Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

30\~червня 2023\~року до\~Ленінського районного\~суду м.\~Харкова звернувся\~позивач [PERSON] \~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] \~в якій\~просить розірвати\~шлюб,\~укладений між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~13.09.2022\~року Московським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Харкові Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Харків),\~актовий запис\~за №423, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, що призвело до припинення шлюбно - сімейних відносин. Вважає, що сім`я існує формально, поновлення шлюбу недоцільно і суперечить його інтересам. 06.07.2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які 17.07.2023 року усунуто (а.с.13-14). 24.07.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20). В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Пухтаєвич О.О. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом завчасно та належним чином. Надали суду заяву про підтримання позовних вимог, просили розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с.16-17, 22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалась судом завчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала (а.с. 25-26). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.09.2022 року згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, подружжя наполягає на розірванні шлюбу, оскільки їх сім`я розпалася остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сім`ї неможливі, шлюб існує формально, його збереження суперечило б їх інтересам. Статтею 51 Конституції України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки. Зазначене конституційне положення знайшло свій подальший розвиток у\~Сімейному кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите в цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (\~ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.53 СК України). Відповідно до\~ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ст.110 СК України\~кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що відносини між подружжям фактично вже вичерпані, відновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, категорично заперечують проти подальшого збереження сім`ї . За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Відповідно до ч. 8 ст.\~294\~ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач до реєстрації шлюбу мав прізвище « [PERSON] » та після реєстрації шлюбу обрав прізвище дружини « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що він має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного і

Outcome: approved