Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ -КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною та зареєстрований в реєстрі за номером № 15474, на підставі якого з громадянина [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , звернуто стягнення за кредитним договором №3617568 від 06.03.2021 року укладеним з ТОВ "МІЛОАН", на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ -КАПІТАЛ" за договором відступлення права вимоги № 69 -МЛ від 27.05.2021 року, суми заборгованості в розмірі 13470,00 гривень, що складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 9900, 00 гривень, прострочена заборгованість за комісією в розмірі 570, 00 гривень, та за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а в загальній сумі заборгованість становить 14399,94 гривень. В обґрунтування свого позову позивач [PERSON] посилається на те, що 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., у порядку передбаченому ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 15474, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором №3617568 від 06.03.2021 року укладеним з ТОВ "МІЛОАН", правонаступником всіх прав і обов`язків за договором відступлення права вимоги № 69 -МЛ від 27.05.2021 року, є ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ -КАПІТАЛ". В даному виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором №3617568 від 06.03.2021 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.05.2021 року по 01.06.2021 року. Сума заборгованості становить 13470,00 гривень, що складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 9900, 00 гривень, прострочена заборгованість за комісією в розмірі 570, 00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума заборгованості становить 14399,94 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем від 05 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису №15474, виданого 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ -КАПІТАЛ" суми у загальному розмірі 14399,94 гривень. Позивач вважає, що даний нотаріальний напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства України, внаслідок чого він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до п.п.1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій та ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 рок № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення Порядку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватним нотаріусом неправомірно було вчинено виконавчий напис. Крім того, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 передбачено, що відбувається стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15. Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за комісією та відсотками за користування кредитом у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача, та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого відповідачем, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Ухвалою суду від 14.07.2023 року відкрито провадження у справі, з призначенням розгляду у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у разі наявного клопотання. Також витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 15474 від 01.06.2021 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором №3617568 від 06.03.2021 року укладеним з ТОВ "МІЛОАН", правонаступником всіх прав і обов`язків за договором відступлення права вимоги № 69 -МЛ від 27.05.2021 року, є ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ -КАПІТАЛ". У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача, адвокат Міхальова В.В., який діє на підставі ордера серія ВА №1056633 від 29.06.2023 року, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом, не подав відзив на позов, заяви про розгляд справи за відсутності свого представника або заяви про визнання позову, іншим чином не спростував позовні вимоги. Також відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. була повідомлена про день, час та місце розгляду справи судом за адресою вказаною у позовній заяві, однак поштовий конверт повернувся до суду без вручення з відміткою відсутності адресата за вказаною адресою. Крім того, приватний нотаріус повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. надав суду клопотання, у якому просить розглянути справу за своєї відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. У зв`язку з неявкою сторін та неповідомленням відповідача про поважні причини неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., у порядку передбаченому ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 15474, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором №3617568 від 06.03.2021 року укладеним з ТОВ "МІЛОАН", правонаступником всіх прав і обов`язків за договором відступлення права вимоги № 69 -МЛ від 27.05.2021 року якого є ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ -КАПІТАЛ". З оспорюваного позивачем виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором №3617568 від 06.03.2021 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.05.2021 року по 01.06.2021 року. Сума заборгованості становить 13470,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3000,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 9900, 00 гривень, прострочена заборгованість за комісією в розмірі 570, 00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума заборгованості становить 14399,94 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем від 05 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису №15474 виданого 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ -КАПІТАЛ" суми у загальному розмірі 14399,94 гривень.. Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановленому законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. У постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат», на яку посилаються позивач, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Велика Палата Верховного Суду вважає, що зазначений строк не може бути змінений договором. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Виконавчий напис № 15474 був вчинений 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною на підставі кредитного договору № 3617568 від 06 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Ухвалою суду від 14 липня 2023 року було витребувано від приватного нотаріуса Данич О.Ф. копії документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис №15474 від 01.06.2021 року, що підтверджується копією супровідного листа за вихідним номером 195/1039/23/1455/2023 від 20.07.2023 року. Однак, до теперішнього часу поштове повідомлення про вручення ухвали суду з копіями матеріалів справи до суду не повернулося, у зв`язку з чим суд вважає не порушуючи принципу своєчасного розгляду справи вирішити предмет спору на підставі наявних у справі матеріалів. Щодо форми договору. Позивач вказує на те, що оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений, то не входить до переліку документів, за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, посилаючись на позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Виходячи зі змісту даної постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, то відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі N 757/24703/18-ц (провадження N 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 01.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Приватний нотаріус Данич О.Ф. не надав достатніх та належних доказів правомірності вчинення нотаріальної дії відповідно до п. 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Безспірністю у розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Доказів, які б спростовували вимогу позивача, відповідачем не надано. З огляду на викладене, проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи у їх сукупності та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог громадянки [PERSON] та необхідності задоволення їх в повному обсязі. Крім того, у позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь судових витрат. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат позивачем надано квитанцію 32528798800007228067 від 29.06.2023 року про сплату судового збору в сумі 1073,60 гривень. З огляду на вищевказані докази, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved