Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що 04.09.2022 року на пр.І.Мазепи в м.Дніпрі відбулась ДТП за участю автомобіля Kia Ceed, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та трамваєм №1469 під керуванням [PERSON] , працюючої в ДЕПО №3 КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2022 року у справі №205/7520/22 провадження по справі відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, було закрито за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. В свою чергу вина водія [PERSON] була встановлена постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.01.2023 року у справі №205/7127/22. Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду, що полягає у витратах на відновлювальний ремонт автомобіля, вартість якого згідно висновку експерта-автотоварознавця №9299 від 01.11.2022 року, становить 43809 грн. 07 коп. За проведення експертного дослідження позивачем було сплачено кошти в сумі 4200 грн. Витрати на правову допомогу в рамках розгляду справ №205/7127/22 та №205/7520/22 та щодо досудового врегулювання відшкодування шкоди склали 18000 грн. Також позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 15000 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 66009 грн. 07 коп., моральну шкоду в сумі 15000 грн., а також понесені по даній справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу в сум 7000 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2023 року позовну заяву було залишено без руху. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17.04.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою від 14.06.2023 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити в повному обсязі позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в поясненнях під час судового розгляду та в письмовому відзиві проти позову заперечував, посилаючись на те, що позовні в частині стягнення коштів в сумі 43809 грн. 07 коп. грунтуються на висновку експерта №9299 від 01.11.2022 року. Даний висновок відноситься до передбачуваних витрат, які міг би понести позивач, якщо б не відремонтував свій транспортний засіб, а не збитками в розумінні ст.22 ЦК України, на відшкодування яких має особа за умови порушення її прав. В разі, якщо під час розгляду справу буде з`ясовано, що позивач відремонтував свій транспортний засіб, відповідача буде порушувати питання щодо передачі йому пошкоджених деталей автомобіля, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність. Також представник відповідача посилався на те, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди належним чином не обгрунтовані та не доведені. Витрати на правову допомогу в сумі 18000 грн. не відносяться до даної цивільної справи та були понесені під час розгляду інших справ, в яких КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР не приймав участі. Стосовно витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн. не надано жодних доказів на їх понесення та обгрунтованого розрахунку. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] , під час підготовчого провадження підтримала позицію відповідача. В наступні судові засідання не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи, 04.09.2022 року на пр.І.Мазепи в м.Дніпрі відбулась ДТП за участю автомобіля Kia Ceed, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та трамваєм №1469 під керуванням [PERSON] , працюючої в ДЕПО №3 КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2022 року у справі №205/7520/22 провадження по справі відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, було закрито за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. В свою чергу вина водія [PERSON] була встановлена постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.01.2023 року у справі №205/7127/22, якою залишено без змін постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2022 року про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП та пошкодження належного останньому транспортного засобу, йому було завдано матеріальну шкоду, що полягає у витратах на відновлювальний ремонт автомобіля, вартість якого згідно висновку експерта-автотоварознавця №9299 від 01.11.2022 року, визначена в розмірі 43809 грн. 07 коп. За проведення експертного дослідження позивачем було сплачено кошти в сумі 4200 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №9299 від 25.10.2022 року. Відповідно до\~ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2\~ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.11\~ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч.1\~ст.1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Тобто, збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, сталась з вини водія [PERSON] , яка на момент пригоди перебувала у трудових відносинах із відповідачем та безпосередньо виконувала останні, що не заперечувалось представником відповідача, саме на відповідача в даному випадку покладається обов`язок з відшкодування завданої позивачу шкоди. Також суд враховує, що розмір матеріальної шкоди в розмірі 43809 грн. 07 коп., що полягає у витратах на відновлювальний ремонт транспортного засобу, визначений висновком експерта-автотоварознавця №9299 від 01.11.2022 року, правильність якого стороною відповідача не спростована та який суд визнає належним та допустимим доказом. За складання висновку позивачем було сплачено кошти в сумі 4200 грн., які також є вимушеними витратами позивача, оскільки по даній категорії справ саме на позивача покладається обов`язок довести факт заподіяння шкоди та її розмір. В зв`язку із цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди коштів в сумі 43809 грн. 07 коп. та 4200 грн. Відповідно до\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд враховує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди має визначатись залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Суд вважає, що внаслідок ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб та під час якої він керував останнім, позивачу було завдано моральної шкоди, що полягала в негативних емоціях та стресі, які він зазнав на момент ДТП через хвилювання за своє життя та здоров`я; внаслідок суттєвого пошкодження належного йому транспортного засобу; неможливості користуватись останнім; що порушило звичайний ритм його життя, призвело до незручностей у повсякденному житті, додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати час та зусилля для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~до яких\~віднесено і\~витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Згідно ст.19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16). Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 року у справі №922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~. Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з постановою від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»). З матеріалів справи вбачається, що правова допомога під час підготовки звернення до суду та під час розгляду справи в суді позивачу надавалась адвокатом Бочкарь Р.В., що діяв згідно ордеру від 29.03.2023 року, виданого Адвокатським об`єднанням «ЕКВІТА» на підставі договору про надання правової допомоги №34/22 від 05.09.2022 року, укладеного між вказаним адвокатським об`єднанням та позивачем [PERSON] . Згідно додатку №2 від 13.02.2023 року до зазначеного вище договору, сторонами було погоджено адвокатський гонорар у фіксованому розмірі в сумі 7000 грн. за складання позовної заяви про стягнення шкоди з відповідача та представництво інтересів позивача в суді. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору адвокатом Бочкарь Р.В. подавалась вимога-претензія до відповідача щодо відшкодування завданих позивачу збитків в позасудовому порядку, складалась та подавалась до суду позовна заява з додатками, готувалась відповідь на відзив відповідача. Адвокат приймав участь та представляв інтереси позивача в судових засіданнях під час розгляду справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що факт надання послуг доведений стороною позивача належними та допустимими доказами, їх вартість, що заявлена до відшкодування, в сумі 7000 грн., відповідає кількості та виду наданих послуг, складності справи, принципам співмірності та розумності, а тому не вбачає підстав для зменшення їх розміру. В зв`язку з цим, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн., судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп., а всього стягнути судові витрати в сумі 8073 грн. 60 коп. \~ \~ \~ \~В частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 15000 грн., суд враховує, що вказані витрати було понесено позивачем під час надання правової допомоги в рамках справ про адміністративні правопорушення №205/7127/22 та №205/7520/22, що розглядались Ленінським районним судом м.Дніпропетровська. Таким чином, останні не є судовими витратами, понесеними позивачем в рамках даної цивільної справи, а тому суд не вбачає передбачених законом підстав для їх стягнення з відповідача та приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial