Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій представника позивача та відповідача 24.11.2022 представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) за довіреністю № 6-01/113 від 21.12.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача суму завданої майнової шкоди в розмірі 131 300 грн та витрати на оплату судового збору. Свої вимоги обґрунтував тим, що 24 липня 2021 року в м. Чорноморськ Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Audi A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки «Jeep», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Jeep», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 16.08.2021 особою, винною у настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На час ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ сплатило на користь потерпілого суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн та 1300 грн ТОВ «АВТО ОДЕКС» за виконані роботи. Згідно з положеннями підпункту а пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», \~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Пунктом 40.3. ст.40\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» встановлено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у\~порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41\~цього Закону. Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Отже, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у МТСБУ виникло право регресного позову до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. З метою досудового врегулювання спору МТСБУ 11.10.2021 направило відповідачу [PERSON] вимогу про добровільне відшкодування завданої майнової шкоди, яка останнім не виконана. Зазначене вище стало підставою для звернення представника позивача до суду з зазначеним позовом. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 131 300 грн. та 2481 грн . сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] повторно на виклик суду не прибув. ІІ. Заяви, клопотання сторін Представник позивача МТСБУ Глузд О.В., який діє на підставі довіреності № 6-01/113 від 21.12.2021 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 5). Інших заяв і клопотань, пов`язаних з розглядом справи, учасники справи не заявляли. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2023 цивільна справа №947/28074/22 передана на розгляд за підсудністю до Тульчинського районного суду Вінницької області (а.с.34-35). 27.03.2023 ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області дана справа передана на розгляд за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.44). 09.05.2023 справа надійшла до Шаргородського районного суду Вінницької області і передана в провадження судді Соколовської Т.О. (а.с.50). Ухвалою суду від 11.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності подати зустрічний позов (а.с. 52-53). Ухвалу суду від 11.05.2023 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідача [PERSON] , проте поштова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат не проживає» (а.с.79). Згідно відповіді №65399 від 09.05.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.51). З метою повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів 11.07.2023 та 01.08.2023 на веб - порталі "Судова влада" судом розміщені оголошення про виклик відповідача [PERSON] у судові засідання на 01.08. та 29.08.2023 (а.с. 82, 85). Таким чином, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, повторно на виклик суду не прибув по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення на веб - порталі "Судова влада" оголошень про виклик (а.с. 82, 85). Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259, ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, постановив ухвалу. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами - немає. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. 24 липня 2021 року в м. Чорноморськ Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Audi A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки «Jeep», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Jeep», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 16.08.2021 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.\~124\~КУпАП (а.с. 11). На час ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 02.08.2021 власником автомобіля марки «Jeep», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] подано до МТСБУ письмову заяву про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с. 18). За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку № 729-07-21 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, вартості відновлювального ремонту ТЗ та вартості відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників від 17.09.2021: 1) ринкова вартість автомобіля JEEP COMPASS, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого при ДТП визначається рівною 460884 грн.; 2) вартість відновлювального ремонту автомобіля JEEP COMPASS, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого при ДТП визначається рівною 248092,57 грн.; 3) вартість відновлювального ремонту автомобіля JEEP COMPASS, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників пошкодженого при ДТП визначається рівною 183317,21 грн (а.с. 12-13). Позивач МТСБУ, на підставі заяви власника автомобіля марки «Jeep», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП від 02.08.2021, висновку № 729-07-21 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, вартості відновлювального ремонту ТЗ та вартості відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників від 17.09.2021 відшкодував потерпілій [PERSON] заподіяний відповідачем збиток в розмірі 130 000 грн. та ТОВ «АВТО ОДЕКС» 1300 грн за виконані роботи. Факти зазначених виплат підтверджуються платіжними дорученнями № 1104868 від 23.09.2021 та №1105724 від 12.10.2021 (а.с. 20, 21). 11.10.2021 позивач направив відповідачу вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.22). У зв`язку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди у примусовому порядку. Перешкод для пред`явлення позову про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, судом не встановлено. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають договірні цивільні правовідносини, що регулюються, зокрема Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-ІV в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру ... Згідно з положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений \~ \~ \~ \~ законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно частини 1 статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. У даному випадку таким актом є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з положеннями підпункту а пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», \~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п.38.2.1 п. 38.2 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Пунктом 40.3. ст.40\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземним транспортних\~засобів» встановлено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у\~порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41\~цього Закону. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п.42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007, в якому наголошується, що відповідно до\~практики,\~яка відображає\~принцип належного\~здійснення правосуддя,\~судові рішення\~мають достатньою\~мірою висвітлювати\~мотиви,\~на яких\~вони базуються.\~Межі такого\~обов`язку можуть\~різнитися залежно\~від природи\~рішення та\~мають оцінюватись,\~виходячи з\~обставин кожної\~справи (рішення\~«Руїз Торійа\~проти Іспанії»\~від 09.12.1994).\~Конвенція не\~гарантує захист\~теоретичних та\~ілюзорних прав,\~а гарантує\~захист прав\~конкретних та\~ефективних (рішення\~«Артіко проти\~Італії» від\~13.05.1980). Право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції»; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 у справі «Донадзе проти Грузії»). Згідно положень ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений \~ \~ \~ \~ законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Постановою Пленуму ВС України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Частиною 3 статті 12, статтями 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач [PERSON] не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, визнати позовні вимоги. заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду повторно не прибув. Небажання [PERSON] надати відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з`являтися на виклик суду, дає суду право обмежитись доказами, наданими представником позивача. VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів у підтвердження позовних вимог переконує суд, що позивачем надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження порушення відповідачем його прав, оскільки судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Audi A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] та автомобіля марки «Jeep», державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] , в результаті якої автомобіль марки «Jeep», державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, внаслідок чого його власнику [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду. При цьому, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував, страхове відшкодування потерпілій виплатив позивач, у якого виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом задоволення позовних вимог. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2481 грн. (а.с.4). На підставі викладеного та

Outcome: approved