Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №57954, метою видання якого є стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 22046,40 грн. Приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 69436354 від 18.07.2022 на підставі вказаного вище оспорюваного виконавчого напису, яким було стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість у вказаному вище розмірі. Позивач вважає виконавчий напис приватного нотаріуса незаконним та вчиненим з порушенням вимог чинного законодавства України та таким, що не підлягає виконанню, оскільки на час його вчинення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» мало подати нотаріусу документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а саме нотаріально посвідчений кредитний договір. Більш того, жодних договорів з відповідачем не укладалось. Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що при винесенні оспорюваного виконавчого напису була відсутня обов`язкова умова, а саме безспірність вимоги, позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22.12.2021, таким, що не підлягає виконанню та стягнути грошові кошти, які було стягнуто в рамках виконання оскаржуваного виконавчого напису Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 05.07.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. 09.08.2023 до суду надійшов відзив на позов, мотивований тим, зокрема, що твердження відповідача щодо відсутності фінансових зобов`язань позивача перед відповідачем є хибним, оскільки 31.07.2020 між ТОВ "ФК "Інвест Фінанс" та [PERSON] було укладено кредитний договір №10002178426, а 11.05.2021 між ТОВ "ФК "Інвест Фінанс" та відповідачем було укладено договір відступлення права вимоги №11052021 у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків є ТОВ "ФК "ЄАПБ", в тому числі і за вказаним кредитним договором. Щодо тверджень відповідача про те, що приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис, не врахувала та не перевірила факту безспірності спору щодо заборгованості, то відповідач вважає, що ним виконано вимоги передбачені п.2 постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" та подано приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а тому такий не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Крім того, вимога позивач про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса в сумі 22046,40 грн. є необгрунтованою та безпідставною, оскільки як вбачається із оборотно-сальдової відомості, так само як і згідно відповіді приватного виконавця ТОВ "ФК ЄАПБ" в ході примуосового виконання ВП 69436354 в рахунок погашення боргу по ВН 57954 було отримано суму в розмірі 7292,89 грн. При заявленні позовних вимог не надано жодного доказу щодо заявленої суми позовних вимог. Більш того, відсутні правові підстави, які виникли у зв`язку безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, які не можуть вважатись безпідставно набутими коштами, а є витратами виконавчого провадження, так само як і суми стягнутої із позивача на користь відповідача в межах виконавчого провадженян 69436354, оскільки відсутні чітки докази стягнутої суми. 10.08.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, мотивованим тим, зокрема, що відзив на позов не може бути взятий судом до уваги, оскільки він поданий з порушенням процесуальних строків, тому що ухвала про відкриття провадження якою було встановлено відповідачу 15 денний строк на подання відзиву була доставлена до електронного кабінету відповідача 05.07.2023, а тому строк на подання такого закінчився 21.07.2023. Крім того, позов разом з доданими до нього документами доставлено до електронного кабінету відповідача ще 18.06.2023, що підтверджується відповідною квитанцію №163666. Також, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факту безспірності заборгованості та не було надано оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, що став підставою вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене вище, зміст відзиву та відповідді на нього суд дійшов висновку, що у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України слід вирішити справу за наявними матеріалами, оскільки відповідач дійсно пропустив строк на подачу відзиву на позов. Так, ст.178 ЦПК України чітко передбачено, що початок обрахування строку починається з наступного дня після отримання ухвали суду. Як слідує з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду 05.07.2023, а сам позов з додатками ще 18.06.2023, тому строк для подання відзиву закінчився 21.07.2023. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до такого висновку. В матеріалах справи наявний договір №10002178426 від 31.07.2020 укладений між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] , за умовами якого позивачу було надано фінансовий кредит у розмірі 5600 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за ставкою 438% річних. Кредит наданий строком на 30 днів. Такий договір нотаріально не посвідчений. 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», якому ТОВ «Інвест фінанс» на підставі договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 відступило право вимоги за кредитним договором 10002178426 від 31.07.2020, за період з 11.05.2021 по 30.11.2021, в сумі 22046,40 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5600,00; заборгованість за відсотками в розмірі 16396,40 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 57954. Як слідує з копії договору, яка міститься в матеріалах справи, такий договір не було нотаріально посвідчено. 18.07.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. на підставі вказаного вище виконавчого напису відкрито виконавче провадження №69436354. За загальним правилом\~статей 15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених\~частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із\~частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме:\~п. 1\~Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого\~пунктом 1-1\~цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати\~резолютивну частину постанови\~суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином,\~постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Суд встановив, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений відповідачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Враховуючи викладене, а також те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, недотримано вимог, передбачених\~Законом України\~«Про нотаріат»\~та Порядком процедури вчинення виконавчих написів, а тому суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів) (постанова Верховного Суду від 08 вересня 2021 року по справі № справа № 201/6498/20). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Таким чином, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Аналізуючи положення вказаних вище норм, суд дійшов висновку, що заявлення вимоги про стягнення грошових коштів, які було стягнуто в рамках виконання оскаржуваного виконавчого напису є передчасною, оскільки відповідач та треті особи мають право на оскарження рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а підставою для звернення до суду із вимогою про повернення коштів є саме набрання таким рішення законної сили. Враховуючи викладене, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивач не доплатив судовий збір за вимогу про стягнення коштів і суд в задоволенні такої вимоги відмовляє, суд вважає, що такі кошти слід стягнути з позивача на користь держави. Так, судовий збір за позовну вимогу майнового характеру становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн. На підставі викладеного вище та\~ст. 39,\~87,\~88 Закону України\~«Про нотаріат»,\~ст. 15,\~16, 1212 ЦК України,

Outcome: approved