Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення від права на спадкування. Підставою звернення до суду з позовом вважає те, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , 1982 року народження, яка проживала та була зареєстрована у м. Монастирище. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, на квартиру [ADDRESS] , земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4020 га, кадастровий номер: 7123488500:03:001:0574 в адміністративних межах Шабастівської сільської ради, частка земельної ділянки площею 3,4020 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7123488500:03:001:0573 в адміністративних межах Шабастівської сільської ради, грошові вклади, які знаходяться в АТ «Ощадбанк» та ПАТ КБ «Приватбанк». Для прийняття спадщини, ним було подано відповідну заяву, зареєстровану за вх. № 411 від 12.08.2022, яка надійшла в межах спадкової справи № 181/2022 номер СР 69573305. Його тітка [PERSON] була інвалідом з дитинства. Спадкодавець [PERSON] , приходилась [PERSON] рідною сестрою та йому рідною тіткою. Про хворобу, яка зумовила до постійного догляду за [PERSON] повідомила [PERSON] (рідна тітка спадкодавця). Спочатку вона звернулась до відповідача, якому повідомила, що [PERSON] потребує постійного стороннього нагляду та піклування. Проте від догляду за своєю сестрою він відмовився, хоча мав достатню можливість її надавати. [PERSON] , померла на 39 році життя, зважаючи на досить молодий вік спадкодавця, заповіту останньою складено не було. Однак, в усному порядку, між [PERSON] (позивачем) та [PERSON] (відповідачем), було вирішено, що він, [PERSON] , буде піклуватись та доглядати за своєю тіткою [PERSON] , а після її смерті, відповідач не буде заявляти про свої права на спадкове майно. Домовленість ґрунтувалась на тому принципі, хто доглядає та утримує спадкодавця, той в подальшому успадковує все його майно. За життя [PERSON] , він піклувався про неї, утримував, купував їжу, одяг, речі, супроводжував до лікарів та всіляко підтримував її, в той час як відповідач у даних питаннях участі не брав. Після смерті [PERSON] всі усні домовленості не були дотримані. Він організовував та займався похованням [PERSON] та влаштовуванням поминальних обідів. Просить усунути [PERSON] , [INFO] , від права на спадкування за законом після смерті своєї сестри [PERSON] , [INFO] , - спадкодавця по закону, яка померла [INFO] , судові витрати покласти на відповідача. На адресу суду 25.05.2023 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, відповідно до якого викладене в позові не відповідає дійсності, а тому даний позов є безпідставним та необґрунтованим, просить в задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою суду від 01.05.2023 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено повністю. Ухвалою суду від 05.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.05.2023 витребувано докази. Ухвалою суду від 14.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, з підстав, зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити та додатково пояснив, що його тітка [PERSON] була інвалідом з дитинства. Він періодично спілкувався з нею, інколи купував їй продукти харчування та деякий одяг. В середині травня 2022 року до нього на мобільний телефон зателефонувала сусідка, яка повідомила, що [PERSON] дуже хвора, не говорить та дуже кашляє. Через тиждень до нього зателефонувала [PERSON] та повідомила, що [PERSON] перебуває у важкому стані та знаходиться в лікарні. Також [PERSON] повідомила, що вона не змогла додзвонитись до його батька [PERSON] та переказала його матері, що [PERSON] дуже хвора. Коли він приїхав до лікарні, то дізнався, що у [PERSON] були пролежні, він яких вона і померла. Коли [PERSON] перебувала в лікарні, а це більше місця, то він купував їй ліки, яких не вистачало в лікарні, пелюшки та памперси. Його батько [PERSON] жодного разу в лікарня не приїздив, будь-яких коштів на лікування [PERSON] не надавав. В подальшому він здійснив поховання [PERSON] за власні кошти. До моменту потрапляння в лікарню [PERSON] вона проживала одиноко, самостійно себе обхожувала, ходила в магазин, варила їсти. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, з підстав, зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні та додатково пояснив, що з сестрою він спілкувався, будь-якої матеріальної допомоги їй не надавав, оскільки остання такої допомоги не потребувала. [PERSON] отримувала пенсію, крім того покійні батьки залишила їй приблизно 10 000 доларів США. Про хворобу сестри він не знав, оскільки у травні 2022 року його не було за місцем свого постійного проживання. Від сина він дізнався вже про смерть [PERSON] . Похованням сестри займався його син [PERSON] . В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Бевзюк В.П. не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні допитаний як свідок відповідач [PERSON] показав, що з сестрою [PERSON] він спілкувався, інколи заїжджав до неї додому, проте будь-якої матеріальної допомоги їй не надавав, оскільки остання такої допомоги не потребувала. [PERSON] отримувала пенсію, крім того покійні батьки залишила їй приблизно 10 000 доларів США. Перед смертю [PERSON] проживала з співмешканцем на ім`я [PERSON] , могла самостійно себе обходити. Жодного разу про надання їй матеріальної допомоги не просила. Про хворобу сестри він не знав, оскільки його не була за місцем свого постійного проживання у травні місяці 2022 року. Від сина він дізнався вже про смерть [PERSON] . Похованням сестри займався його син [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є рідною тіткою відповідача [PERSON] та покійної [PERSON] . Вона спілкувалася з [PERSON] , постійно провідувала її. Відповідач будь-якої участі в утриманні своєї сестри не приймав, коштів на її лікування не надавав, не цікавився її життям та здоров`ям. [PERSON] проживала одиноко, проте самостійно себе обходила, сторонньої допомоги перед тим, як вона потрапила в лікарню, не потребувала. Самостійно ходила, купувала продукти харчування. Після її захворювання в травні 2022 року вона телефонувала відповідачу, щоб повідомити про те, що [PERSON] потрапила в лікарню, проте відповідач слухавку не підняв. Позивач [PERSON] після того, як дізнався про хворобу [PERSON] купував ліки та провідував останню у лікарні, після її смерті здійснив її поховання. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона являється двоюрідньою тіткою відповідача. Коли [PERSON] перебувала в лікарні, то допомогу надавав лише позивач. Коли вона відвідувала [PERSON] в лікарні, остання сказала їй, що свого брата [PERSON] бачити не хоче. Після смерті [PERSON] похованням займався лише позивач. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є подругою [PERSON] та разом з нею провідувала племінницю останньої. [PERSON] проживала одиноко, проте самостійно себе обходила, ходила за продуктами, готувала їжу. Коли [PERSON] потрапила в лікарню, то ліки купував позивач. При ній [PERSON] казала, що бажає скласти заповіт на [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є рідною тіткою відповідача [PERSON] та покійної [PERSON] . Вона постійно спілкувалася з [PERSON] в телефонному режимі, підтримувала з нею родинні відносини, провідувала її. [PERSON] проживала у квартирі в м. Монастирище Уманського району Черкаської області до 2020 року разом із матір`ю. Після смерті матері у 2020 році її племінниця [PERSON] стала проживати одиноко. З березня 2021 року стала проживати з чоловіком на ім`я [PERSON] , з яким прожила до своє смерті, який піклувався та допомагав її. [PERSON] сторонньої допомоги не потребувала, обходила себе самостійно, сама купувала продукти харчування, готувала їсти. Для допомоги [PERSON] приходив соціальний працівник, який інколи купував їй хліб та ліки. В квітні-травні 2022 року, коли вона прийшла провідати [PERSON] , то остання лежала в кріслі, та не підіймалася. [PERSON] пообіцяла на наступний день звернутися до лікаря, проте цього не зробила. В подальшому її зателефонувала соціальний працівник та повідомила, що [PERSON] дуже хвора, на що вона попросила останню, щоб та викликала швидку. [PERSON] забрали до лікарні у якій вона була 48 днів та в подальшому у лікарні і померла. Вона регулярно навідувала племінницю у лікарні, купувала їй ліки. Кошти витрачені нею на ліки їй повернула [PERSON] . Коли [PERSON] передавала їй кошти, то вона бачила, що у неї були кошти в сумі 5000 грн. У лікарні хвору навідував [PERSON] , проте побачивши його [PERSON] сказала, що він прийшов, щоб забрати її квартиру та землі. Вона не бачила, щоб до [PERSON] у лікарню приходив брат [PERSON] . Хвороба [PERSON] не пов`язана з не наданням їй сторонньої допомоги. До потрапляння у лікарню у квітні-травні місця 2022 року [PERSON] будь-якої матеріальної допомоги не потребувала, оскільки мала пенсію та пенсію свого співмешканця, яку вони щомісячно відкладали у сумі 2 500 грн, 800 доларів США та вклад у банку в сумі 170 000 грн, який дістався їй від матері та кошти, які вона отримувала за надання в оренду земельних ділянок. Ні позивач, ні відповідач не піклувалися про покійну, допомоги не надавали, оскільки [PERSON] такої допомоги не потребувала. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю позивача та дружиною відповідача. З [PERSON] вона особисто не спілкувалась, з нею спілкувався її чоловік [PERSON] , їй не відомо чи надавав він матеріальну допомогу своїй сестрі. Про хворобу [PERSON] вона не знала. У період хвороби [PERSON] її чоловік був відсутній за місцем їх проживання та про хворобу сестри не знав. Коли її чоловік дізнався про смерть сестри, він домовлявся з священнослужителем про проведення обряду поховання та замовляв, щоб викопали на кладовищі яму, проте син сказав, що всі ритуали поховання він проведе самостійно. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є священнослужителем храму в с. Шабастівка Уманського району Черкаської області. [PERSON] знає з дитинства. Коли померла її мати, [PERSON] приїздила до нього в храм та замовляла панахиду по покійній матері. Пересувалась вона самостійно, стороннього догляду не потребувала. Коли він приїздив в м. Монастирище часто зустрічав [PERSON] біля магазину, в скверах, де остання здійснювала покупки та гуляла. Неодноразово він її бачив зі співмешканцем на ім`я [PERSON] . Коли [PERSON] померла, до нього звернувся брат покійної [PERSON] для того, щоб провести ритуал поховання, проте в подальшому повідомив, що ховати [PERSON] будуть у іншому місці, та що його допомога не потрібна. Він був присутній під час розмови [PERSON] з [PERSON] , який повідомив, що його з помешкання у якому вони проживали з покійною вигнав [PERSON] . Суд заслухавши думку позивача та його представника, відповідача та його представника, показання свідків, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.06.2022 Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8). Згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданим Пенсійним фондом [PERSON] , [INFO] була інвалідом 2 групи (а.с. 9). Згідно з показаннями свідків [PERSON] самостійно себе обходила, стороннього догляду до моменту захворювання в травні місяці 2022 року не потребувала, проживала з цивільним чоловіком, тобто у безпорадному стані не перебувала. [PERSON] 12.03.2022 звернувся до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після тітки [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 10). Відповідно до довідки № 115, виданої 25.04.2023 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради [PERSON] дійсно похоронив на кладовищі по [ADDRESS] свою тітку [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за власні кошти (а.с. 11). На підтвердження здійснення поховання та поминального обіду позивачем надано накладну № 29 від 29.06.2022 про придбання необхідних речей для поховання [PERSON] , рахунок про оплату поминальних обідів 30.06. та 07.08.2022 та чек № 338 від 29.06.2022 про придбання продуктів харчування (а.с. 12 - 14). Згідно з довідкою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Бевзюка В.П. № 364/01-16 від 31.05.2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 181 2022 рік, в коло спадкоємців, які прийняли спадщину за законом входять: її рідний племінник [PERSON] , 1989 року народження, яким було подано заяву про прийняття спадщини за законом від 12.08.2022; та її рідний брат - [PERSON] , 1970 року народження, яким було подано заяву про прийняття спадщини за законом від 09.12.2022 (а.с. 85). Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № № 750/9209/20-ц, провадження № 61-6290св21. Позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком, що [PERSON] хворіла, та у зв`язку з цим перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги (моральної чи матеріальної), надані на підтвердження доводів позивача докази не підтверджують безпорадного стану [PERSON] . Так, відповідно до пенсійного посвідчення інваліда ІІ групи не вказано про необхідність стороннього догляду, допитані в судовому засіданні свідки як сторони позивача так і сторони відповідача показали, що [PERSON] обходила себе самостійно, стороннього догляду не потребувала, мала заощадження, отримувала пенсію та дохід він надання майна в найм, перебувала в цивільному шлюбі, тобто у безпорадному стані не перебувала, не потребувала сторонньої допомоги (моральної чи матеріальної). Позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON] , яка через хворобу була у безпорадному стані та потребувала такої допомоги. Так, з показань свідків встановлено, що [PERSON] до моменту хвороби у травні 2022 року будь-якого стороннього догляду не потребувала; після потрапляння її до лікувального закладу відсутні докази, що відповідач був обізнаний про хворобу його сестри та потребу у допомозі від нього. Крім того, позивачем не доведено потребу у допомозі від відповідача у лікувальному закладі, оскільки остання перебувала під наглядом лікарів, мала власні кошти на лікування. Крім того, будь-яких доказів того, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги; того, що відповідач вчиняв умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю; доказів щодо ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача; того, що спадкодавиця висловлювала своє бажання отримання від брата допомоги, суду не надано, а тому підстав для позбавлення [PERSON] від права на спадкування суд не вбачає. Згідно змісту позовної заяви позивач зазначає, що в усному порядку, між [PERSON] (позивачем) та [PERSON] (відповідачем), було вирішено, що позивач буде піклуватись та доглядати за своєю тіткою [PERSON] , а після її смерті, відповідач не буде заявляти про свої права на спадкове майно. Домовленість ґрунтувалась на тому принципі, хто доглядає та утримує спадкодавця, той в подальшому успадковує все його майно. Суд вважає, що сам факт того, що сторони домовились про те, що позивач буде доглядати спадкодавця, в результаті отримає спадщину та те, що позивач провів поховання спадкодавиці, не є самостійними підставами для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України та задоволення позову, а тому суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки, в задоволенні позову відмовлено повністю, тому суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed