Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення надміру виплачених державних коштів в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Центрального району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради. В результаті обміну даними з Державною податковою інспекцією було виявлено, що відповідачка надала неповну інформацію про дохід свого сина [PERSON] , а саме не задекларувала його заробітну плату, якe він отримав в період за який обчислювався середньомісячний сукупний дохід для визначення розміру вищезазначеної допомоги, а саме за період p 01.03.2019 року по 31.08.2019 року. Рішеннями управління було зроблено перерахунок допомоги, у зв`язку з чим у відповідачки виникла переплата державних коштів по допомозі одиноким матерям за період з 01.09.2019 року по 30.11.2019 року в сумі 1035,58 грн. щомісяця, з 01.12.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 1225,58 грн. У зв`язку наданням відповідачкою недостовірної інформації про свої доходи, виникла переплата державних коштів по допомозі одиноким матерям за період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 16800,00 грн. Кошти частково було повернуто, Станом на 28.03.2023 року залишок заборгованості складає 5000,00 грн., які на рахунок Департаменту не надходили. За такого, позивач просить стягнути з відповідача надміру отримані кошти у вигляді допомоги одиноким матерям в сумі 5000,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 року головуючим у справі призначено суддю Черенкову Н.П. Справа отримана суддею 05.04.2023 року. Після виконання приписів ст.ст. 27,187 ЦПК України, ухвалою судді від 06.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям (стаття 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»). Судом встановлено, що 12.09.2019 року [PERSON] звернулась із заявою до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради для отримування державної соціальної допомоги одиноким матерям на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим їй призначено державну допомогу з 01.09.2019 року по 30.11.2019 року в сумі 3835,58 грн. щомісяця та з 01.12.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 4025,58 грн. Згідно п. 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02. 2003 року № 250 (далі Порядок), державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Відповідно до п.6 вищевказаного Порядку уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву, документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї), довідка про наявність та розмір земельної частки (паю). При цьому допомога призначається на основі середньомісячного за останні шість місяців, що передують місяцю звернення, сукупного доходу осіб, які входять до складу сім`ї. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Форми заяви, декларації про доходи та майно затверджуються Мінсоцполітики. До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб, віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей. Відповідно до п. 3 Порядку, для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно; довідку про наявність та розмір земельної частки (паю). Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Відповідно до п. 8 Порядку, соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженого представника сім`ї, які документи повинні бути подані додатково. Орган соціального захисту населення видає уповноваженому представнику сім`ї повідомлення про прийняття заяви та документів із зазначенням дати прийняття. Відповідно до п. 14 Порядку, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Згідно п. 14 вищезазначеного Порядку, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом, яка затверджена Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом наказом від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370 (чинна редакція на момент звернення). Згідно п. 33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого КМУ від 27 грудня 2001 р. № 1751 (далі - Порядок), відповідно до статті 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до п. 34 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 р. № 1751, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Статтею22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначена відповідальність громадян за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги. Одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Питання про повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку, згідно із яким уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Наведений у пункті 11 Порядку перелік підстав, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, є вичерпним. Інших підстав, за яких можливе таке стягнення, Порядком не передбачено. Відповідно до пункту 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Відповідно до п. 25 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 р. №250, Виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється: якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення. Окрім цього, згідно Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, про відмову в призначенні або припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), [PERSON] було попереджено. Згідно інформації наданої з Державної податкової інспекції вбачається, що [PERSON] не задекларувала дохід (ознака доходів "101" (нарахована заробітна плата), який отримував її син, [PERSON] , в періоди, за які обчислювались середньомісячні сукупні доходи для визначення розмірів вищевказаної допомоги. Із матеріалів справи слідує, що в результаті обміну даними позивача з Державною податковою інспекцією було виявлено, що відповідачка надала неповну інформацію про дохід свого сина в період за який обчислювався середньомісячний сукупний дохід для визначення розміру вищезазначеної допомоги , що в свою чергу вплинуло на право призначення допомоги. Згідно п.49 Порядку, особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. [PERSON] своєчасно не повідомила управління соціальних виплат та компенсацій Центрального району про вищезазначений факт. На підставі цього виникла переплата державних коштів по виплаті вищезазначеної допомоги за період з 01.09.2019 р. по 29.02.2020 р. в сумі 16800,00 грн. Згідно до п.12 Порядку, у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплати призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Відповідно до п. 25 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, якщо сім`єю подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї, повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішується питання про їх стягнення у судовому порядку. Судом встановлено, що позивач повідомив відповідачку про переплату з зазначенням періоду, за який виникла переплата державних коштів, суму переплати, розрахункового рахунку, на який потрібно повертати кошти та періоду на добровільне виконання вимог. Після повідомлення про утворення переплати державних коштів, [PERSON] добровільно частково виконала вимогу. Станом на 28.03.2023 р. сума заборгованості складає 5000,00 грн. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (стаття 1215 ЦК України). Таким чином, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14. Таким чином, судом встановлено, що відповідачці були надмірно виплачені кошти грошової допомоги одиноким матерям за період з 01.09.2019 по 29.02.2020 року. За такого, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved