Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Петриківської селищної ради, Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. В обґрунтування позову зазначивши, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення дитина проживає разом з матір`ю, яка у свою чергу останні два роки позбавляє його можливості виконувати свої батьківські обов`язки через постійні перешкоди з її боку у вихованні дитини. Позивач хоче спілкуватися з сином, а тому звернувся до суду та просив - зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином. Визначити спосіб участі у вихованні та безперешкодному спілкуванні з [PERSON] за таким графіком: побачення з [PERSON] перші та треті вихідні дні кожного місяця з 9 год. суботи до 17 год. неділі, з ночівлею по місцю проживання чи перебування батька, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням супроводу [PERSON] з місця його проживання, на побачення та повернення [PERSON] за місцем його проживання до матері; побачення з [PERSON] щороку у день народження батька, а саме 23 липня, з 9 год. до 20 год., якщо це випадає на вихідний (неробочий) день, якщо день народження випадає на робочий день, побачення має відбуватися у перший вихідний день тижня, на який припадає день народження, з обов`язковим здійсненням супроводу [PERSON] з місця його проживання на побачення та повернення [PERSON] за місцем його проживання до матері; побачення у день народження [PERSON] з 9 год. до 16 год., з обов`язковим здійсненням супроводу [PERSON] з місця його проживання та побачення та повернення [PERSON] за місцем його проживання до матері; спільний щорічний відпочинок з [PERSON] в період літніх канікул протягом двох тижнів, в період зимових канікул протягом тижня з ночівлею по місцю проживання батька чи його перебування на відпочинку разом з сином; побачення з [PERSON] під час усіх святкових заходів в освітніх закладах та/або інших місцях; побачення з [PERSON] без присутності матері з 9 год. до 20 год. під час святкових днів та релігійних свят, враховуючи також вихідні дні, що визначаються постановою Кабінету Міністрів України на відповідний рік. Стягнути з Відповідача на користь позивача суму сплачених судових витрат. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради. У відповідності до вимог ч.ч.4,5 ст.19 СК України доручено Службі у справах дітей Петриківської селищної ради та Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра Дніпровської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Він, як батько, бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні. З початку 2020 року відповідач чинить перешкоди у спілкуванні зі спільною дитиною. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позову, оскільки ніколи не заперечувала проти спілкування батька з сином, проте у лютому 2022 року вона та дитина хворіли на ковід, а тому вона відмовила батькові у зустрічі з сином. Представник відповідача адвокат Хандога В.В. заперечував проти позову, підтримавши наданий відзив на позов. Звернув увагу суду на те, що [PERSON] ніколи не перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною. Доказів того, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином, суду не надано. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надавши заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, ухваливши рішення в інтересах дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Петриківської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надавши заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, ухваливши рішення в інтересах дитини з урахуванням наданого висновку складеного у порядку ст.19 СК України. Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , вислухавши думку дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 01 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2018 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини першої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особи у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно частин другої, третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судом не встановлені обставини, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку батька по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини. Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини шостої статті 7 СК України, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08.07.2003, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03.12.2009). Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, проте між батьками, як встановлено судом, виникають суперечки щодо питання спілкування батьком із сином. Під час розгляду справи, відповідач [PERSON] не заперечували проти спілкування сина з батьком, пояснивши, що ніколи не перешкоджала такому спілкуванню. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із матір`ю, так і з батьком. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Відповідно до вимог статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У судовому засіданні під час розгляду справи була заслухана думка дитини сторін [PERSON] , [INFO] , який висловив бажання спілкуватися з батьком, пояснивши, що наразі у зв`язку із війною не часто приїздить до батька. З урахуванням того, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, наявності рівних прав щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. Суд вважає, що графік такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та її розвитку, не відриватиме її від нормального, звичайного для неї середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і при цьому не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дитини. Також суд зазначає, що визначений судом спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб чи у випадку виникнення негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, може бути змінений в майбутньому за позовом одного з батьків за наявності відповідних підстав. Водночас, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дітей, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини. Враховуючи, що під час розгляду справи, позивач просив залишити судові витрати за ним, суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: partial