Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

16 липня 2018\~року до суду звернувся позивач із позовом в якому просив зобов`язати [PERSON] повернути майно та виселити її з незаконно зайнятої кімнати №201-4 (раніше кім.23) в гуртожитку по [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача. Між позивачем та відповідачем 05.10.2016 укладено договір відповідального зберігання, предметом якого була кімната 201-4 гуртожитку по [ADDRESS] . Згідно умов договору відповідач зобов`язаний повернути майно Депоненту по першій вимозі в семиденний строк. З такою вимогою позивач звернувся 18.06.2018, але відповідач відмовився від виконання умов договору та не передав майно. Виклад заперечень відповідача. Відповідач вважає, що позивачем не дотримано умови укладеного договору, оскільки таким передбачений досудовий порядок врегулювання спору, проте позивачем не надано доказів направлення вимоги про повернення майна на адресу відповідача. Зазначає, що на її адресу не надходили листи, вимоги, попередження від позивача, а акти долучені до матеріалів позовної заяви підписані працівниками позивача і не відповідають дійсності. Обґрунтування вимог позивача є суперечливими, оскільки не можливо встановити які правовідносини порушив відповідач користування майном без правових підстав або умови вже укладеного договору. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії вчинені в рамках даної справи. 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 18 березня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. 03 квітня 2019 року ухвалою суду постановлено продовження судового розгляду здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цивільної справи визначений суддя Цитульський В.І., який ухвалою від 15 лютого 2021 року прийняв цивільну справу до провадження та призначив судовий розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року провадження у справі зупинене до вирішення справи 200/4694/19. 20 квітня 2023 року провадження у справі відновлено та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, ід представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки не повідомив. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно Акту №13/0812 житлове приміщення по [ADDRESS] передано від КП «Жилсервіс-3» на баланс КП «Жилсервіс-5». З наявного в матеріалах договору відповідального зберігання (з правом користування) від 05.10.2016 вбачається, що КП «Жилсервіс-5» передало у відповідальне зберігання [PERSON] кімнату 201-4 гуртожитку по [ADDRESS] , що належить на праві власності територіальній громаді міста Дніпра і закріплена за КП «Жилсервіс-5» ДМР на праві оперативного управління. Актом прийому-передачі майна від 05 жовтня 2016 року було зафіксовано передачу від КП «Жилсервіс-5» до [PERSON] вищезазначеного житлового приміщення в задовільному стані і здатному для використання за призначенням. Крім того, довідкою КП «Жилсервіс-5» ДМР від 11 липня 2018 року підтверджується, що в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок на ім`я [PERSON] з 01 жовтня 2016 року. Разом з тим, судом встановлено, що згідно відповіді Департаменту житлового господарства ДМР №215-86 від 07.03.2019 [PERSON] по приміщенню [ADDRESS] рішення не приймалось та ордер не надавався. Пунктом 2.1.3. договору відповідального зберігання встановлено, що одним з обов`язків відповідача за договором є його зобов`язання повернути майно депоненту при першій вимозі в семиденний термін. Позивачем надані попередження №12 від 18.06.2018 про добровільне звільнення кімнати [ADDRESS] у строк до 22.06.2018; повідомлення №20 від 06.07.2018 про розірвання договору про відповідальне зберігання. Однак доказів отримання таких повідомлень [PERSON] до матеріалів справи не надано. Актом комісії КП «Жилсервіс-5» від 06.07.2018 встановлено, що при врученні повідомлення про розірвання договору [PERSON] від підпису відмовилася. 03 липня 2018 року комісією КП «Жилсервіс-5» ДМР було складено акт про те, що було проведено обстеження за адресою: [ADDRESS] (201-5; 201-6) та зафіксовано, що при врученні повідомлення мешканець кімнати №14 [PERSON] від отримання будь-яких документів відмовився (а. с. 156). Також в матеріалах справи наявний акт комісії КП Жилсервіс-5» ДМР від 03 липня 2018 року, яким встановлено, що при обстеженні гуртожитку за адресою [ADDRESS] (201-5; 201-6) [PERSON] не допустила працівників КП Жилсервіс-5» ДМР до загального коридору де знаходяться кімнати 21,22,23,24,25. Норми права застосовані судом. Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 5\~ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»\~органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Згідно із ст.\~ст. 936-938 ЦК України\~за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених\~ст. 208 ЦК України. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Положеннями\~ст. 944 ЦК України\~передбачено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі. Нормою\~ст. 949 ЦК України\~встановлено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Відповідно до\~ст. 953 ЦК України\~Зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. За змістом ст.\~ст. 128-130 ЖК України, п.8 розділу І, п.1 розділу ІІ, п.1 розділу ІІІ Положення про гуртожитки порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Користування жилою площею у гуртожитках державної та комунальної форми власності здійснюється виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера. Аналогічні норми містяться в п.п. 5-7 Примірного положення про гуртожитки,\~ст.1-1 п.п. 8, 14 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Положеннями\~ст. 9 ЖК України\~передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЖК України\~осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Такою, що самоуправно зайняла жиле приміщення, вважається особа, яка вселилася в нього самовільно без будь-яких підстав або незважаючи на заборону про вселення. Виселення цієї особи пов`язано з відсутністю у неї законних підстав для зайняття жилої площі. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Висновки суду. Судом встановлено, що актом приймання-передачі на баланс КП «Жилсервіс-5» ДМР передане житлове приміщення гуртожиток за адресою м. Дніпропетровськ вул. 22-го Партзїзду-22 В-2. Довідка від 11.07.2018, попередження, повідомлення та акти, надані позивачем стосуються гуртожитку за адресою [ADDRESS] . А договір про відповідального зберігання складений відносно кімнати в гуртожитку за адресою [ADDRESS] . В свою чергу документів, що підтверджують зміну адреси гуртожитку, суду не надано. Така сама розбіжність існує і у посиланні на номер кімнати, яку відповідач зайняла самовільно. Так договором відповідального зберігання [PERSON] передана кімната №201-4. Однак попередження та повідомлення щодо розірвання договору та звільнення зайнятої кімнати стосується кімнати №23, як і акти складені комісією КП «Жилсервіс-5» ДМР. При цьому технічного паспорту приміщення, з якого можна було б встановити нумерацію та розташування кімнат, позивачем також не надано. Окрім того, договором відповідального зберігання передбачений досудовий порядок вирішення спору. Так п. 2.1.3 договору передбачено, що виконавець повертає майно Депоненту по першій вимозі в семиденний строк. Позивач стверджує, що ним належним чином повідомлено [PERSON] стосовно розірвання договору про відповідальне зберігання та на підтвердження даного факту надає повідомлення № 20 від 06.07.2018 р. Однак до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] отримала таке повідомлення, наявна в матеріалах справи копія квитанції з «Укрпошти» не може бути достатніми доказами отримання повідомлення про розірвання договору, оскільки з неї неможливо встановити, що саме направлялось останній та на яку адресу, перевірити отримання відповідачем відправлення також не можливо. Слід зазначити, що акт від 06.07.2018 складений на відмову [PERSON] отримати повідомлення, не підписаний членом колегії заступником директора Пономарьовим Д.А. До того ж, суд не може прийняти такі докази як належні враховуючи встановлені раніше розбіжності у зазначенні кімнат та адрес гуртожитку. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, недостатність доказів наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що такі задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed