Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

17.05.2023р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів - [PERSON] , Баришівської селищної ради Броварського району Київської області - про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що вона є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті мати, [PERSON] , фактично вступила в спадкові права та прийняла після його смерті належне на праві власності майно. [INFO] померла мати [PERSON] . За життя мати склала заповіт, у відповідності до якого все своє майно заповіла їй, своїй донці [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] (кадастровий номер 3220281703:04:081:0011); - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] (кадастровий номер 3220281703:04:081:0012). Окрім неї, спадкоємцями за законом, після смерті матері [PERSON] є її рідний брат, відповідач у справі [PERSON] , який на дане майно не претендує. В установленому порядку, після смерті [PERSON] , вона своєчасно звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини до Баришівської районної державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу № 191/2022), але оскільки документ, що посвідчує реєстрацію права власності на земельну ділянку, а саме Державні Акти на право власності на спірні земельні ділянки, було видано 17 травня 2006 року, тобто вже після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , що не відповідає вимозі закону та позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину, а також беручи до уваги порушення паритету часток у праві власності, їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду з питанням прийняття спадкового майна в судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, який просила задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 18.05.2023р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 08.06.2023р. 08.06.2023р. на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Блохіної О.В. щодо підтримання позовних вимог та розгляду справи у їх відсутність. 20.05.2023р. на адресу суду надійшла заява відповідача - [PERSON] щодо визнання позову та розгляду справи у його відсутність. 04.07.2023р. представником позивача адвокатом Блохіною О.В. було подано на адресу суду уточнюючу позовну заяву щодо залучення співвідповідача. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 04.07.2023р. до участі у справі у якості співвідповідача було залучено Баришівську селищну раду Броварського району Київської області. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Блохіна О.В. у підготовче судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовільнити позов у повному обсязі. Представник відповідача - Баришівської селищної ради Броварського району Київської області - у підготовче судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] - у підготовче судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, просив вирішити позов на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.1967р., батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.09.1993р., [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 7). [PERSON] померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2022р. ( а.с.8) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.12.2005р. (а.с. 9). Згідно свідоцтва про право власності від 18.06.1997р., [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). Згідно рішення Виконавчого комітету Волошинівськоi сільської ради Баришівського району Київської області № 45 від 16.05.2012р., було змінено адресу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на адресу: [ADDRESS] (а.с. 13-18). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №231296 від 17.05.2006р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,250 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №231297 від 17.05.2006р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,250 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Постановою державного нотаріуса Баришівської державної нотаріальної контори Малиновської Н.В. № 1075/02-14 від 21.12.2023р., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 26). Виходячи із змісту статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статей 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину. Аналогічна норма міститься і в п. 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України . Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом мас право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статті 81. 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки: визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами: одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до п. "г" ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Основоположні принципи здійснення право володіти своїм майном сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрало чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Враховуючи неможливість оформлення прав на земельну частку (пай), позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, що цілком узгоджується з вимогами діючого законодавства. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

Outcome: approved