Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Пасічник А.З., звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в сумі 20 000 грн відшкодування моральної шкоди та 10 577,36 грн відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, що мало місце 03 травня 2021 року. Окрім того, просить стягнути з [PERSON] в його користь 9356,57 грн інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 1528,86 грн від суми простроченого зобов`язання у зв`язку із заподіянням шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначає, що у відповідності до вироку Бучацького районного суду від 27 серпня 2021 року, залишеного без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Зокрема, згідно вищевказаного вироку, [PERSON] , перебуваючи 03 травня 2021 року близько 23.00 год. на АЗС «Бі плюс» по вул.Тернопільській в с.Підзамочок Чортківського району Тернопільської області, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в область щелепи, внаслідок якого останній впав на землю, після цього [PERSON] підійшов до [PERSON] , який в цей час лежав на землі, та наніс йому ще три удари кулаками правої та лівої руки в область голови. В подальшому [PERSON] , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, приблизно за декілька хвилин після уже нанесених ударів, коли [PERSON] підвівся на ноги, підійшов до нього та наніс ще один удар кулаком правої руки в область носа. Внаслідок нанесених ударів [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелом кісток спинки носа із помірним зміщенням та порушенням носового дихання, рана на спинці носа, два синці на обличчі та синець на волосистій частині голови, крововилив під конюнктивальну оболонку правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Вказує, що 03 травня 2021 року він звернувся за допомогою в КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради, де був оглянутий лікарем та госпіталізований у травматологічне відділення. У лікувальному закладі на стаціонарному лікуванні він перебував до 17.05.2021. Звертає увагу, що для лікування у Бучацькій міській лікарні йому необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливим, і які були придбані за його власні кошти, розмір яких загалом становив 9249,36 грн, про що свідчать розрахункові документи, зокрема, товарні чеки, що підтверджують їх придбання. Також, з метою усунення наслідків спричинення тілесних ушкоджень у вигляді рубця на спинці носа він змушений був проходити курс мезотерапії, на що ним було витрачено грошові кошти в сумі 1328 грн. Зазначає, що неправомірними діями [PERSON] йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000,00 грн, оскільки внаслідок отримання тілесних ушкоджень він досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації. Окрім того, дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів голови. Наслідки події, що сталася потягли за собою нераціональне витрачання часу, зокрема, на лікування, проведення правових заходів, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних заходів задля їх подолання. Загальна сума інфляції становить 9356,57 грн, розрахунок якої проводився щомісячно із суми заборгованості в розмірі 30577,36 грн шляхом множення на відсоток інфляції за кожен місяць, визначений на офіційному веб-ресурсі Мінфіну. Прострочена сума боргу становить 30577,36 грн., строк прострочення становить 20 місяців, відсоток, що підлягає стягненню станосить 3% річних, відтак за 20 місяців відсоток становить 5% (30577,36 х 5% = 1528,86 грн). Отже, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 9356,57 грн та 1528,86 грн (відсотки). За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити. 06 червня 2023 року Бучацьким районним судом відкрито провадженняч у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Пасічник А.З. в судове засідання не прибули. Від представника позивача надійшла письмова заява, в якій він просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув повторно, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, шляхом направлення на його адресу, зазначену у позовній заяві, судових повісток засобом зв`язку Укрпошта та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав, відзиву на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2021 року визнано винуватим [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року апеляційну скаргу адвоката Пасічника А.З., який діє в інтересах [PERSON] , залишено без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 27.08.2021 щодо [PERSON] без змін. Вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2021 року набрав законної сили 03 грудня 2021 року та є чинним. В силу вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цієї особою. Таким чином, не підлягають доказуванню обставини, які встановлені вищенаведеним вироком суду, а саме, що [PERSON] , перебуваючи 03.05.2021 близько 23.00 год. на АЗС «Бі плюс» по вул. Тернопільській с. Підзамочок Чортківського району Тернопільської області, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в область щелепи, внаслідок якого останній впав на землю, після цього [PERSON] підійшов до [PERSON] , який в цей час лежав на землі, та наніс йому ще три удари кулаками правої та лівої руки в область голови. В подальшому [PERSON] , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, приблизно за декілька хвилин після уже нанесених ударів, коли [PERSON] підвівся на ноги, підійшов до нього та наніс ще один удар кулаком правої руки в область носа. Внаслідок нанесених ударів [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелом кісток спинки носа із помірним зміщенням та порушенням носового дихання, рана на спинці носа, два синці на обличчі та синець на волосистій частині голови, крововилив під конюнктивальну оболонку правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до положеньст. 1166 ЦК України, єдиною підставою для цивільно - правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). Статтею 1177 ЦК України, визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України, факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до висновку експерта № 101 від 26 травня 2021 року, наданого Чортківським районним відділенням №1 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи, на підставі судово-медичної експертизи [PERSON] ,2001 р.н., при судово-медичному обстеженні 06.05.2021, на час стаціонарного лікування в КНП «Бучацька ЦРЛ» з 03.05.2021 по 17.05.2021, встановлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, підтверджена об`єктивною симптоматикою, перелом кісток спинки носа, рана на спинці носа, синці на обличчі та синець на волосистій частині голови, крововилив під кон`юктивальну оболонку правого ока. Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх вид, властивості та розташування на тілі, утворилися від дії тупих предметів, не виключено, в час та при обставинах, вказаних у постанові та повідомлених обстежуваним. Спричинена [PERSON] травма голови (струс головного мозку, перелом кісток спинки носа, рана на спинці носа, синці на обличчі та на волосистій частині голови, крововилив під кон`юктивальну оболонку правого ока) за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких з короткочасним розладом здоров`я. З матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2021 року [PERSON] звернувся зі скаргами на болі голови тиснучого характеру, втрату свідомості, нудоту, рвоту, підвищення температури тіла, загальну слабкість, болі в ділянці носа, в приймальне відділення ЦРЛ, де перебував на стаціонарному лікуванні з 03.05.2021 по 17.05.2021. Останньому поставлено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): стан після перенесеної ЗЧМТ, струс головного мозку (03.05.2021) з наявністю неврологічної мікросимптоматики. Контузія правого ока легкого ступеня. Перелом кісток носа без зміщення. Наведене підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №734. Отримане лікування: маніт, нейротропні мексибел, ксаврон, NaCІ, кеторол, цефтріаксон, актовегін, норм, фуросемід, цефотаксим, роноцит, ноохолін, кваніл, максіберн, когнум, мовіназа. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди відповідачем позивачу, останнім надано квитанції та чеки про придбання медикаментів, а саме: товарним чеком за 06 травня 2021 року на загальну суму 2085,00 грн; товарним чеком № Ф5-Чк-LZ98785 від 10 травня 2021 року - на загальну суму 3573,85 грн; чеком №20886 від 03 травня 2021 року на суму 26,60 грн; чеком №78997 від 04 травня 2021 року на суму 344,10 грн; чеком від 04 травня 2021 року на суму 1581,80 грн.; чеком №70988 від 04 травня 2021 року на суму 630,07 грн; чеком №20967 від 04 травня 2021 року на суму 560,10 грн; фіскальним чеком від 04 травня 2021 року на суму 11,00 грн; чеком №70992 від 04 травня 2021 року на суму 17,70 грн; чеком №70950 на суму 107,78 грн; чеком №00991 на суму 164,40 грн; чеком №71325 від 08 травня 2021 року на суму 21,30 грн. Також, позивачем здійснено ряд витрат на обстеження, внаслідок заподіяння йому відповідачем травми, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03 травня 2021 року на суму 125,66 грн, за рентгенографію черепа, кісток носа. Окрім того, за отримання послуг мезотерапії [PERSON] , ФОП [PERSON] сплачено кошти на загальну суму 1310,00 грн, що стверджується доданими позивачем квитанціями. Як вбачається з вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2021 року, який набрав законної сили 03 грудня 2021 року, станом на дату ухвалення вироку, матеріальна шкода потерпілому не була відшкодована. Таким чином, сума витрат на відшкодування матеріальної шкоди, які підтверджуються вищенаведеними квитанціями та чеками, й містяться в матеріалах цивільної справи, становить 10559,36 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 травня 1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що моральна шкода, завдана потерпілому [PERSON] полягає в перенесених потерпілим душевних, психологічних та фізичних стражданнях, внаслідок заподіяних йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, зважаючи на їх характер, лікування та його наслідки, що призвело до негативних змін у його житті, втраті звичного ритму життя та вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення попереднього стану. Таким чином, зважаючи на конкретні обставини заподіяння шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, враховує, що заподіяння відповідачем позивачу легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я безумовно вплинуло на звичний спосіб його життя, спричинило певні незручності, викликані необхідністю витрачати додаткові зусилля, спрямовані на відновлення здоров`я, однак, беручи до уваги, що тяжких вимушених змін у життєвих стосунках позивача не відбулося, враховуючи характер отриманих позивачем ушкоджень, глибину фізичних та душевних страждань у зв`язку з їх заподіянням, суд вважає обґрунтованим розмір заподіяної [PERSON] моральної шкоди в сумі 15000 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди, на переконання суду, буде відповідати наслідкам протиправних дій відповідача. Суд також врахував правову позицію Верховного Суду висловлену у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача інфляційних втрат в розмірі 9356,57 грн суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на позадоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Позивач, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, що мав місце 03 травня 2021 року. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Суд вважає, що зволікання відповідача із відшкодуванням позивачу матеріальної шкоди, завданої злочином надає право [PERSON] вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Також суд зазначає, що відповідачу достеменно було відомо про понесені витрати позивачем на своє лікування, оскільки він брав участь у розгляді судом кримінального провадження, що підтверджується ухваленим вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2021 року та ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року. Під час розгляду справи та надання пояснень потерпілий вказував, що саме того дня (27.08.2023) ним було озвучено суму заподіяної шкоди, пояснюючи це тим, що він досі проходив відповідні процедури по видаленню шраму на носі та ніс витрати, які є частиною матеріальної шкоди заявленої позивачем у позовній заяві та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Попри це, відповідач [PERSON] досі не здійснив відшкодування [PERSON] понесених витрат на лікування, внаслідок вчиненого ним кримінального правопорушення. Таким чином, з підстав невиконання відповідачем зобов`язань щодо добровільної сплати завданої ним майнової шкоди, позивач має право на отримання штрафних санкцій, які передбачені ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що загальний розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача становить 10559,36 грн, визначаючи розмір інфляційних втрат за період з 01.09.2021 по 30.04.2023, суд виходить з наступного розрахунку: (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) = 1,35331468, відтак 10559,36 x 1,35331468 - 10559,36 = 3730,80 грн. Визначаючи розмір 3 % річних від суми майнової шкоди, яка становить 10559,36 грн, суд виходить з наступного розрахунку, беручи до уваги період прострочення грошового зобов`язання з 01.09.2021 по 30.04.2023 (607 днів), відтак: 10559,36 х 3% х 607 : 365 :100% = 526,80 грн. На підставі вищенаведеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3730,80 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 526,80 грн. Позивач в позовних вимогах також просить стягнути 3% річних та інфляційні нарахування на прострочену, на думку позивача, моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. З позовних вимог позивача вбачається, що предметом позову також є стягнення інфляційних втрат та 3% річних (як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання), нарахованих на кошти, які визначені позивачем при поданні позовної заяви в якості відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, законодавець визначає обов`язок сплатити відповідні нарахування за наявності наступних підстав: наявність простроченого зобов`язання та вимога кредитора. Відповідно до ст. 509 ЦК України визначено поняття зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. За змістом статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, за загальним правилом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Слід зазначити, що по своїй суті зобов`язання про відшкодування моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування. На переконання суду, підставою виникнення зобов`язання про відшкодування моральної шкоди є конкретизація змісту такого зобов`язання про відшкодування шкоди як грошового, і лише тоді може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відбулося прострочення виконання зобов`язання щодо відшкодування моральної шкоди, а отже - відсутнє прострочення виконання зобов`язання та право позивача по справі (як кредитора) стягувати кошти на підставі статті 625 ЦК України з відповідача (як з боржника). За наведених обставин, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь держави слід стягнути 1073,60 грн судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial