Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

07 лютого 2023 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року. Від даного шлюбу сторони по справі мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Крім того, позивачка вказувала, що відповідач з дитиною не спілкується, її вихованням не займається, не цікавиться станом здоров`я, не створює належних умов та не задовольняє потреби дитини, не сплачує аліменти. У зв`язку з наведеним позивачка просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] (а.с.1-3) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року вказана позов-на заява була залишена без руху. (а.с.21) 09 лютого 2023 року позивачкою було усунуто недоліки позовної заяви, надано документ про сплату судового збору. (а.с.23-24) Після надходження з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] , (а.с.26) ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. До участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено управління-службу у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради. (а.с.27-28) В підготовче судове засідання 06 квітня 2023 року з`явилась позивачка, інші сторони по справі в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів та відкласти розгляд справи 26 квітня 2023 року - для виклику сторін по справі. (а.с.33) В підготовче судове засідання 26 квітня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 23 травня 2023 року. (а.с.42) 16 травня 2023 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а також висновок. (а.с.50-54) В підготовче судове засідання 23 травня 2023 року відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, від позивачки надійшла заява, в якій вона просить призначити справу до судового розгляду. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 23 травня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 червня 2023 року. (а.с.а.с.57, 58) В судове засідання 20 червня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 14 серпня 2023 року. (а.с.63) В судовому засіданні 14 серпня 2023 року за участю позивачки було проведено розгляд справи по суті. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Третя особа без самостійний вимог в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.67) Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не находив. Відповідач про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його адресу судових повісток та СМС повісток. (а.с.а.с.29, 31, 37, 38, 44, 46, 59, 61, 64, 65) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Конверти, направлені на адресу відповідача, повернулись до суду із позначкою - «за закінченням терміну зберігання». (а.с.а.с.48, 49, 62, 68, 69) З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23 липня 2004 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 419, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . При укладанні шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с.4) [INFO] в місті Дніпропетровську народилась [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 210. (а.с.5) Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року у цивільній справі № 203/4366/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 419, було розірвано. (а.с.7) 24 жовтня 2018 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та компенсації додаткових витрат на утримання дітей було задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше за 50% прожиткового мінімуму для дітей їхнього віку, починаючи від 13 червня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію додаткових витрат на навчання дітей. (а.с.8-9) Відповідно до довідки Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 17-5-34/239/16 від 13 січня 2023 року та розрахунків заборгованості встановлено, що у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів по вищевказаному рішенні у розмірі 216 148,30 грн. (а.с.10-14) Згідно розпорядження Голови Центральної адміністрації ДМР та довідок про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю (позивачкою). (а.с.а.с.6, 17, 19) Відповідно до довідки КЗО «Середня загальноосвітня школа № 89» ДМР № 022 від 31 січня 2023 року встановлено, що [PERSON] навчається в 4-Б класі КЗО «Середня загальноосвітня школа № 89» ДМР, протягом першого семестру 2022/2023 навчального року дитиною опікувалась мати [PERSON] , батько дитини [PERSON] контакту зі школою та вчителями не підтримував, шкільним життям та успіхами дитини не цікавився. (а.с.15) Центральна адміністрація ДМР надала до суду свій висновок від 08 травня 2023 року в якому зазначила щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його доньки [PERSON] (а.с.52-54) Вказаний висновок узгоджується з іншими доказами у справі. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.9 вказаної Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У статті 150 СК України (ч.ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, даних в п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Отже враховуючи, що відповідач протягом останніх років не приймає жодної участі у вихованні дитини та її забезпеченні, не цікавиться її долею, не відвідує її, що свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов`язками, а також враховує, що з метою спонукання до виконання відповідачем його обов`язків з утримання дитини судом було ухвалення рішення про стягнення аліментів, але незважаючи навіть на наявність такого рішення, відповідач свою поведінку не змінив, жодних платежів не здійснює, суд приходить до висновку про наявність підстав за п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, судовий збір сплачений позивачкою при поданні позову покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved