Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

[PERSON] , який діє від свого імені, та від імені і в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернулись до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третьої особи [PERSON] , Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області, органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якому просять суд визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/12 частку у квартирі [ADDRESS] , яка в цілому складається з 1 - коридор, 2 -житлова, 3 житлова, 4 ванна, 5 туалет, 6 житлова, 7 кухня, 8 балкон, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. Визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/12 частку у квартирі [ADDRESS] , яка в цілому складається з 1 - коридор, 2 -житлова, 3 житлова, 4 ванна, 5 туалет, 6 житлова, 7 кухня, 8 балкон, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. Визнати за [PERSON] , [INFO] , індетифікаційний номер [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/12 частку у квартирі [ADDRESS] , яка в цілому складається з 1 - коридор, 2 -житлова, 3 житлова, 4 ванна, 5 туалет, 6 житлова, 7 кухня, 8 балкон, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. частка квартири [ADDRESS] належала покійній на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. [INFO] померла [PERSON] , дружина [PERSON] , мати [PERSON] , [PERSON] , про що Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено відповідний актовий запис № 1277 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] . частка квартири [ADDRESS] належала покійній на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року. В установленому порядку [PERSON] , який діє від свого імені і від імені і в інтересах неповнолітніх доньок звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, подав усі необхідні документи, однак отримав від нотаріуса відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру після померлої [INFO] дружини [PERSON] , у зв`язку із неподанням оригіналів документів, що посвідчують право власності. У зв`язку з тим, що іншої можливості, ніж в судовому порядку, оформити спадщину немає, Позивач змушений звернутися до суду з цією заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи викладене Позивач, який діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітніх доньок, просить в судовому порядку визнати за ним та за своїми неповнолітніми дочками право власності на частку у рівних частинах на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2022 року залишено без руху позов [PERSON] , який діє від свого імені, та від імені і в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третьої особи [PERSON] , Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області, органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2022 року було витребувано від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області листом від 28.12.2022 за № 1510/01-16 надійшли копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.05.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання 14.08.2023 року [PERSON] , який діє від свого імені, та від імені і в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] не з`явились. Представник Позивачів, адвокат Бондаренко Г.Є., надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності Позивачів, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. У письмовій заяві представник Позивача просить розпочати розгляд справи та винести законне, обгрунтоване рішення з метою захисту прав неповнолітніх дітей на отримання спадщини, яка відкрилась після смерті їх матері, та з метою недопущення порушення розумних строків розгляду даної справи. Білгород-Дністровська міська ради Одеської області в судове засідання призначене на 14.08.2023 не з`явилась. Відповідач повідомлявся про день, час розгляду справи, що підтверджується отриманням судових повісток 03.07.2023, 20.07.2023. 02.11.2022 від Білгород-Дністровської міської ради надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , який діє від свого імені, та від імені і в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] . У своєму письмовому відзиві Відповідач просить відмовити у задоволені позову у зв`язку із відсутністю підтвердження звернення Позивачів до нотаріуса з приводу вступу у спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач у своєму відзиві припускає, що Позивачі пропустили строк для подання заяви до нотаріальної контори щодо вступу у спадщину та намагаються поновити в такий спосіб пропущений процесіальний строк визначений у ст. 1270 ЦК України. [PERSON] в судове засідання призначене на 14.08.2023 не з`явився. Третя особа повідомлявся про день, час розгляду справи, що підтверджується отриманням судових повісток 13.06.2023, 24.07.2023. 14.11.2022 від [PERSON] до суду надійшли пояснення на позовну заяву. [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із тим, що із відсутністю підтвердження звернення Позивачів до нотаріуса з приводу вступу у спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Третя особа у своїх письмових поясненнях припускає, що Позивачі пропустили строк для подання заяви до нотаріальної контори щодо вступу у спадщину. Разом із поясненнями третьої особи [PERSON] було надано до суду клопотання про залучення третьої особи [PERSON] , [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідачів. Перша Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області в судове засідання призначене на 14.08.2023 не з`явилась. До канцелярії суду надішла заява від 26.07.2023 за № 1121/01-16 про розгляд справи за відсутності третьої особи. Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в судове засідання призначене на 14.08.2023 не з`явився. До канцелярії суду надішла заява від 14.08.2023 за № 08/05-593 про розгляд справи за відсутності третьої особи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПКУкраїни, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Дана справа перебуває на розгляді суду 11 місяців з моменту відкриття провадження по справі, від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи. З метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи суд вважає за можливим розглянути справу за наявними у матеріалах справи документами, у відсутності учасників справи. Фактичні обставини справи встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено відповідний актовий запис № 1277 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] , яка належала покійній на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області було зроблено запис № 141 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області було вчинено запис № 198 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було вчинено запис № 363 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Ще спадкоємцем першої черги є [PERSON] , яка є матір`ю померлої [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15 жовтня 2020 року за № 00028157539, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Спадкоємцем другої черги є [PERSON] , який є братом померлої [PERSON] по матері. На підтвердження даного факту видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . На виконання ухвали суду від 14.12.2022 від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області листом від 28.12.2022 за № 1510/01-16 надійшли копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . З матеріалів спадкової справи № 20/2022 судом встановлено, що 19.01.2022 до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області надійшла заява від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно довідок за № 250, 249 видані КП «ЖЕО№1» 17.01.2022 року померла [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Судом було встановлено, що 05.02.2022 до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області надійшла заява від [PERSON] з якої вбачається, що мати померлої та спадкоємиць першої черги, відмовляється від спадщини за законом на користь [PERSON] спадкоємця другої черги. 05 лютого 2022 року до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області надійшла заява від [PERSON] , якою бажає прийняти спадщину за законом після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що до кола спадкоємців після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , входять спадкоємці першої черги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та спадкоємиць другої черги [PERSON] . За життя [PERSON] заповіти, спадкові договори не складала. На підтвердження цього у матеріалах спадкової справи № 20/2022 наявна інформаційна довідка за № 68166485 від 19.01.2022 року сформована державним нотаріусом. Листом державний нотаріус Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області від 26.08.2022 за № 956/02-14 рекомендував [PERSON] звернутися до суду. Відмова державного нотаріуса було обґрунтована у зв`язку із неподанням оригіналів документів, що посвідчують право власності. На запит нотаріуса за вих. № 74/02-14, № 75/02-14 від 19.01.2022 року КП «Білгород-Дністровське БТІ» надало лист від 01.03.2022 за № 254 (а.с. ). З даного листа вбачається, що станом на 31.12.2012 рік власниками квартири [ADDRESS] були: частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року, яке було зареєстровано Б-Дністровським БТІ 09.06.1997 року в реєстровій книзі № 76 за реєстровим № 5171; частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року, яке було зареєстровано Б-Дністровським БТІ 09.06.1997 року в реєстровій книзі № 76 за реєстровим № 5171; частка (станом на 05.02.2015) [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2015 року та ухвали суду від 28.01.2015 року; частка [PERSON] на підставі договору дарування від 19.06.2015 року. Дублікати правовстановлюючих документів КП «Б-Дністровським БТІ» не реєструвались. Станом на 08.02.2022 року дана квартира в цілому складається з: 1-коридору, 2-хжитлова, 3-житлова 4-ванна, 5-туалет, 6-житлова, 7-кухня, 8-балкон, 9-балкон, загальною площею 67,9 кв.м., житловою 40,0 кв.м. Перепланування, переобладнання, добудови, перебудови, реконструкції та інші зміни щодо технічних характеристик квартири, зокрема такі, які потребують попереднього погодження й отримання дозволів компетентних органів, відсутні. Судом встановлено, що 17.11.2022 [PERSON] звертався до засобів масової інформації (газета Торнадо за № 46) з оголошенням про те, що свідоцтво про право власності від 09.06.1997 року, яке було зареєстровано Б-Дністровським БТІ 09.06.1997 року в реєстровій книзі № 76 за реєстровим № 5171 вважається недійсним у зв`язку із його втратою. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220, 1221,1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з частиною 2 статті 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до частини 2 статті 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Отже, враховуючи відсутність заперечень та доказів протилежного, суд вважає доведеною ту обставину, що за життя спадкодавцю дійсно належало вказане майно (майнове право) та вважає, що матеріалами справи підтверджується факт того, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді частки квартири за [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року, яке було зареєстровано Б-Дністровським БТІ 09.06.1997 року в реєстровій книзі № 76 за реєстровим № 5171. Стосовно заявлених вимог позивачів щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] на 1/12 частку у квартирі [ADDRESS] , за [PERSON] , на 1/12 частку у квартирі [ADDRESS] , за [PERSON] , на 1/12 частку у квартирі [ADDRESS] , суд вважає зазначити наступне. Судом встановлено, що що до кола спадкоємців після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , входять спадкоємці першої черги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та спадкоємиць другої черги [PERSON] . На момент смерті [PERSON] на праві приватної власності належала частка квартири за [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року, яке було зареєстровано Б-Дністровським БТІ 09.06.1997 року в реєстровій книзі № 76 за реєстровим № 5171. Оригінал свідоцтва про право власності від 09.06.1997 року, яке було зареєстровано Б-Дністровським БТІ 09.06.1997 року в реєстровій книзі № 76 за реєстровим № 5171 втрачено у зв`язку із чим вважається недійсним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивачів підлягають захисту шляхом задоволення позову частково. Визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] на 1/16 частку у квартирі [ADDRESS] , за [PERSON] , на 1/16 частку у квартирі [ADDRESS] , за [PERSON] , на 1/16 частку у квартирі [ADDRESS] . Посилання Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у своєму письмовому відзиві на відсутність підтвердження звернення Позивачів до нотаріуса з приводу вступу у спадщину після смерті [PERSON] , припущення щодо пропуску строк для подання заяви до нотаріальної контори щодо вступу у спадщину спростовуються матеріалами спадкової справи № 22/2022 наданої Першою Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою Одеської області на виконання ухвали суду від 14.12.2022 року. Посилання третьої особи [PERSON] у своїх письмових поясненнях на відсутність підтвердження звернення Позивачів до нотаріуса з приводу вступу у спадщину після смерті [PERSON] , припущення щодо пропуску строк для подання заяви до нотаріальної контори щодо вступу у спадщину спростовуються матеріалами спадкової справи № 22/2022 наданої Першою Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою Одеської області на виконання ухвали суду від 14.12.2022 року. Щодо клопотання третьої особи [PERSON] про залучення третьої особи [PERSON] , [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідачів суд вважає необхідно зазначити наступне. За приписами статтей 51, 53 ЦПК України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору не має процесуальних прав на залучення до участі у справі співвідповідачів, такі процесуальні права притаманні Позивачу. Висновки за результатами розгляду справи. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що Позивачами обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial