Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 17.03.2023 позивачка звернулася до суду й просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів на утримання дочки станом на 19.07.2023 у сумі 99\~337,33 грн. та за несплату аліментів на утримання позивачки у суму 55\~874,28 грн. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що має з відповідачем неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 16.12.2020 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі частини усіх видів заробітку, а на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини. Однак відповідач не сплачує аліменти та має заборгованість на утримання дочки 101\~835,80 грн., на утримання позивачки 55\~871,28 грн.. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 31.07.2023 призначено судове засідання у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Конверт з\~позовною заявою\~та повісткою\~повернувся з\~відміткою «адресат\~відсутній за\~вказаною адресою». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач є таким, що повідомлений належним чином. Відповідач відзив не подавав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . 16.20.2020 Ковпаківським районного суду м.Суми ухвалено рішення у справі № 592/11226/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про стягнення аліментів. Рішення набрало законної сили 18.01.2021. Зазначеним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.10.2020. Також цим рішенням стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи стягнення з 02.10.2020. Зазначене рішення суду перебуває на виконанні у державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми. Державними виконавцями видані розрахунки заборгованості відповідача по сплаті аліментів. Так на утриманні дитини відповідач не здійснив жодного платежу у період 02.10.2020 по 01.06.2023 та у зв`язку з цим йому розраховано заборгованість у сумі 101 835,25 грн.. У період з 02.10.2020 по 07.12.2022 відповідач не здійснив жодного платежу по сплаті аліментів на утримання позивачки та у зв`язку з цим йому розраховано заборгованість у сумі 25\~613,59 грн.. Встановлені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, зазначеним рішенням та довідками державних виконавців, копії яких додані до матеріалів справи. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України) Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст. 84, ч. 2 ст. 91 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У тому разі якщо батьки не досягли такої домовленості аліменти присуджуються за рішенням суду. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 СК України положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 року в справі № 711/679/21 (провадження № 61-1586св20) підтримав позицію викладену у постанові 17.11.2021 в справі № 569/14819/19 та докладно визначив наступне. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Надані позивачкою докази вказують на те, що вона вжила достатніх заходів для того, що б відповідач мав виконувати свої обов`язки по утриманню дитини. Так позивачка отримала судове рішення та звернула його до примусового виконання. Натомість відповідач не виконує свої обов`язки по утриманню дитини та жінки з якою вона проживає, а саме не сплачує аліментів. Період несплати аліментів є значним щоб відповідач вочевидь мав достатньо часу й можливості виконувати рішення суду, виконувати свої сімейні обов`язки, однак цього не зробив. Відповідач не надав суду належних, допустимих й переконливих доказів на підтвердження відсутності своєї вини у не сплаті аліментів. З наведеного у сукупності суд робить висновок, що вина відповідача у несплаті аліментів є, а тому до нього мають бути застосовані санкції передбачені законом. Позивачем заявлений до стягнення розмір пені за несплату аліментів розрахований відповідно наведених позицій Верховного Суду. На підставі наведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заявлені розміри пені. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved