Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з 2003 року з [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Лохвицького районного суду від 02.11.2004 року [PERSON] визнаний недієздатним, та рішенням Виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 19.11.2001 року [PERSON] призначена опікуном над недієздатним [PERSON] . Останній був інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу. Згідно Висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи № 1448 від 27 травня 2019 року у нього було обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. В довідці зазначено, що [PERSON] проживає з [PERSON] [INFO] у віці 59 років [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Право власності набуте на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.1995 року. За власні кошти [PERSON] здійснила поховання [PERSON] . Інших родичів у нього немає. Спору про право немає, так як відсутні інші спадкоємці. Просить встановити факт проживання постійного проживання [PERSON] разом з нею за однією адресою до часу відкриття спадщини. Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 09.08.2023 року відкрито провадження у справі (а.с. 18). В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Панченко О.В. заяву підтримала з викладених у ній підстав та просила задовольнити. Представник відповідача- Лохвицької міської ради Полтавської області на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 21). Третя особа- приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Жук Т.П. надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 22). Будь-які інші заяви чи клопотання сторонами не заявлялись, а судом не вирішувались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Пунктом ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2003 року проживала з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10) по день смерті останнього, тобто, по [INFO] (а.с. 11). Рішенням Виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 19.11.2001 року [PERSON] призначена опікуном над недієздатним [PERSON] . Рішенням Лохвицького районного суду від 02.11.2004 року [PERSON] визнаний недієздатним та рішенням цього ж суду від 20.03.2013 року [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] (а.с. 13). Останній був інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу. Згідно Висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи № 1448 від 27 травня 2019 року у нього було обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Право власності набуте на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.03.1995 року (а.с. 14). За власні кошти [PERSON] здійснила поховання [PERSON] . Інших родичів у нього немає. Спору про право немає, так як відсутні інші спадкоємці. Постановою нотаріуса № 270 від 17.07.2022 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, у зв`язку з неможливістю встановлення черги спадкування (факт проживання однією сім`єю) між спадкоємцем та спадкодавцем (а.с. 8). Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] , [PERSON] також підтвердили факт сумісного проживання [PERSON] разом з [PERSON] з 2003 року і по день смерті останнього- [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі і шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та в Постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року по справі № 336/709/18-й для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що проживання в певному місці буде постійним, якщо особа проживала в ньому понад шість місяців протягом року, та при цьому реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Наданими суду доказами підтверджено факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2003 року по день смерті останнього- [INFO] . Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу даних суспільних відносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи принцип юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення заяви у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved