Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 15.05.2023 представник позива [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договром позики, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 15.01.2023 у сумі 16500 грн., 3 % річних від простроченої заборгованості у сумі 82,50 грн. , з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 247,50 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 24440 грн., оскільки остання не виконує умови договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що 15.01.2023 уклала з відповідачем договір позики, згідно якого передала [PERSON] грошові кошти у сумі 16500,00 грн. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки, яку додано на підтвердження, згідно якої відповідач зобов`язувалася повернути позику в розмірі 16500,00 грн. Зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу складає 16500,00 грн., сума боргу 3% річних від простроченої заборгованості становить 82,50 грн., з урахуванням індексу інфляції від простроченої заборгованості становить 247,50 грн. Оскільки вказаною розпискою було встановлено строк виконання боргового зобов`язання до 15.03.2023, то після настання вказаного строку, [PERSON] почала вимагати від [PERSON] виконання грошового зобов`язання, але від свого обов`язку щодо повернення коштів остання відмовилася та в добровільному порядку зобов`язання за договором позики не виконала, через що позивач вимушена звернутися до суду. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно повернутих поштових повідомлень, а.с.41-42, 43-44, а також за допомогою оголошення про виклик відповідача, яке було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с.40, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавала. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 10-00 год. 30.06.2023, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.06.2023 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 09-30 год. 16.08.2023, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якої у суду відсутні відомості про вручення їй повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 15 січня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, шляхом написання відповідачем розписки, згідно якої [PERSON] отримала в борг 16500,00 грн. та які зобов`язується повернути до 15.03.2023 [PERSON] (а.с. 14). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, що встановлено ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, шляхом написання розписки [PERSON] . Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 виклав правовий висновок, відповідно до якого за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала в борг 16500,00 грн. та зобов`язується повернути до 15.03.2023 [PERSON] (а.с. 14), однак відповідачем зобов`язання не виконані. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625цього Кодексу. Так, відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до вимог\~ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3 % річних, а також інфляційні нарахування. Однак, з розрахунком інфляційних нарахувань та 3 % річних складеним позивачем, правильність якого суд зобов`язаний перевірити, суд не погоджується, оскільки розрахунок здійснено всупереч визначених договором умов та порядку нарахування сум визначених\~ст. 625 ЦК України. Так, відповідно до умов договору, позика в сумі 16500 грн. мала бути повернена до 15.03.2023, тобто прострочення по даному платежу розпочалося з 16.03.2023, позивач звернулася до суду з позовом 15.05.2023. Виходячи з вищевикладеного, індекс інфляції станом на день звернення до суду становить 33 грн., з розрахунку 16500 грн. боргу ? 100,200% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 16\~500,00 грн. (сума боргу) = 33,00\~грн., та 3% річних становить 82,73 грн. з розрахунку 16\~500,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 61 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 82,73\~грн. Оскільки відповідач [PERSON] порушила умови договору позики від 15.01.2023 щодо своєчасного повернення грошових коштів, взявши в борг у [PERSON] 16500 грн., і не повернула у встановлений договором строк, тобто порушила вимоги ст.1049 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] борг за договором позики від 15.01.2023 на користь позивача в розмірі 16500,00 грн., 3% річних від простроченої заборгованості в розмірі 82,73 грн., та з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості в розмірі 33 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано копію Договору №2023 ц/08 про надання правничої допомоги від 10.05.2023, укладений між позивачем та адвокатом Кудлюк О.І., пунктом 5.1. якого передбачено, що за послуги замовник сплачує виконавцю винагороду розмір якої встановлюється попереднім розрахунком послуг на адвоката, та актом виконання робіт по завершенню справи, а також згідно п. 6.1 замовник здійснює оплату за цим договором за домовленістю в безготівковому, або в готівковому порядку виконавцю на підставі виданного прибуткового кассового ордеру. Розрахунком послуг адвоката по договору про надання правничої допомоги від 10.05.2023 (акту виконаних робіт) встановлено обсяг надання професійної допомоги, а саме: консультація, укладення договору з витраченим часом 1,0 год. з вартістю послуги в розмірі 2680,00 грн., вивчення та аналіз судової практики за аналогічними справами з витраченим часом 2,0 год. та вартістю послуги 5360,00 грн., складання позовної заяви з витраченим часом 2,0 год. з вартістю послуги 5360,00 грн., комунікація з судом через застосунок «Електронний Суд України», з витраченим часом 0,5 год. та вартістю послуги 1340 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №Ц/23/08 від 29.06.2023 адвокатом одержано від [PERSON] кошти в сумі 14740 грн. за надання правової допомоги за договором від 10.05.2023 та акту від 29.06.2023 (а.с. 29-32). Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 5.1 договору, замовник за послуги передбачені п. 1.1 договору сплачує виконавцю винагороду розмір якої встановлюється попереднім розрахунком послуг на адвоката, та актом виконання робіт по завершенню справи, тому враховуючи, що до суду надано розрахунок послуг та акт виконаних робіт, згідно якого підтверджено отримання виконавцем грошових коштів за надані послуги в розмірі 14740 грн., слід стягнути з відповідача документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 14740 грн. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, а саме 1073,60 грн. судового збору, а.с. 6, сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі 192, 525, 526, 527, 529, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial