Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , які належали [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вищевказаною адресою проживали її тітки (дві рідні сестри, які були двоюрідними сестрами її матері) [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і їм на праві власності в рівних частках по 1/2 частці кожній належав житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі та споруди за вищевказаною адресою. [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] (вступила в управління спадковим майном сестри [PERSON] , але юридично не оформила своїх спадкових прав). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла позивачу. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] та частково оформила спадщину за заповітом. Однак в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яку успадкувала [PERSON] після смерті своєї сестри [PERSON] , оскільки правовстановлюючий документ (свідоцтво про права власності на житловий будинок), яким підтверджується право власності на дане майно, виданий після смерті [PERSON] . У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала дану частку цього ж домоволодіння після смерті сестри [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій позов визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечив та просив розглянути справу без участі представника Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги № 6 за 1986-1990 роки станом на 01.07.1990 року по Грушківській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, виданої Грушківським старостинським округом № 13 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 267 від 27.06.2023 року (а.с. 14) за [PERSON] , 1925 р.н., яка була головою двору, та [PERSON] , 1929 р.н., значився будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року та числився як колгоспний двір. Згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок від 25.01.2002 року, виданого виконавчим комітетом Грушківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному належав в цілому житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Дані відомості також підтверджуються реєстраційним написом на правовстановлюючому документі за реєстровим номером 50 від 25.01.2002 року (а.с. 12 зворот). Схема розташування будівель та споруд, план буднку садибного типу, експлікація приміщень будинку садибного типу, характеристика будинку садибногоо типу з господарськими буділями та спорудами, відображено в копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 07.07.2023 року (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини, вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті сестри [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном, проживали разом та вели спільне господарство, проводила похорон померлої сестри, що підтверджується довідкою Грушківського старостинського округу № 13 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 266 від 27.06.2023 року (а.с. 13). Згідно відповідей приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Водославської Н.В. № 355/01-16 від 01.08.2023 року (а.с. 33), приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. № 266/01-16 від 07.08.2023 року (а.с. 35), державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. № 409/01-16 від 11.08.2023 року (а.с. 36), спадкова справа після смерті [PERSON] заводилася. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). Ще за життя [PERSON] посвідчила заповіт, яким все належне їй майно, що буде їй на день її смерті належати заповіла [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 16.03.2005 року (а.с. 15) та копією Інформаційної доідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договорои) № 34084127 ід 27.05.2013 року (а.с. 40). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, оскільки у шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 38) та частково оформила спадщину на своє ім`я (а.с. 42, 44 зворот, 45, 46, 47). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 94/2013 від 27.05.2013 року, заведеної державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. після смерті [PERSON] (а.с. 38-52), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла та частково оформила спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала цю ж частку домоволодіння після смерті сестри [PERSON] . Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , які залишилися після смерті [PERSON] , оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане виконавчим комітетом Грушківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 09.01.2002 року, тобто після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 317/02-31 від 20.12.2023 року (а.с. 18). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved