Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 17.11.2006 року. В обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 17.11.2006 року та при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає договір про надання банківських послуг між нею та банком, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України і заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. В подальшому кредитний ліміт було збільшено банком до 28000 гривень. Позивач зазначає, що він свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14.02.2023 року має заборгованість в розмірі 35471,11 грн., яка складається з: 28860,44 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 6610,67 грн. - заборгованості за простроченим відсотками; 0,00 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахованої пені; 0,00 грн. - нарахованої комісії, яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.08.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано до суду не було. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача в клопотанні зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення. Відповідач надала до суду заяву, в якій зазначила, що просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в частині отриманого тіла кредиту у розмірі 28000,00 грн. та визнала відсотки. Окрім того, зазначила, що кредит не змогла платити, оскільки звільнилася з роботи та вимушена була виїхати до іншої місцевості. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та доказ в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 17.11.2006 року [PERSON] дійсно підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.42). Також з матеріалів справи вбачається, що старт карткового рахунку № [NUMBER] , по якому проводилося кредитування відповідача, відбувся 24.10.2006 року 17.11.2006 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 1500,00 гривень, який 28.07.2007 року було збільшено до 2000,00 грн., 03.07.2008 року кредитний ліміт збільшено до 3000,00 грн, 12.02.2009 року зменшено до 3000,00 грн, 10.07.2010 року збільшено до 5000,00 грн, 27.11.2010 року збільшено до 6000,00 грн, 22.10.2010 року збільшено до 8000,00 грн, 23.12.2010 року зменшено кредитний ліміт до 8000,00 грн, 21.01.2011 року збільшено до 10000,00 грн, 14.09.2017 року збільшено до 14000,00 грн, 30.09.2020 року збільшено до 16000,00 грн, 06.11.2020 року збільшено до 18000,00 грн, 16.07.2021 року збільшено до 28000,00 грн, 26.12.2022 року зменшено до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.40). Згідно довідки відповідачу було видано картки: № [NUMBER] , дата відкриття 24.10.2016 року, строк дії до 10/12 року, № [NUMBER] , дата відкриття 21.09.2010 року, строк дії до 10/12 року, № [NUMBER] , дата відкриття 09.10.2012 року, строк дії до 07/16 року, № [NUMBER] , дата відкриття 24.04.2016 року, строк дії до 04/20 року, № [NUMBER] , дата відкриття 21.07.2016 року, строк дії до 04/20 року, № [NUMBER] , дата відкриття 28.08.2020 року, строк дії до 07/24 року (а.с. 41). Факт користування кредитними коштами відповідачем [PERSON] підтверджується випискою за договором б/н станом на 16.02.2023 року, наданою представником позивача, а саме поповнення готівкою картки останній раз 21.06.2022 року на суму 1500,00 грн. Таким чином, останню операцію з користування кредитною картою відповідач здійснила під час дії процентної ставки 42 % річних. Суд приходить до висновку, що відповідач була обізнана про зміни умов кредитування, зокрема, про зміни процентної ставки за користування кредитними коштами, а також про застосування підвищуючи коефіцієнтів при несвоєчасному або неналежному виконанні зобов`язань за кредитним договором. Згідно п. 3.2, 3.3 «Умов та привал надання банківських послуг», клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в любий час змінити (зменшити чи збільшити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 6.5 Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Отже, АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та умовами виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач припинила будь-яке погашення заборгованості по договору 21.06.2022 року . Як вказує позивач, станом на 14.02.2023 року загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 35471,11 грн., яка складається з: 28860,44 грн. - заборгованості за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 6610,67 грн. - заборгованості за простроченим відсотками; 0,00 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахованої пені; 0,00 грн. - нарахованої комісії. (а.с.5-27) З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 14.02.2023 року заборгованість за тілом кредиту складає 28860,44 грн., в той час як ліміт банком встановлено на меншу суму - у розмірі 28000,00 грн. Визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту є більшим за встановлений кредитний ліміт у сумі 28000,00 грн., відомостей про досягнення домовленості між сторонами про його збільшення матеріали справи не містять. З наданих позивачем документів вбачається, що станом на день розгляду справи термін дії картки не сплинув, в зв`язку з чим у позивача були підстави для нарахування процентів за користування кредитом до 14.02.2023 року. Таким чином, суд зазначає про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості в загальному розмірі 34610,67 грн., яка складається з: 28000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 6610,67 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2618,89 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial