Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що батько з дітьми не спілкується, вихованням дітей не займається, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться їх долею та здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. На підставі судового наказу Здолбунівського районного суду Рівненської областівід 09 січня 2020 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожитвоких мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.Відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 08 березня 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 120704 (Сто двадцять тисяч сімсот чотири) грн. 90 коп. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 120704 (Сто двадцять тисяч сімсот чотири) грн. 90 коп. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , просить розглянути справу без його участі. Представник органу опіки та піклування Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області Козярець Т.В. подала до суду заяву, в якій просить задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 січня 2012 року, виданим Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 січня 2013 року, виданим виконавчим комітетом Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області. Позивач стверджує, що відповідач вихованням дітей не займається, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться їх долею та здоров`ям, матеріально не забезпечує, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. 09 січня 2020 року Здолбунівським районним судом Рівненської області видано судовий наказ у справі № 562/3601/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожитвоких мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 15 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості № 8314 від 08 березня 2023 року, здійсненого Здолбунівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по виконанню судового наказу №562/3601/19, виданого 09 січня 2020 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, сукупний розмір заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати аліментів станом на 28 березня 2023 року становить 120704 (Сто двадцять тисяч сімсот чотири) грн. 90 коп. Як вбачається з характеристики, виданої Мізоцьким ліцеєм Мізоцької селищної ради Рівненського району Рівненської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються у Мізоцькому ліцеї. Матір дітей відповідально ставиться до виховання та навчання дітей, регулярно цікавиться їх шкільним життям, відвідує батьківські збори, підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником. Батько [PERSON] не цікавиться справами дітей у школі. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мізоцької селищної ради Рівненської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мізоцької селищної ради Рівненської області № 145 від 27 липня 2023 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Діти проживають з матір`ю [PERSON] , яка створила належні умови для проживання та розвитку дітей, забезпечує дітей усім необхідним. Своєю поведінкою відповідач підтверджує свою байдужість до долі дітей. Ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, відповідач порушує законні права та інтереси малолітніх дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою позбавлення батьківських прав. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі наведеного, враховуючи інтереси дітей, суд дійшов висновку, що батько малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не займається їх вихованням, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться їх долею, здоров`ям, матеріально не утримує. Тому суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів того, що відповідач не мав можливості сплачувати аліменти у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, а також, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суду не надано. Таким чином, відповідач без поважних причин ухиляється від покладеного на нього статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Враховуючи, що відповідач, як батько, зобов`язаний забезпечити достатній для дітей фізичний, духовний та соціальний розвиток, однак, без поважних причин ухиляється від грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів та утворенні заборгованості за аліментами. Підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки за прострочення сплати аліментів судом не встановлено. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25 квітня 2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37 цс 18). Суд приймає поданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, що проведений відповідно до вимог законодавства, оскільки відповідачем інший розрахунок наданий не був. Водночас, враховуючи, що розмір неустойки (пені) не може перевищувати загальний розмір заборгованості за аліментами, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 120704 (Сто двадцять тисяч сімсот чотири) грн. 90 коп. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. З огляду на те, що ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2023 року сплату судового збору відстрочено до ухвалення рішення у справі та, враховуючи, що в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 2280 (Дві тисячі двісті вісімдесят) грн. 64 коп. (1073 грн. 60 коп. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 1207 грн. 04 коп. - за позовну вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів).

Outcome: approved