 липня 2023 року виповниться два рочки, зважаючи на дуже скрутний час та стрімкий ріст цін на різні товари, в тому числі на продукти харчування, особливо на харчування для дітей, на предмети одягу для дітей, вона не має змоги отримувати належну суму доходів для утримання двох дітей та на її утримання, а тому, з урахуванням певних положень Сімейного кодексу України, зважаючи на матеріальний стан відповідача та те, що відповідач є здорового фізичною особою працездатного віку, має відповідний заробіток, вона має право на матеріальну допомогу від чоловіка - право на аліменти на її утримання до досягнення їхньою дочкою [PERSON] [INFO] , трьохрічного віку. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьогрічного віку не подав. Заяви та клопотання учасників справи. Від позивачки\~03.08.2023\~року через\~канцелярію суду\~із встановленням\~її особи\~надійшла заява\~про розгляд\~справи за\~її відсутності, на підставі наявних у суду матеріалів. Одночасно у такій заяві позивачка проти заочного розгляду цієї справи у порядку ст. ст. 280-282 ЦПК України не заперечує. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи про що на сайті Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області розміщено відповідне оголошення про час та місце розгляду даної справи. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, судом було прийнято рішення проводити заочний розгляд даної справи. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 02.06.2023, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача, який не має статусу підприємця, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України судовий розгляд за допомогою фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснювався. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У своєму рішенні у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] та їх з [PERSON] малолітньої дочки, за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Так, судом встановлено, [PERSON] (до одруження прізвище [PERSON] ), [INFO] та відповідач [PERSON] , 12 червня 2014 р. уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис №201 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». За час перебування з відповідачем у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з позивачем, окремо від відповідача, а також фактично перебувають лише на її особистому утриманні. Як вбачається з довідки Дрогобицького ЦНАП від 02.03.2023 № 002000/10-2023 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб малолітня дочка сторін по справі [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Належних та допустимих доказів того, що відповідач, незважаючи на отримання доходу, надає кошти на утримання своєї дружини, з якою проживає дитина, або ж хоча б якось їй матеріально допомагає, як і доказів того, що на утриманні відповідача перебувають ще й інші малолітні чи неповнолітні діти, або ж непрацездатні особи, відповідачем не надано та судом не здобуто. У той же час судом встановлено, що у зв`язку з доглядом за малолітньою дочкою, якій станом на дату звернення до суду із даним позовом, як і станом на дату ухвалення рішення у цій справі, менше трьох років, позивачка не має змоги утримувати себе. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2\~ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення. Висновок суду за результатами розгляду справи. Враховуючи, що позивачка здійснює догляд за малолітньою дочкою сторін, якій ще не виповнилося три роки, то вона не має змоги самостійно утримувати себе й дочку. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У свою чергу, доказів того, що відповідач як чоловік-батько не має змоги надавати позивачці як дружині-матері, з якою проживає дитина, матеріальної допомоги до досягнення цією дитиною трьох років, матеріали цієї справи також не містять, а, отже, такі аліменти можуть бути присудженими та стягуватися. Тому суд, при встановленні розміру аліментів у межах пред`явлених позовних вимог враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача як платника аліментів, а також те, що у добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили, та, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову. Зокрема,\~оскільки доводів\~про неможливість\~у повному\~обсязі надавати\~матеріальну допомогу\~позивачці відповідач\~суду не\~надав,\~а тому\~є усі\~підстави для\~стягнення з\~нього аліментів\~на позивачку\~як дружину,\~з якою\~проживає дитина,\~до досягнення\~їх малолітньою\~дочкою [PERSON] \~ [INFO] , трьох років, у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на дружину, суд виходить ще й з того, що відповідач є працездатною особою, має на утриманні лише спільну з позивачкою малолітню дочку [PERSON] [INFO] . З огляду на вказане, слід стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на неї у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 08.05.2023 року, і до досягнення їх малолітньою дочкою [PERSON] [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] включно. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на дитину) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1073,60 грн., слід стягнути з відповідача у дохід держави. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved