Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

04 квітня 2023 року представник адвокат Галамага Наталія Михайлівни, яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після виконання вимог п.2 ч.1 ст.187 ЦПК України, ухвалою від 24 квітня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 червня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. В обґрунтування позову вказує, що після смерті її матері вона є спадкоємицею за законом належного їй при житті майна. 14 грудня 2021 року за її заявою приватним нотаріусом Максьом Г.І. у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №68848348.Спадщина складається з житлового будинку, що розташований у с. Глибівка. Постановою приватного нотаріуса Максьом Г.І. від 20 грудня 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті матері через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує що на момент смерті матері, позивач не була обізнана про наявність заповіту. Крім того оскільки мати постійно хворіла, то саме позивач здійснювала за нею постійний догляд, залишалася з нею проживати у будинку, повністю займалась забезпеченням ліками, продуктами харчування та всім необхідним для життя. Інші родичі з [PERSON] на момент смерті не проживали та не здійснювали за нею догляд. На момент смерті матері, позивач була пенсіонеркою, тому має право на обов`язкову частку у спадщині. Вважає причину пропуску строку поважною, тому просить його поновити. Відповідач [PERSON] 25 травня 2023 року надала відзив на позовну заяву в якому позов не визнала, вважає його безпідставним, необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Зазначає, що позивач є її тіткою, рідною сестрою батька [PERSON] . Після смерті [INFO] їх матері [PERSON] , батько прийняв спадщину, як спадкоємець по заповіту, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] внаслідок важкої хвороби помер батько відповідача [PERSON] . Позивач не наводить об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їй у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. Так з моменту смерті [PERSON] пройшло більше 10 років. Позивачу було достовірно відомо про смерть матері, а також те що все своє майно покійна заповідала своєму сину (батьку відповідача). Крім того, слід врахувати, що заповіт (про який було невідомо позивачці, як вона зазначає у позові) було складено не на користь позивача. Так, згідно заповіту, складеного 07 березня 2000 року [PERSON] вона все своє майно заповідала [PERSON] , який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті свого батька [PERSON] , відповідач прийняла спадщину та є відповідно спадкоємцем майна, яке батька успадкував після смерті своєї матері. Крім того, 08 лютого 2022 року позивач вже зверталась до Богородчанської територіальної громади в особі Богородчанської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. В судовому засіданні представник позивача адвокат Галамага Н.М. підтримала доводи позову зазначила, що поважними причинами пропуску строку вважає ті обставини, що позивач не була обізнана про наявність заповіту складеного спадкодавцем на користь її брата. Крім того, просила врахувати, що мати позивача постійно хворіла та позивач здійснювала за нею постійний догляд, залишалася з нею проживати у будинку, повністю займалась забезпеченням ліками, продуктами харчування та всім необхідним для життя. Інші родичі, а саме син спадкодавця на момент його смерті з нею не проживали та не здійснювали за нею догляд. Представник відповідача адвокат Волосянко Р.О. просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не надала доказів, щодо існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їй у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті її матері, яка померла ще [INFO] .Вказані причини пропуску строку зазначені у позові та у судовому засіданні представником позивача не заслуговують на увагу, оскільки не можуть вважатись поважними. Крім того, просив суд врахувати ті обставини, що позивач вже зверталась в суд із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Вважає, що позивач зловживає своїми правами повторно подавши аналогічний позов. Відповідач [PERSON] підтримала доводи свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в селі Глибівка Богородчанського району Івано-Франківської області померла [PERSON] (а. с. 12). Спадщина відкрилась в день смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Позивач є дочкою [PERSON] та спадкоємицею за законом першої черги належного їй за життя майна (а.с. 7-11). За заявою позивача приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Максьом Г.І. зареєстровано спадкову справу (спадкодавець - [PERSON] ), номер у спадковому реєстрі 68848348 (а. с. 13). Постановою приватного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Максьом Г.І. від 20 грудня 2021 року N 369/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки нею пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини, визначений ст. 1270 ЦК України, та не подано документів, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а. с. 14). Відповідач є дочкою [PERSON] , її дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копіями Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 жовтня 1982 року (а. с. 43) та довідки про укладення шлюбу №00710 від 20 січня 2022 року (а. с. 44). Позивач [PERSON] є тіткою, рідною сестрою батька [PERSON] - [PERSON] . Згідно копії Заповіту від 07 березня 2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй мано заповідала своєму синові [PERSON] (а. с. 41). Відповідно до копії Довідки Глибівського старостинського округу N 9 Богородчанської селищної ради N 243 від 21 грудня 2021 року [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а. с. 45). [INFO] батько відповідача [PERSON] - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 липня 2021 року (а. с. 42). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] , про що нею подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а. с. 46). Отже, відповідач [PERSON] є спадкоємицею після смерті свого батька [PERSON] , який у свою чергу є спадкоємцем майна за заповітом після смерті його матері [PERSON] . При цьому, встановлено, що позивач [PERSON] 08 лютого 2022 року вже зверталась в суд із позовною заявою до Богородчанської територіальної громади в особі Богородчанської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] (а.с.47-48). В позові [PERSON] зазначила, що пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері у зв`язку із юридичною необізнаністю. За результатами розгляду справи постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено (а.с. 50-54). Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частин першої, другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом, про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 26 червня 2019 року N 61-38298св18, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач зазначила, що вона не мала об`єктивної можливості звернутись до нотаріуса чи нотаріальної контори з метою вирішення питання про прийняття спадщини у встановлений законом строк, оскільки їй було невідомо про наявність заповіту складеного спадкодавцем та у зв`язку із тим постійно проживала із спадкодавцем доглядала за нею та вважала, що прийняла спадщину. В судовому засіданні за клопотанням представника позивача були допитані свідки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] дала показання, що позивач по справі є її мамою. Спадкодавець [PERSON] є її бабусею. Останні 5 років до смерті бабуся проживала фактично у них по [ADDRESS] . Бабуся була лежачою та потребувала стороннього догляду та мама за нею доглядала. [PERSON] проживав по [ADDRESS] . На день смерті бабуся перебувала у себе вдома по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] дала показання, що [PERSON] є її двоюрідною сестрою. Позивач [PERSON] проживала по сусідству з нею. Підтверджує той факт, що останні 5 років до смерті [PERSON] проживала у своєї дочки [PERSON] по [ADDRESS] . [PERSON] була лежачою та потребувала стороннього догляду. Свідок [PERSON] дала показання, що є старостою села Глибівка. Позивача та її покійну матір знає, як мешканців села Глибівка. [PERSON] проживала разом із своїм чоловіком по [ADDRESS] . Коли помер її чоловік, то приїхав її син [PERSON] та став проживати з нею. Приблизно з 2007 року [PERSON] стала проживати у своєї дочки [PERSON] по [ADDRESS] , оскільки перенесла інсульт та потребувала стороннього догляду. В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача було допитано свідка [PERSON] , яка дала показання, що позивач [PERSON] є сестрою її покійного чоловіка - [PERSON] . Відповідач по справі є її дочкою. Відповідно спадкодавець [PERSON] - є її свекрухою. Батьки чоловіка купили [PERSON] будинок у с. Глибівка, а вони з чоловіком мали б жити у батьківській хаті. Потім їй з чоловіком дали житло у м. Івано-Франківськ та вони стали проживати у місті. Чоловік завжди допомагав батькам. Коли помер батько то чоловік переїхав у батьківський будинок та став проживати із своєю матір`ю [PERSON] де і проживав з нею до її смерті. [PERSON] лише деколи, тимчасово проживала у дочки, а більшість часу знаходилась у себе дома. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд приходить до висновку, що показання свідків [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та свідка [PERSON] є неналежними доказами, оскільки їх свідчення не містять інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо наявності поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем або спростування наявності поважних причин, а тому суд їх не приймає до уваги, оскільки їх показання не стосуються предмета доказування по цій справі. Так, встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не входить в предмет доказування по цій справі, оскільки не може свідчити про наявність або відсутність поважності причин пропуску строку. Також не може вважатись поважною причиною пропуску строку, необізнаність позивача, щодо наявності заповіту складеного спадкодавцем [PERSON] на користь її сина [PERSON] , оскільки позивачу було відомо, щодо її права на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері та яким вона не скористалась з 2012 року. Інших доказів, щодо наявності поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем не надано, а судом не встановлено під час розгляду справи. Отже, зазначені позивачем обставини не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк, а тому позов до задоволення не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed