Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві вказує, що вона, [PERSON] , є полькою за національністю, народилася [INFO] (дівоче прізвище - [PERSON] , до зміни імені - [PERSON]) у місті Шверін Німецької Демократичної Республіки (зараз - Федеративна Республіка Німеччина), все життя прожила в Україні, має громадянство України. [INFO] її народження зареєстроване у Генеральному Консульстві СРСР в місті Росток, Німецької Демократичної Республіки (сучасна назва - Федеративна Республіка Німеччина) актовий запис №202, де батьком зазначено [PERSON] - білоруса та мати - [PERSON] - польку. Видано свідоцтво про народження [NUMBER] . До заміжжя заявник та її мати мали однакове прізвище ім`я та по-батькові: [PERSON] , відрізнялися тільки датою народження: дата народження заявника [INFO] , дата народження матері [INFO] . Заявник вказувала, що при передачі документів міжміським автобусом відбулася втрата теки з документами, в тому числі було втрачено й оригінал її свідоцтва про народження, залишився лише його скан та нотаріально засвідчена копія. На даний момент заявник не має можливості поновити свій актовий запис та отримати свідоцтво про народження з огляду на відсутність її актового запису у в Реєстрі ДРАЦС та відмову Широківського РАЦС у поновленні актового запису з підстав того, що архіви актових записів знаходяться в рф, з якою розірвано всі дипломатичні зв`язки, а тому підтвердити факт її народження не виявляється можливим. Внаслідок цього заявнику запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту її народження. Встановлення факту народження [PERSON] [INFO] та встановлення факту реєстрації актового запису про її народження мають для заявника юридичне значення, оскільки необхідні для реалізації її особистих прав та прав її неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , а саме поновлення актового запису про народження, отримання свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] (після укладання шлюбу - [PERSON] , після зміни імені [PERSON] ) та для надання оригіналу свідоцтва про народження до ліцею міста Кракова, куди вступила донька заявника [PERSON] [INFO] . Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] (дівоче прізвище - [PERSON] , до зміни імені - [PERSON]) народилася у місті Шверін Німецької Демократичної Республіки (тепер-Федеративна Республіка Німеччина). [INFO] її народження зареєстровано у Генеральному Консульстві СРСР в місті Росток, Німецької Демократичної Республіки (сучасна назва - Федеративна Республіка Німеччина) актовий запис №202, де батьком зазначено [PERSON] - білоруса та мати - [PERSON] - польку. Видано свідоцтво про народження [NUMBER] . На підтвердження особи заявника у матеріалах справи наявні копія актуального паспорта та паспортів, які видавалися на її ім`я раніше із належним чином засвідченою заступником начальника Новозаводського відділу у м. Чернігові УДМС в Чернігівській області Шаповал Т.Г. копією облікової картки Ф-1 від 03 червня 1992 року. З відповіді від 26.04.2023 року №П-3/6/7411/3-23 Новозаводського відділу у місті Чернігові Управління Державної Міграційної служби України в Чернігівській області ДМС України вбачається, що 26.08.2022 року СОД №2 Шевченківським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області оформлено паспорт громадянина України [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з зміною інформації, внесеної до паспорта [NUMBER] , виданого 02.11.2021 року Печерським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на ім`я [PERSON] . 02.11.2021 року Печерським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області оформлено паспорт громадянина України [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з зміною інформації, внесеної до паспорта серії [NUMBER] виданого 13.06.2007 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області на ім`я [PERSON] . 13.06.2007 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області оформлено паспорт громадянина України [NUMBER] на ім`я [PERSON] [INFO] , у зв`язку з зміною інформації, внесеної до паспорта серії [NUMBER] виданого 25.05.2000 року Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області на ім`я [PERSON] . 25.05.2000 року Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області оформлено паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з обміном паспорта громадянина СРСР серії [NUMBER] виданого 04.06.1992 року 2-відділенням УВС м. Чернігова на ім`я [PERSON] . 04.06.1992 року 2-відділенням УВС м. Чернігова оформлено паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 26.07.1976 року Генеральним консульством СССР в м. Росток. Інформація, надана Управлінням ДМС України в Чернігівській області та Новозаводським відділом у м. Чернігові ДМС у Чернігівській області щодо особи заявника [PERSON] [INFO] підтверджується відповідними свідоцтвами/актовими записами в Державному реєстрі актових записів цивільного стану України, а саме 05 червня 2007 року прізвище заявника [PERSON] було змінено на прізвище [PERSON] у зв`язку із укладанням шлюбу. Свідоцтво про шлюб від 05 червня 2007 року серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис №290. Шлюб розірвано рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року справа № 757/10167/16-ц. 18 травня 2016 року [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] . Прізвище « [PERSON] » після укладання шлюбу не змінювалося. Свідоцтво про шлюб від 18 травня 2016 року, видане Шевченківським районним у місті Києві відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, серія [NUMBER] , актовий запис №431. 15 жовтня 2021 року прізвище [PERSON] змінено на прізвище чоловіка [PERSON] . Свідоцтво про шлюб (повторно) видане Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Київ, серія [NUMBER] . 19 серпня 2022 року ім`я [PERSON] змінено на ім`я [PERSON] . Свідоцтво про зміну імені видане Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 19 серпня 2022 року, актовий запис № 30, серія [NUMBER] . 31 березня 2023 року від Центрального відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заявнику надано відповідь №295/8.1-60, зі змісту якої вбачається наявність можливості відновлення актового запису про її народження будь-яким РАЦС міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 16 травня 2023 року заявник звернулася до Широківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про поновлення актового запису про її народження. З відповіді від 02 червня 2023 року № 8/31.19-32 Широківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається відмова у поновленні її актового запису та рекомендовано звернутися до суду для вирішення означеного питання. Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.20.2000 року №52/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюється відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 з урахуванням особливостей, передбачених цим пунктом. Пунктом 1.3 цих Правил визначено, що заяви громадян України про поновлення актових записів цивільного стану, які були складені компетентними органами іноземних держав, розглядаються на загальних підставах з дотриманням вимог цих Правил. Згідно п.3.8 наказу Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, разом із заявою про поновлення втраченого актового запису цивільного стану подаються: архівна довідка, видана державним архівом в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, якщо метричні книги або книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на зберігання до державного архіву; документи (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису цивільного стану; свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану (про народження, смерть, шлюб, розірвання шлюбу тощо); інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Листом Міністерства юстиції України від 21.03.2022 року №25814/12.1.1/32-22, яким надано роз`яснення щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану роз`яснено, що з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, просимо не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії і білорусі на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права, крім випадків передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань. Вказане свідчить про неможливість отримати дублікат в країні, яка його видала. При цьому, реалізувати свої права, в тому числі щодо отримання документу, який посвідчує народження заявника, без свідоцтва про її народження не є можливим. За положенням п.3.13 наказу Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, у разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Згідно п. 3.17 наказу Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, судом встановлено, що поновити в рф актовий запис про народження заявника неможливо, поновити актовий запис про народження в українському реєстрі актів цивільного стану також не неможливим через його відсутність. Суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, а також враховуючи, що встановлення факту державної реєстрації народження заявника має значення для реалізації її прав та прав її доньки, у зв`язку із чим суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту державної реєстрації народження заявника підлягає задоволенню. Разом з тим, в частині доводів заяви про встановлення факту національності заявника суд дійшов наступних висновків. Згідно з частиною першою ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, які виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно із частинами першою, другою та сьомою ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої ст.293 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 503/246/19 висловлена правова позиція з приводу того, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій ст.315 ЦПК України, не є вичерпним. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту зокрема в частині її національності - полька. Разом з тим. Слід зазначити, що питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Зазначений Указ Президента України втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99. Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Статтею 11 Конституції України передбачено, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні. Відповідно до статті 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Україною 09 грудня 1997 року, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі №810/2732/18 міститься правовий висновок про те, що відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу (пункти 34, 35). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі №398/4017/18 та постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі №754/7901/19, від 18 березня 2020 року в справі №761/36561/19, від 03 листопада 2021 року в справі №759/13784/19. За таких обставин, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не лише не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а й судовому розгляду взагалі. На підставі викладеного та

Outcome: partial