Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 10.02.2017 року вони уклали шлюб. Спільне життя не склалося, оскільки відсутнє взаєморозуміння, через різні погляди на життя та втрату довіри. Спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свій позов підтримала. Просить суд шлюб розірвати. Намір розірвати шлюб є твердим, відповідає її волі. Неодноразові намагання примиритися з відповідачем, позитивних результатів не принесли. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що заперечує проти задоволення позову. Зазначив, що бажає термін на примирення, вважає, що шлюб можна зберегти. Однак пояснити, яких саме намагань для збереження сім`ї ним буде здійснено у разі надання судом терміну для примирення пояснити не зміг. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши, та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 10.02.2017 р. Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, шлюб між сторонами зареєстрований 10.02.2017 року, актовий запис № 08 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.01.2021р. Виконавчим комітетом Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 2 та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.07.2017 року Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №271 (а.с. 5-6). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд , у постанові від 30.05.2019р. по справі № 442/6319/16-ц. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду обґрунтованих пояснень, з приводу того, чому він бажає зберегти шлюб та просить термін на примирення. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, сім`я існує формально, разом сторони не проживають, позивач не бажає примирення та збереження шлюбу, відповідач жодних дій щодо збереження шлюбу не вчиняє, неодноразові намагання сторін примиритися, позитивних результатів не дали, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, яка втратила до чоловіка почуття поваги та любові, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, ст. ст\~105,\~109,\~110,\~112,\~114,\~115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved