Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Представник приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича - адвокат Кусий А.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі №465/9937/21 за скаргою [PERSON] на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича; просить суд винести по справі додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича понесені ним по справі судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. з підстав, зазначених у заяві. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У провадженні Жовківського районного суду Львівської області знаходилась скарга [PERSON] на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігора Мироновича. По даній справі 30.06.2023 року Франківським районним судом м.Львова винесено ухвалу, у відповідності до якої у скарзі відмовлено в повному обсязі. 10.07.2023 року на адресу суду представником приватного виконавця- адвокатом Кусим А.В. було подано до суду заяву про ухвалення по справі додаткового рішення. Свої вимоги мотивував тим, що ухвалою суду від 30.06.2023 року у задоволенні вищезазначеної скарги відмовлено, однак не вирішено питання про судові витрати, при цьому приватний виконавець поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Частиною четвертою статті 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович в судове засідання не з`явився, однак від представника такого до суду надійшла заява про розгляд поданої заяви без їх участі. [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча й належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого, про причини неявки суд не повідомив. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, 03 квітня 2023 року між адвокатом Кусим Андрієм Васильовичем та Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем було укладено Договір №01/04/2023 про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.3.1 вищевказаного договору за надання правової допомоги клієнт оплачує адвокату гонорар, шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок адвоката на протязі 5-ти днів з моменту отримання клієнтом рахунку. Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що вартість однієї години надання правової допомоги адвокатом у формах , передбачених п.1.2 даного договору становить 1500,00 грн. На виконання умов договору адвокатом Кусим А.В. виставлено клієнту приватному виконавцю Білецькому І.М. рахунок №13 за правничі послуги, що надані на підставі Договору про надання правової допомоги №01/04/2023 від 03.04.2023 року. Адвокатом Кусим А.В. надано приватному виконавцю Білецькому І.М. наступні правничі послуги: 1) вивчення та перевірка документів правового характеру за позовом [PERSON] - 0,5 год., що становить до сплати 750,00 грн.; 2) підготовка документів для подачі до суду - 1 год., що становить до сплати 1500,00 грн.; 3) участь у судовому засіданні, включаючи час, що витрачається адвокатом на проїзд, час на очікування судових засідань - 0,5 год., що становить до сплати 750,00 грн. Загальний розмір гонорару за надання клієнту правової допомоги згідно рахунку №13 складає 3000,00 грн. 29.05.2023 року, приватним виконавцем Білецьким І.М. було проведено оплату за правничі послуги, що підтверджується копією квитанції ПАТ АБ "Укргазбанк" Відповідно до приписів п.13 ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до положення ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття ЗО Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із принципів цивільного судочинства. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необгрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення представником приватного виконавця Білецького І.М. - адвокатом Кусим А.В. суми стягнення з [PERSON] судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати приватного виконавця на правову допомогу в частині складення та подання до суду заперечень на скаргу у формі відзиву, однак, зважаючи на те, що справа є не складною, з врахуванням часу, необхідного на фактичне складання заперечень на скаргу в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. є розумною та не завищеною. Відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Оскільки, у скарзі [PERSON] було відмовлено у повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial