Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до ТОВ «Страхова компанія «Кредо» з позовом про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.08.2020р. в с.Підбірці Пустомитівського району Львівської області водій [PERSON] керуючи автомобілем «Деу Ланос» д.н.з. [NUMBER] здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. 14.08.2020р. за вказаним фактом ДТП уповноваженим органом було внесено відомості до ЄРДР під №12020140270000859 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 18.02.2020р. кримінальне провадження було закрито старшим слідчим слідчого відділення ВП №6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області. Відповідно до інформації отриманої з центральної бази даних МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВНТЗ цивільно-правова відповідальність водія автомобіля « Деу Ланос» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] застрахована у ТДВ СК «Кредо» за полісом № АР 498407, який діяв станом на 13.08.2020р. 05.04.2023р. позивач направив до ТДВ СК «Кредо» заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою та витратами на поховання з необхідними додатками. Як випливає з постанови про закриття кримінального провадження від 18.02.2021р. смерть [PERSON] настала внаслідок отриманих травм внаслідок ДТП. Отже між наїздом на пішохода [PERSON] та смертю останньої наявний причино-наслідковий зв`язок. Відповіддю відповідача від 10 травня 2023 року №1031 роз`яснено, що відповідно до прийнятого рішення розмір страхового відшкодування становить 12946,00 грн. Щодо розрахунку суми страхового відшкодування, повідомляє, що вона входить до числа осіб, яким належить компенсація від відповідача, а розмір моральної шкоди відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 12 мінімальних заробітних плат (4723*12*1/3 = 18892 грн), оскільки до числа осіб, яким належить компенсація від відповідача входять троє дітей загиблої. Вважає, що страховиком невірно розраховано розмір виплати страхового відшкодування, внаслідок чого остання звернулася до суду. Ухвалою від 09.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань, пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Представник відповідача ТДВ "СК "Кредо" подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, відповідно до якого заперечує проти її задоволення, оскільки у ДТП також винний і потерпілий, тому виплати здійснені відповідно до ступеня вини учасника ДТП, у розмірі 9446,00грн. та витрати на поховання у розмірі 3500,00грн. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2020 року о 18 год. 38 хв. на [ADDRESS], відбулась ДТП за участі автомобіля «Деу Ланос» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких в подальшому померла, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 18 лютого 2021 року. У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 серпня 2020 року [PERSON] померла [INFO] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 вересня 1986 року стверджується, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . [PERSON] змінила прізище з [PERSON] на [PERSON] після укладення шлюбу, що стверджується свідоцтвом про шлюб верія [NUMBER] . Позивач звернувся до відповідача 04.04.2023р. із заявою на виплату страхового відшкодування у розмірі 18892,00грн.- страхове відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання у розмірі 7000,00грн. Згідно відповіді Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» від 10 травня 2023 року № 1031 позивачу виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 12946, 00 грн. Витягом з полісу №АР498407 встановлено, що автомобіль марки «Daewoo Lanos» номерний знак [NUMBER] на момент ДТП був застрахований Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо». Позивачем понесено витрати на поховання у розмірі 7000,00грн, що підтверджується товарним чеком від 15.08.2020р. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч. 5 ст. 27 Закону, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону, особами, відповідальність яких застрахована страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно пункту 27.3 частини 1 статті 27 Закону відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Пунктом 27.2 частини 1 статті 27 Закону встановлено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка мас право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно вимог ст. 990 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом Закону (ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону 27.4. страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. В розумінні Закону, положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу чи велосипедисту у разі наїзду на нього двох автомобілів). На вказану вище позицію також неодноразово вказував Верховний Суд у своїх Постановах (від 03.06.2020 року справа №345/3335/17, від 05.12.2018 у справі №757/59802/16-ц та від 10.01.19 у справі №500/2095/15-ц). Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону, страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший Закону). Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Розмір страхового відшкодування пов`язаного із смертю потерпілого передбачено ст.27 Закону, а саме н. 27.2 та п. 27.3. Вказані норми не передбачають можливості для страховика на власний розсуд визначати його розмір з врахуванням вини потерпілого. Отже, прийнявши рішення про виплату страхового відшкодування відповідач мав виплатити його у порядку і розмірах, що визначені в законі, а саме моральну шкоду заподіяну смертю особи у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку та витрати на поховання. Крім того, з аналізу чинного законодавства, а саме глави 67, глави 82 ЦК України, Закону України «Про страхування» та Закону, можливо прийти до висновку, що «страхове відшкодування», обов`язок сплати якого випливає з договірних правовідносин між страховиком та страхувальником внаслідок певної події (страхового випадку) не є тотожним поняттю «шкода», обов`язок відшкодувати заподіяння якої виникає з позадоговірних деліктних правовідносин між заподіювачем шкоди та потерпілим та не дорівнює розміру фактично заподіяної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Коли шкода, пов`язана із смертю потерпілого, була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, то відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду. Вказана позиція зазначена у Постанові Верховного Суду у справі №345/3335/17 від 03.06.2020 року. З огляду на вище наведене, відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - ТДВ «СК «Кредо» в повному обсязі. Окрім зазначеного вище, Законом покладено на страховика обов`язок проведення виплати у розмірах та на підставах, передбачених п. 27.2 та п. 27.3 ст. 27 Закону. З огляду на викладене, суд вважає підтвердженим, що в результаті ДТП, яке відбулось за участі застрахованого ТзДВ "Страхова компанія «Кредо» транспортного засобу марки «Део Ланос» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , загинула [PERSON] , а тому зазначена пригода є страховим випадком і заподіяна позивачу, як доньці загиблої, моральна шкода у вказаному позивачем розмірі. З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] на момент смерті було троє дітей, серед яких позивач, що підтверджено долученими правовстановлюючими документами, а також довідкою Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 11 серпня 2021 року. Враховуючи те, що позивач входить до числа осіб, яким належить компенсація від відповідача моральної шкоди, вона має право на отримання відшкодування моральної шкоди у розмірі 1/3 від 12 мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої законодавством на день настання страхового випадку, що становить (4723*12*1/3 = 18892 грн). Страховою компанією було прийнято рішення та складено страховий акт, згідно якого страхове відшкодування складає 9446,00грн. моральної шкоди та 3500,00грн витрат на поховання. У зв`язку з виплатою відповідачем страхового відшкодування на реквізити позивача у сумі 12946,00 грн., позовні вимоги слід задовольнити. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved