Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Позивач 06.09.2022 року звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. Позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] покинула дитину з квітня 2016 року та участі у вихованні та піклуванні не бере. Наразі позивач самостійно виховує доньку, забезпечує її усім необхідним, дбає про її психологічне та фізичне зростання. В 2019 році позивач звертався до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для винесення наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на його користь на утримання їхньої спільної доньки. На жаль, відповідач жодного разу аліменти не сплатила. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в її долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не цікавиться розвитком дитини в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для нормального зростання. Відповідно до покладених законом на батьків обов`язків, [PERSON] , [INFO] не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Вважає, що зазначені ним факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. А тому, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по даній справі, витребувано у Служби у справах дітей Нікопольської міської ради вмотивований висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дитини. На виконання ухвали суду від 16.11.2022 року Службою у справах дітей Нікопольської міської ради надано рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 28.12.2022 року № 903 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.02.2023 року закрито підготовче провадження по вказаній справі, призначено справу до слухання по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, без фіксації судового процесу технічними засобами, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с. 46). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації (а.с. 20-21). До суду повернувся конверт, як не вручений, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 51). У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою. Також відповідача [PERSON] було сповіщено про розгляд справи оголошенням на сайті Судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини її неявки суду невідомі (а.с.49). Представник Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення суду (а.с. 52-56). Справу розглянуто у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 26.12.2012 року, серія [NUMBER] (а.с. 8). Мати дитини, [PERSON] , [INFO] покинула дитину з квітня 2016 року та участі у вихованні та піклуванні не бере. Відповідно до довідки від 05.09.2022 року, виданою Головою квартального комітету № 28 [PERSON] . [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Наразі позивач самостійно виховує їхню доньку, забезпечує її усім необхідним, дбає про її психологічне та фізичне зростання. Згідно наданої характеристики Головою квартального комітету № 28 [PERSON] позивач характеризується позитивно, жодних скарг та нарікань за час проживання з боку сусідів не надходило. Зі слів сусідів, він серйозний чоловік та хороший батько (а.с.13). Згідно характеристики на [PERSON] , надану Комунальним закладом «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 6» (а.с. 10-11), дитина виховується в родині: батько [PERSON] , 1978 року народження, бабуся [PERSON] , 1956 року народження, дідусь [PERSON] , 1956 року народження. Вони приділяють значну увагу вихованню дитини, та створенню належних житлово-побутових умов для неї. Батько [PERSON] забезпечує доньку, залежно від її потреб, приділяє належну увагу її вихованню. Постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 28.12.2022 року за № 903 затверджено висновок від 28.12.2022 року за № 903 служби у справах дітей Нікопольської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 28-30). Відповідно вказаного висновку, відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини; не цікавиться станом здоров`я та навчанням дитини; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створює умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення та самоусунення від виховання дитини. Також, відповідно до довідки № 222 від 13.12.2021 року, наданою Нікопольським міськрайонний відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на 01.12.2022 рік [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] в сумі 114 571 гривень 65 копійок (а.с.42-43). Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом було встановлено, що [PERSON] свідомо, без будь-яких наявних причин нехтує своїми батьківськими обов`язками, не займається вихованням та матеріальним утриманням своєї дитини, не створює умов для її фактичного, інтелектуального, морального, культурного, духов\-ного і соціального розвитку, не цікавиться її здоров`ям та життям, морально та матеріально не підтримує. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунулася від виховання своєї дитини, а її відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у її житті, та те, що вона свідомо відмовилася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved