Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про зміну розміру стягнення аліментів, обґрунтовуючи позов тим, що на підставі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.12.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дітей, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, тому просила суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 3000,00 грн. на дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 11.05.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач до суду не з`явилася подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений у передбачений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв і клопотань до суду не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.2010 року батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 04.12.2017 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. на дитину щомісячно починаючи стягнення з дня подачі до суду позову, тобто з 11.08.2017 і до повноліття дитини. За даним рішенням суду, на підставі виконавчого листа 31.01.2018 року Радомишльським відділом ДВС відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 343 від 14.04.2023 неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю по [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Також з довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 362 від 12.04.2023 слідує, що на утриманні [PERSON] перебуває дитина [PERSON] [INFO] . Відомості про те, що відповідач має на своєму утриманні інших осіб, непрацездатний, не має доходів у суду відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд враховує, що відповідач [PERSON] знаходиться в працездатному віці, відомості щодо наявності у відповідача інших дітей, чи непрацездатних батьків чи інших утриманців в матеріалах справи відсутні, таким чином відповідач має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своїх малолітніх дітей. Зважаючи, що спільний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений ст.180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини, а також те, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка об`єктивно несе більші витрати на її утримання, закріплені ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягнення аліментів в розмірі 3000 грн. (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до правил, встановлених ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved