Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору- [PERSON] , [PERSON] , просив суд витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] як таку, що набута нею без достатньої правової підстави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2001 року позивач придбав квартиру [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 14.11.2001 року. На початку 2015 року позивачу стало відомо про існування зареєстрованого 03.12.2001 року на Одеській універсальній біржі GIP договору, за яким, [PERSON] продав, а [PERSON] купила спірну квартиру. 31.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марчено А.М. 04.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири [ADDRESS] , згідно з яким власником квартири стала [PERSON] 15.03.2019 poку у справі № 521/12361/16-ц було ухвалено рішення, в якому суд встановлено факт неукладення договору між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи неукладеність договору між [PERSON] та [PERSON] , в порядку ст.ст.1212 ЦК України [PERSON] має право вимагати від [PERSON] повернення майна, а саме: квартири [ADDRESS] , яке вона набула без достатньої правової підстави. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2019 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалами суддів Малиновського районного суду м. Одеси від 02.08.2019 р., 05.08.2019 р., 06.08.2019 р., 08.08.2019 р. були задоволені самовідводи суддів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Плавич І.В. від 12.08.2019 року по справі було відкрито провадження. Вирішено питання щодо відстрочення сплати судового збору. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 року вирішено питання щодо залучення третьої особи. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року вирішено питання щодо прийняття заяви про зміну предмету позову, залучено до участі у справі співвідповідачів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року відмолено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2020 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року поновлено строк стороні позивача на подачу відповіді на відзив. Ухвалами судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2020 року вирішено питання щодо витребування доказів, та виклик свідків. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2020 року вирішено питання щодо проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 року відмолено у задоволенні заяви про виправлення описки. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження. Ухвалами судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2021 року поновлено стороні позивач, третій особі [PERSON] строк на подачу доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року передано справу іншому судді для розгляду питання щодо відводу судді Плавич І.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Тополевої Ю.В. від 17.06.2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Плавич І.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси Плавич І.В. від 23.09.2021 року було закрито провадження по справі на підставі п. 3 я. 1 ст. 255 ЦПК України. Постановою Одеського апеляційного суду від 02.09.2022 року ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 23.09.2021 року була скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 року справа була передана на розгляд судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року справа була прийнята до провадження судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про поновлення процесуального строку на подання заяви про зміну підстав позову. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси (протокольною) від 03.05.2023 року відмолено [PERSON] у задоволенні заяви про зупинення провадження. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 року прийнято відмову [PERSON] від позову в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору № 01/1232 купівлі-продажу нерухомого майна, квартири за адресою [ADDRESS] ., укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 03.12.2001 року, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею GIP. Провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору № 01/1232 купівлі-продажу нерухомого майна, квартири за адресою [ADDRESS] ., укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 03.12.2001 року, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею GIP закрито. У судове засідання позивач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. У судовому засіданні представниця позивача адвокат Адабаш С.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] придбав спірну квартиру на законних підставах, за законом вона не може бути у нього витребувана, вказану квартиру він не відчужував на користь інших осіб, в теперішній час право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем, а відтак спірна квартира набута нею без достатньої правової підстави та має бути повернута [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. Представника відповідача [PERSON] адвокат Адріанов С.С. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки справи за позовами [PERSON] розглядались судами неодноразово, судовими рішеннями було встановлено, що [PERSON] не є власником спірної квартири, та не набув власності на вказану квартиру у встановлено законом порядку, та не є особою, якій належить право вимоги витребування майна із чужого незаконного володіння. Також, зазначив, що нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 04.04.2014 року, за яким [PERSON] придбала у [PERSON] спірну квартиру, на теперішній час є чинним, а тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири за адресою: [ADDRESS] , квартира вибула з володіння [PERSON] поза його волею та має бути повернута йому. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Так, квартира [ADDRESS] , загальною площею 30,6 кв. м, житловою площею 16,2 кв. м, належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на житло від 05 листопада 1996 року, право власності було зареєстровано КП «БТІ» ОМР 24 грудня 1996 року. За змістом довіреності від 07 жовтня 2001 року [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатись (продати, подарувати, обміняти) за ціну та на умовах за його розсудом, належну йому ( [PERSON] ) квартиру [ADDRESS] . Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т. П. і зареєстрована у реєстрі за № 4554. [PERSON] , що діяв на підставі дублікату довіреності від [PERSON] та дублікату свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1996 року, виданого 15 січня 2001 року, уклав 17 жовтня 2001 року з [PERSON] договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого останній придбав квартиру [ADDRESS] за 5 000 грн. Право власності зареєстровано в КП «БТІ» ОМР 26 жовтня 2001 року. За договором купівлі-продажу від 13 листопада 2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардук М. Д., [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 4 600 грн. Право власності за [PERSON] зареєстровано в КП «БТІ» ОМР 14 листопада 2001 року. 30 січня 2002 року син власника спірної квартири [PERSON] [PERSON] , звернувся до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи за фактом заволодіння спірною квартирою невстановленими особами шахрайським шляхом. 10 лютого 2002 року порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 190 КК України та накладений арешт на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] , помер [INFO] . У травні 2002 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання довіреності та договорів купівлі-продажу спірної квартири недійсними, відшкодування майнової та моральної шкоди. Провадження у зазначеній справі № 1519/2-910/11 за вказаним первісним позовом і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення було зупинено. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 25 лютого 2015 року провадження у зазначеній справі № 1519/2-910/11 закрито, у зв`язку зі смертю [PERSON] , який помер [INFO] . За договором купівлі-продажу від 03 грудня 2001 року № 01/1232, укладеним на ОУТБ «GIP», [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Право власності за [PERSON] зареєстровано в КП «БТІ» ОМР 07 грудня2001 року. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 15 березня 2019 року по справі № 521/12361/16-ц, встановлено, що вказаний договір позивачем не підписувався, а відтак є неукладеним. Згідно з договором купівлі-продажу від 25 листопада 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Ковальською В. В., [PERSON] продала [PERSON] вказану квартиру. 31 січня 2014 року приватний нотаріус Марченко А. М. посвідчила договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продала [PERSON] спірну квартиру. Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 квітня 2014 року, посвідченого нотаріусом Панським А. В., [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . У провадженні Малиновського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа № 521/7507/15-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одеська універсальна товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири від 03 грудня 2001 року № 01/1232 недійсним. Позовні вимоги у справі № 521/7507/15-ц мотивовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2011 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , проте вселитися в цю квартиру з дружиною ( [PERSON] ) не зміг через перешкоди колишнього власника. У подальшому дізнався про укладення на товарній біржі від його імені з [PERSON] договору купівлі-продажу від 03 грудня 2001 року, відповідно до умов якого остання набула у власність спірну квартиру. [PERSON] вказував, що він не продавав квартиру [ADDRESS] , а реєстрація права власності за [PERSON] відсутня, про що свідчить довідка КП «БТІ» ОМР. Під час розгляду справи № 521/7507/15-ц встановлено, що відповідно до висновку експерта від 01 серпня 2015 року підпис у графах «Продавець» у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 03 грудня 2001 року вірогідніше за все виконані не позивачем, а іншою особою. [PERSON] в судовому засіданні в суді першої інстанції зазначила, що вона не укладала договорів на товарній біржі щодо квартири [ADDRESS] . Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 31 серпня 2015 року у справі № 521/7507/15-ц позов [PERSON] та [PERSON] задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 03 грудня 2001 року № 01/1232. Зазначене рішення оскаржено до апеляційного суду, проте ухвалою від 25 січня 2016 року Апеляційний суд Одеської області прийняв відмову [PERSON] та [PERSON] від вказаного позову та закрив провадження у справі № 521/7507/15-ц, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 31 серпня 2015 року скасував. У подальшому [PERSON] звертався до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про витребування квартири [ADDRESS] з підстав вибуття зазначеної квартири з власності поза його волею (справа № 521/14976/15-ц). Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 07 липня 2016 року у справі № 521/14976/15-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року та постановою Верховного Суду від 01 лютого 2018 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про витребування квартири відмовлено у повному обсязі. Апеляційний суд встановив, що з постанови від 18 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 12015160470005395 вбачається, що 30 січня 2002 року до Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області звернувся [PERSON] , стверджуючи, що 17 січня 2001 року невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи належною йому квартирою [ADDRESS] . Під час досудового слідства встановлено наявність у [PERSON] умислу, направленого на відчуження належної йому квартири, не зважаючи на його показання про відсутність бажання продавати квартиру, і останні не могли розцінюватися як докази у зв`язку із тим, що [PERSON] давав суперечливі показання під час розслідування. У межах зазначеного досудового розслідування 19 вересня 2018 року був допитаний [PERSON] , який безпосередньо продав квартиру [PERSON] 17 жовтня 2001 року, з протоколу допиту якого вбачається, що він є свідком, що також підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. У шахрайських діях щодо заволодіння квартирою [ADDRESS] повідомлено про підозру [PERSON] , яка звинувачується за частиною четвертою статті 358 та частиною четвертою статті 190 КК України (кримінальне провадження №12014160470004682). За даними КП «БТІ» ОМР станом на 31 грудня 2012 року державна реєстрація права на квартиру [ADDRESS] була проведена за [PERSON] . Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року, яка набрала законної сили, закрито провадження у справі № 815/1861/16 за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ковальської В. В., треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про скасування рішення від 25 листопада 2013 року, індексний номер 8285403, номер запису про право власності 3524051, відповідно до якого право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] . У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 315 766 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що останнім завдано шкоду в розмірі вартості квартири [ADDRESS] , за яку він сплатив кошти 13 листопада 2001 року, проте квартиру не отримав. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2017 року у справі № 520/15610/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року, у задоволенні вказаного позову відмовлено. [PERSON] зверталася до суду з позовом до ліквідатора ОУТБ «GIP», треті особи [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного на товарній біржі між нею та [PERSON] 03 грудня 2001 року. В обґрунтування вимог [PERSON] зазначала, що вона не укладала спірний правочин, який, на її переконання, підроблений сторонніми особами, а також не здійснювала державну реєстрацію вказаної квартири. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2018 року у справі № 521/13657/18 в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Вказане судове рішення оскаржено до апеляційного суду та ухвалою Одеського апеляційного суду справу № 521/13657/18 прийнято до провадження в порядку повторного автоматизованого розподілу. Крім того, у січні 2017 року [PERSON] зверталася до суду з позовом, в якому просила, зокрема, скасувати рішення державного реєстратора від 25 листопада 2013 року про реєстрацію за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . Зазначала, що реєстратор не перевірила належним чином подані для реєстрації документи та безпідставно зареєструвала, зокрема, вказану квартиру, позбавивши справжнього власника прав на майно. Постановою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 521/533/17 в задоволенні позову [PERSON] до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ковальської В. В., треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Одеська міська рада, про скасування рішень про реєстрацію права власності на нерухоме майно відмовлено у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача. У листопаді 2016 року [PERSON] звертався до суду з позовом до приватного нотаріуса Ковальської В. В., треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про скасування рішення державного реєстратора про право власності від 25 листопада 2013 року, відповідно до якого право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 521/19397/16-ц у задоволенні вказаного позову [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора відмовлено. Під час розгляду справи № 521/19397/16-ц Верховний Суд вказував, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 07 липня 2016 року у справі № 521/14976/15-ц, яке набрало законної сили та є преюдиційним встановлено, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] та звернувся із позовом до суду про скасування здійсненої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В. В. державної реєстрації вказаної квартири за [PERSON] , яка продала спірну квартиру [PERSON] , а та [PERSON] , яка відчужила її [PERSON] Верховний Суд у справі № 521/19397/16-ц дійшов висновку про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки у позивача відсутнє право на спірну квартиру, а тому його право не порушується проведеною відповідачем державною реєстрацією цієї квартири за іншою особою. У лютому 2016 року [PERSON] звертався до суду з позовом, в якому просив скасувати запис про припинення обтяження у вигляді арешту нерухомого майна від 21 листопада 2013 року, внесений до Єдиного реєстру речових прав державним реєстратором Зіборовою В. В. Вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2002 року порушено кримінальну справу, у межах якої 10 лютого 2002 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Проте у серпні 2015 року\~під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження позивач дізнався про спірне рішення державного реєстратора щодо скасування запису про припинення обтяження. Позивач вважав, що вказане рішення є незаконним та підлягає скасуванню. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі № 815/340/16, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року та постановою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 листопада 2013 року щодо припинення обтяження на підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2013 року у справі № 20826/2012. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у справі № 815/340/16, суди виходили з того, що державним реєстратором протиправно прийнято рішення про державну реєстрацію припинення обтяження (арешту), накладеного на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2013 року у справі № 20826/2012, яка не містила інформації щодо набрання вказаним судовим рішення законної сили та зміст якої відрізняється від оригіналу вказаного судового рішення, з якого вбачається, що судом не приймалося рішення про зняття арешту зі спірного нерухомого майна. Під час розгляду справи № 815/340/16 встановлено, що на запит суду були надані належним чином засвідчені копії постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2013 року у справі № 20826/2012 та ухвали від 07 серпня 2015 року у справі № 521/12836/15-к, з відмітками про набрання вказаними судовими рішеннями законної сили. З копії постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 05 квітня 2013 року у справі № 20826/2012, яка набрала законної сили 13 квітня 2013 року, вбачається, що рішення про зняття арешту за даним кримінальним провадженням судом не приймалося. [PERSON] звертався до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Ковальської В. В., в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення останньої від 25 листопада 2013 року щодо реєстрації прав на квартиру [ADDRESS] , проте ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі № 420/12765/21 вказаний позов повернуто позивачу, оскільки він не усунув її недоліки у встановлений судом строк. У вересні 2015 року [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ковальська В. В., в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 07 липня 2016 року у справі № 521/14976/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року та постановою Верховного Суду від 01 лютого 2018 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Під час розгляду справи № 521/14976/15-ц суди виходили з того, що [PERSON] не довів, що він є власником спірного майна квартири [ADDRESS] , а [PERSON] володіє вказаним майном без відповідної правової підстави. При цьому судами зауважено, що спірна квартира вибула з власності саме [PERSON] 17 жовтня 2001 року. За життя ні власник спірної квартири [PERSON] , ні його правонаступник син [PERSON] , з різних причин, не змогли захистити свої порушені права в суді та в правоохоронних органах. Жоден з правочинів, вчинених щодо спірного майна, недійсним у встановленому законом порядку не визнано. [PERSON] оспорював договір купівлі-продажу нерухомого майна № 01/1232, укладений 03 грудня 2001 року на ОУТБ «GIP» між [PERSON] та [PERSON] , проте ним було подано заяву про відмову від позову, внаслідок чого провадження у справі про визнання правочину недійсним було закрито. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 13 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року, відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07 липня 2016 року у справі № 521/14976/15-ц. У квітні 2017 року [PERSON] звертався до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири [ADDRESS] , укладений 04 квітня 2014 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), згідно з яким власником квартири є остання. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22 січня 2019 року у справі № 521/6462/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року та постановою Верховного Суду від 01 червня 2022 року, в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04 квітня 2014 року відмовлено. Під час розгляду справи № 521/6462/17 суди дійшли висновку, що вчиненням договору купівлі-продажу від 04 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] права та інтереси [PERSON] не порушуються. Вказані обставини у їх сукупності були встановлені та проаналізовані в постанові Верховного суду від 23.11.2022 р. по цивільній справі 521/12361/16-ц за позовом [PERSON] до Одеської універсальної товарної біржі «GIP» в особі ліквідатора представника Спеціалізованої державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси, Скіби Т. С., треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності, й, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню та сторонами не оспорюються. Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав. Позивач не набув права власності на спірну квартиру, що встановлено, зокрема рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 07 липня 2016 року по справі № 521/14976/15-ц також відсутні в нього будь-які інші речові права на неї, а тому її набуття відповідачем не може вважатись таким, що відбулось за рахунок позивача. Суд частково погоджується з доводами сторони позивача про те, що укладаючи договір купівлі-продажу спірної квартири від 13 листопада 2001 року з [PERSON] він діяв добросовісно, та був добросовісним набувачем спірної квартири, проте відхиляє доводи про набуття ним права власності на спірну квартиру з підстав неможливості її витребування, Так, відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, у добросовісного набувача може бути витребувано майно, набуте за відплатним договором, придбане ним у особи, яка не мала його відчужувати у разі вибуття такого майна з володіння власника не з їхньої волі. Закриття провадження по справі № 1519/2-910/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання довіреності та договорів купівлі-продажу спірної квартири недійсними, відшкодування майнової та моральної шкоди не свідчить про те, що спірна квартира не може бути витребувана від позивача. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для витребування спірної квартири від відповідача як такої, що набута без достатньої правової підстави. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року було залишено без руху позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про витребування спірної квартири як такої, що набута без достатніх правових підстав, зазначено про необхідність сплати судового збору в сумі 9605 грн. 00 коп. (а.с. 38-40, т.1) Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2019 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі (а.с. 57-58, т.1) На час ухвалення судового рішення сума судового збору позивачем сплачена не була, тому, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 9605 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved