Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 27 квітня 2016 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу сторони не мають дітей. На тепер [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому позивач просить суд розірвати шлюб. [PERSON] направила клопотання (а.с.29), в якому просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] направив клопотання (а.с.31-32), в якому також просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 27 квітня 2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що був складений відповідний актовий запис №361. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 квітня 2016 року (а.с.3). Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 квітня 2016 року (а.с.3) вбачається, що [PERSON] є громадянином Республіки Хорватії, а [PERSON] громадянка України. 24 лютого 1962 року між [PERSON] був укладений Договір про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1962 року, який продовжує свою дію у відносинах між Україною та Хорватією, Словенією та Сербією. Відповідно до умов означеного договору громадяни країн мають право без обмежень звертатись до судів договірних країн, якщо позивач та відповідач проживають на території однієї Договірної сторони, компетентним є суд цієї Договірної сторони. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно з ч.1 ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта (а.с.5-7). Зі змісту листа сільського голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району від 26 червня 2023 року (а.с.19) вбачається, що [PERSON] також був зареєстрований за вказаною вище адресою по тимчасовій посвідці. Відтак, Бориспільський міськрайонний суд є компетентною установою розглядати спір про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. Відповідач також не заперечує проти задоволення позову. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved