Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

У серпні 2022 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Позовні вимоги Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що підприємство є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова, а відповідачі отримують ці послуги і за період з 01.08.2001 року по 31.01.2022 року та не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 99 580 грн.79 коп. яка складається з : основного боргу у розмірі 88 565 грн. 19 коп., інфляційні втрати - 9475 грн. 61 коп., 3% річних - 1539 грн. 99 коп. Також позивач просить відшкодувати витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 31.08.2022 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2023 року позовні вимоги КП « Харківські теплові мережі» - задоволено. 22.05.2023 року відповідачами подано заяву про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2023 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.06.2023 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2023 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без участі преставника позивача. . Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечили у звязку із їх недоведеністю, відсутністю укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії, доказів направлення рахунків на оплату відповідачам, технічної документації на систему телпоспоживання будинку, також просили застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і є абонентом КП "Харківські теплові мережі", особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Крім того, враховуючи зміст вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», обов`язок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, а в свою чергу, суд вважає, що даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст. 633 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання за період з серпня 2021 року по червень 2022 року, залишок боргу за послуги з опалення спірної квартири становить 88565,19 грн. Таким чином, відповідачами було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії, внаслідок чого, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтована. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу не погашена, відповідачі цього факту не спростовують, разом з цим просять про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд задовольняє клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено, клопотання про поновлення строків позовної давності представником позивача заявлено не було, строк давності не переривався. Згідно Відомості нарахувань інфляційних витрат та 3% річних за останні три роки, а саме за період з 01.08.2019 року по 31.01.2022 року, оскільки позовна заява подана до суду 22.08.2022 року, заборгованість за надані послуги за спожиту послугу щодо централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що виникла за адресою: [ADDRESS] становить 36135,53 грн., інфляційні втрати - 9466,62 грн., 3% річних - 1537,95 грн. Таким чином, позовні вимог підлягають задоволенню частково, а саме з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2019 року по 31.01.2022 року в загальній сумі 47140,10 грн. (сорок сім тисяч сто сорок грн. 10 коп.), яка складається з: основного боргу у розмірі 36135,53 грн., інфляційні втрати - 9466,62 грн., 3% річних - 1537,95 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України. Позивачем за подачу позову сплачений судовий збір в мінімальному розмірі 2481,00 грн., який у разі задоволення позову підлягає стягненню з кожного відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial