Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісяця, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є батьком позивача, яка на даний час досягла повноліття, проте навчається у Калинівському технологічному фаховому коледжі на денній формі навчання. Позивач проживає разом із матір`ю, не має змоги влаштуватись на роботу мати самостійний заробіток через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до моменту закінчення навчання. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід та може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивача не надає позивач звертається до суду з даним позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 21.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає проти задоволення позову не заперечує, проти задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 СК Українивизначено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 201 СК України норма ст. 191 СК Українизастосовується до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [PERSON] навчається у Калинівському технологічному фаховому коледжі з 01.09.2020 до 30.01.2024 на денній державній формі навчання, що підтверджується довідкою Калинівського технологічного фахового коледжу № 141 від 25.05.2023. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування ст.199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 761/10510/17. Відповідно до ч.1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч.1ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач, у разі заперечень проти позову - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Звертаючись з позовом, позивач зазначила про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що вона не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати. В постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №346/103/17 зазначено, що суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Судом встановлено, що донька відповідача навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може офіційно працювати та отримувати доходи, у зв`язку із цим несе матеріальні витрати. Наявність витрат на харчування, одяг, проїзд, суд не ставить під сумнів, оскільки вони покликані забезпечити нормальну життєдіяльність і щоденні фізіологічні потреби дитини, а отже суд дійшов висновку, що дитина відповідача дійсно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на їїутримання на період навчання. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні потреб доньки, яка навчається. Відповідач у поданому до суду клопотанні проти задоволення позову не заперечує. З огляду на викладене та приймаючи до уваги матеріальне становище як відповідача, так і позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що достатнім розміром для стягнення з відповідача аліментів, який встановить баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та правами повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання, буде стягнення аліментів у розмірі у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що відповідає засадам розумності і справедливості, та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і співмірним можливостям батька надавати таку допомогу з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Згідно із п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави в сумі 1073,60 грн. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви на підтвердження факту надання їй правничої допомоги адвокатом не надано жодних підтверджуючих документів. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). У Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Однак жодних додатків про вищевказані обставини, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, всупереч вимогам ст. 137 ЦПК Українита висловленим Верховним Судом правовим позиціям, позивач суду не надала. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами наявність понесених витрат на правничу допомогу, тому вимога про стягнення цих витрат з відповідача не підлягає до задоволення.

Outcome: approved