Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 26 серпня 2014 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя двоє дітей. Протягом останніх двох років сторони спільно не проживають, оскільки мають різні характери та погляди на сімейне життя, однією з причин позивачем зазначено зловживання відповідачем алкогольними напоями. Спроби спільно вирішити проблему були марними. Примирення на даний час неможливе, у зв`язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою від 09.05.2023 року в зазначеній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Позивачем [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, здійснює розгляд справи на підставі наявних в суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєструвавши шлюб 26.08.2014 у Масевицькій сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.08.2014 серії [NUMBER] (а.с. 8). Під час реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] ". Наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне не має. Від шлюбу у сторін двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , що доводиться свідоцтвами про народження дітей (а.с. 9,10) Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Так, за приписами частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак не проживають як подружжя та не підтримують подружніх стосунків упродовж останніх вдох років, про що зазначає позивач. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої нею позиції. Відповідач цю обставину не заперечив, відзиву із обгрунтуванням своєї позиції суду не надав, що дає підстави суду розцінювати неявку відповідача в судове засідання, як небажання збереження сім`ї. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить їхнім інтересам, тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі статей 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved