Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

У травні 2023 року перший заступник керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області В. Харченко звернувся до суду з позовом, яким просив припинити громадянці Російської Федерації [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , паспорт громадянина Російської Федерації [NUMBER] , виданий 9 відділом міліції Красносільського району Санкт-Петербургу, РНОКПП [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку площею 2,6503 га з кадастровим номером 2322781800:04:001:0089, розташовану на території Благовіщенської сільської ради Пологівського (до 17.07.2020 - Більмацького) району Запорізької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», зареєстроване 10.08.2017 приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Дашевською А.О. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1323201323227, номер запису про речове право - 21804757) шляхом конфіскації на користь держави держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. В обґрунтування вказаних вимог прокурор послався на те, що під час виконання покладених на органи прокуратури завдань було встановлено, що [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації, після смерті матері, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1178, набула право власності на земельну ділянку площею 2,6503 га з кадастровим номером 2322781800:04:001:0089, розташовану на території Благовіщенської сільської ради Більмацького району Запорізької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Відповідно до положень ст. 81 Земельного кодексу України, [PERSON] була зобов`язана протягом року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення вчинити заходи щодо її відчуження, однак не зробила цього. У зв`язку з цим вказана земельна ділянка в порядку ст. 145 ЗК України підлягає конфіскації в дохід держави з подальшим її продажом на земельних торгах та передання виручки від цих торгів власнику. Ухвалою від 01.06.2023 було відкрите провадження у справі, а її розгляд був визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування, однак до початку судового розгляду таких заяв не надійшло. В судовому засіданні прокурор Шрамко Ю.О. позовні вимоги підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені у позовній заяві. Представник позивача Гурильов А.С. також позовні вимоги підтримав. Згідно матеріалів справи, єдиним відомим місцем проживання відповідача [PERSON] є [ADDRESS] . Здійснити її виклик в судове засідання шляхом надіслання судового доручення компетентному суду Російської Федерації в порядку міжнародної правової допомоги є неможливим, оскільки 01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», згідно положень якого, за повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції та Протоколу до неї у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено з 27.12.2022 року (з дати повідомлення Виконавчого комітету СНД як депозитарія Мінської конвенції). Відтак, відповідач [PERSON] повідомлялась про час і місце розгляду справи єдино можливим в даних умовах способом - шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неявки не повідомила. Крім того, шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті суду здійснювався й виклик третьої особи ТОВ «Агро Дружба», оскільки юридична адреса його місцезнаходження - Запорізька область, Пологівський (до 17.07.2020 - Куйбишевський) район, с. Благовіщенка, вул. Шевченка, буд. 111, яка станом на час розгляду справи є тимчасово окупованою територією. Від третьої особи також жодних заяв по суті спору чи з процесуальних питань не надійшло. З огляду на наведені обставини, за згодою прокурора та позивача справу було розглянуто в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації, після смерті матері, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1178, набула право власності на земельну ділянку площею 2,6503 га з кадастровим номером 2322781800:04:001:0089, розташовану на території Благовіщенської сільської ради Більмацького району Запорізької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.08.2017 приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Дашевською А.О. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1323201323227, номер запису про речове право 21804757). Наведені обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, № 33388388 від 29.05.2023. Факт перебування [PERSON] у статусі громадянки Російської Федерації підтверджується тим, що з метою підтвердження факту іноземного громадянства Пологівською окружною прокуратурою 06.03.2023 до Управління Державної міграційної служби України направлено відповідний запит щодо надання інформації про те, чи отримувала [PERSON] громадянство України, чи документувалась паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідками на тимчасове або постійне проживання на території України. Відповідно до інформації Управління ДМС в України в Запорізькій області від 13.03.2023, згідно обліків УДМС у Запорізькій області та відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Запорізькій області, відомості щодо документування паспортом громадянина України, набуття, прийняття, оформлення/встановлення належності до громадянства України, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання, отримання посвідки на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства, стосовно громадянки [PERSON] , [INFO] , відсутні. Крім того, [PERSON] перебувала у громадянстві Російської Федерації саме станом на час набуття права власності на спірну земельну ділянку, про що були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також судом встановлено, що між ТОВ «Агро Дружба» та [PERSON] укладено договір оренди землі від 01.04.2008 стосовно спірної земельної ділянки, відповідно до п. 2.1 якого договір укладено строком на 10 років із закінченням 31.12.2018 року. У той же час після смерті [PERSON] , між ТОВ «Агро Дружба» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2008 від 11.08.2017, згідно з яким в преамбулі зазначеного договору змінено «Орендаря» [PERSON] на [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , російської федерації, паспорт громадянина російської федерації. При цьому поновлено строк дії договору та встановлено, що договір діє до 31.12.2027 року з урахуванням ротації культур. Реєстрацію вказаної додаткової угоди проведено 01.04.2008 державним реєстратором виконавчого комітету Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області Суворовою С.В. (номер запису про інше речове право 27342340). Таким чином, земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 2322781800:04:001:0089 наразі перебуває у власності громадянки Російської Федерації [PERSON] . Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Таким чином, судом встановлено, що відповідач був зобов`язана протягом року після набуття права власності на спірну земельну ділянку вчинити заходи щодо її відчуження. Оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про інше, суд приходить до висновку, що відповідач вказаного обов`язку не виконала. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Частиною четвертою тієї ж статті ЗК України передбачено, що позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Крім того, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України конфіскація є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Невиконання відповідачем імперативних вимог ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 145 ЗК України за правовою природою є правопорушенням у сфері земельного законодавства. Суд також враховує, що згідно з п.п.1 п. З Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Згідно з п. 8 вказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Таким чином, саме Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Водночас суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності підстав для звернення до суду позовом в інтересах держави, оскільки доданими до позовної заяви доказами підтверджується, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області у відповідь на запит прокурора щодо вжиття заходів з усунення вказаного порушення земельного законодавства повідомило, що станом на 07.04.2023 воно не володіло даною ситуацією, перебуває в простої, обумовленим введенням на території України воєнного стану у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, та позбавлене можливості звернутись до суду із позовною заявою про конфіскацію спірної земельної ділянки. Таким чином, позовні вимоги є законними і обґрунтованими, заявлені належною особою, а обраний спосіб захисту відповідає характеру порушеного права. Крім іншого, суд бере до уваги також доводи прокурора про те, що задоволення позову у цій справі не призведе до порушення прав позивача, передбачених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке втручання у право позивача буде законним, буде переслідувати публічний інтерес та буде пропорційним до мети, з якою таке втручання відбудеться. Відповідно до пункту 3-1 Розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ. Відтак, в силу ст. 30 ЦПК України, за загальним правом ця справа є підсудною Куйбишевському районному суду Запорізької області як суду за місцезнаходженням спірного нерухомого майна. Однак Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №м 49/0/9-22 територіальна підсудність справ Куйбишевського районного суду Запорізької області визначена за Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя. Орган прокуратури також має право в порядку ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved