Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

15 червня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Титаренка Сергія Олександровича в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 52 586,95 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 09 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнута усна домовленість про продаж житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , який належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.1998 року. Цього ж дня, у рахунок ціни будинку, [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на листопад 2021 року становить 13 586,95 грн, та кошти в сумі 39 000,00 грн, що разом становить 52 586,95 грн. На підтвердження наведених обставин відповідачем було складено розписку від 23.05.2022 року про отримання коштів та зобов`язання протягом шести місяців в нотаріальному порядку здійснити відчуження житлового будинку. Проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, на неодноразові прохання [PERSON] оформити нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку [PERSON] не погоджується та раніше отримані кошти від [PERSON] не повертає. З метою досудового врегулювання спору, позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення у добровільному порядку сплачені грошові кошти в сумі 52 586,95 грн за відмову в оформленні в нотаріальному порядку договору купівлі-продажу житлового будинку, на що [PERSON] відмовився, мотивуючи це тим, що позивачу він надав будинок для проживання на підставі договору найму (оренди) житла, при цьому будь-який підтверджуючих документів не надав. Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі\~ 52 586,95 грн,\~ судовий\~ збір\~ та\~ витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 14 липня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що будучи особою з інвалідністю 2-ї групи та не маючи постійного доходу, прийняв рішення передати в найм (оренду) позивачу власне житлове приміщення з метою отримання грошових коштів для особистих потреб та можливості оплачувати власне лікування. Оскільки не був обізнаний в сфері правового регулювання договірних відносин найму (оренди) житла, між сторонами не було укладено договір оренди житла в письмовій формі. Зазначає, що відповідачу було надану під підпис завчасно складену позивачем розписку від 23 травня 2022 року, якою мало бути підтверджено отримання грошових коштів за, як він вважав, користування позивачем наданим для проживанням житловим приміщенням. Вказує, що в травні 2023 року позивач припинив користування житлом, при цьому не здійснив остаточного розрахунку за період користування будинком включно до дати припинення такого користування. Щодо твердження сторони позивача про домовленість здійснити продаж належного [PERSON] житлового будинку та зобов`язання протягом шести місяців нотаріально відчужити вказаний будинок зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження існування між [PERSON] та [PERSON] договірних відносин щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки житлове приміщення з жовтня 2020 року фактично передано [PERSON] у найм (оренду) для його проживання разом із сім`єю, що не заперечується й самим позивачем. При цьому зазначає, що розпискою від 23 травня 2022 року зафіксовано передання [PERSON] грошових коштів за користування наданим для його проживання приміщенням. До того ж в розписці жодним чином не вказано про намір відповідача протягом шести місяців нотаріально відчужити приміщення позивачу. Щодо тверджень позивача про передання відповідачу грошових коштів у сумі 500 доларів США та 39 000,00 грн, як завдатку чи авансу за продаж приміщення, зазначає, що позовна заява містить помилковий розрахунок заявленої суми, яка не відповідає дійсності. Окрім цього, в розписці взагалі відсутні положення про визначення переданих грошових коштів як завдатку чи авансу за продаж приміщення. Враховуючи викладене, прохає відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат Титаренко С. О. подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Крім цього зменшили позовні вимоги та прохали стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн та 500 доларів США, що станом на листопад 2021 року еквівалентно 13 586,95 грн, а також витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2500,00 грн.\~ Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково в частині стягнення грошових коштів на суму 500 доларів США та 13 000,00 грн, а також витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 2500,00 грн. В іншій частині позов не визнає. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] на праві власності належить\~ житловий\~ будинок\~ з\~ господарськими\~ побудовами, що розташований в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу серії ААМ № 290410 від 29 квітня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняк Л. І, зареєстрованого в реєстрі за № 1208 (а.с. 9). Згідно письмової розписки, датованої 23.05.2022 року, [PERSON] надав [PERSON] дозвіл на проживання в житловому будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , з правом виплати у розстрочку за вказаний будинок. Цією розпискою [PERSON] підтверджує, що він 09.11.2021 року отримав грошові кошти в сумі 500 доларів США та 13 000,00 гривень, а також кошти на облаштування (підведення) води у житловий будинок у розмірі 9000,00 гривень. Вказані кошти [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] у разі розірвання угоди про купівлю-продаж житлового будинку. Розписка написана власноруч у присутності двох свідків та підписана особисто відповідачем (а.с. 12). Факт проживання [PERSON] зі своєю сім`єю в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] в період з 2020 року по квітень 2023 року включно підтверджується актом про фактичне місце проживання складеним 07.06.2023 року комісією в складі голови комісії, депутата Кобеляцької міської ради Крайнюк Н. В. та членів комісії: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 32). Зазначену обставину не оспорюють і визнають також сторони по справі. 13 травня 2023 року адвокат Титаренко С. О. в інтересах [PERSON] направив на адресу відповідача заяву про досудове врегулювання спору, зі змісту якої вбачається, що 23 травня 2022 року [PERSON] отримав авансовий внесок у розмірі 500 доларів США, 39 000,00 грн від [PERSON] , якому, в свою чергу, обіцяв в майбутньому здійснити продаж власного житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , про що сторони склали письмову розписку. Натомість [PERSON] відмовився в нотаріальному порядку відчужити житловий будинок, мотивуючи це тим, що знайшов іншого потенційного покупця. Таким чином, продавець порушив зобов`язання щодо майбутнього продажу житлового будинку, тому повинен повернути [PERSON] сплачений ним авансовий внесок в повному обсязі. У разі відмови в добровільному порядку повернути кошти, позивач буде змушений звернутись до суду (а.с. 10). 23 травня 2023 року [PERSON] надав письмову відповідь на заяву про досудове врегулювання спору, в якій вказав, що з жовтня 2021 року останнім було передано в найм (оренду) [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що розпискою від 23.05.2022 року зафіксовано передачу [PERSON] грошових коштів за нібито користування наданим [PERSON] для проживання житловим приміщенням (орендна плата). Оскільки в травні 2023 року [PERSON] припинив своє користування житловим приміщенням, то за ним рахується непогашена заборгованість перед [PERSON] по сплаті орендної плати за користування житлом. Щодо обов`язку здійснити продаж спірного житлового будинку [PERSON] у майбутньому зазначив, що між сторонами не існує жодних договірних відносин про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу вказано будинку. Відповідно жодних обов`язків щодо повернення будь-яких грошових коштів [PERSON] не має (а.с. 11). На цей час грошові кошти [PERSON] відповідачем не повернуто. В судовому засіданні відповідач визнав і пояснив суду, що дійсно мав намір продати належний йому будинок і отримав у позивача грошові кошти в сумі 500 доларів США та 13000 гривень і домовився про ймовірну вартість будинку. В подальшому відповідач визначився із бажаною для нього вартістю домоволодіння, однак позивача така вартість не влаштовувала, тому не відбулась купівля-продаж будинку. На цей час у нього відсутні кошти, а тому одразу після продажу домоволодіння він має намір повернути отримані кошти позивачу. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Верховний Суд у постанові №201/8493/18 від 05 лютого 2020 року зазначив, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, оскільки позивач зменшив позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 52 586,95 грн та на момент розгляду справи прохає стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 13 000,00 грн та 500 доларів США, що станом на листопад 2021 року еквівалентно сумі 13 586,95 грн, а відповідач визнав позовні вимоги в цій частині, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачами витрат на правову допомогу, представником позивача, адвокатом Титаренко С. О. надано суду акт виконаних робіт (наданих послуг) правничої допомоги адвоката року та розрахунок витрат за надання правової допомоги на загальну суму 5000,00 грн (а.с. 37). При цьому, в ході судового розгляду справи представник позивача зменшив вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу до 2500,00 грн. Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Враховуючи, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи (довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 701511 від 19.03.2020 року), та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, при цьому визнав позовні вимоги, тому суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн.

Outcome: approved