Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулась з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову посилалась на те, що під час проходження військової служби в військовій частині [NUMBER] , солдат [PERSON] займав посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 механізованого батальйону. Зарахований в списки особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] з 17.09.2015 наказом №202 від 17.09.2015 року командиром військової частини польова пошта [NUMBER] . 28.09.2015 року о 16 год. 25 хв. в м. Миколаєві на перехресті вулиць Пушкінської та Адміральської сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Урал 43202» № в/м [NUMBER] ,0, що належить в/ч польовій пошті [NUMBER] , під керуванням солдата [PERSON] ; «ВАЗ 2114» № [NUMBER] під керуванням [PERSON] ; «TOYOTA HILUX» № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року у справі № 129/3226/15-п, яка набрала законної сили, встановлено, що, 28.09.2015 року о 16 год. 25 хв. в м. Миколаїв на перехресті вулиць Пушкінської та Адміральської солдат в/ч польова пошта [NUMBER] [PERSON] , керуючи автомобілем «Урал 43202» № в/м 5300 E5,0 не дотримався безпечного інтервалу між транспортними засобами, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2114» № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який в свою чергу, рухаючись за інерцією, зіткнувся з стоячим на регульованому перехресті автомобілем «TOYOTA HILUX» № [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було технічно пошкоджено, завдані матеріальні збитки, своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, при цьому [PERSON] перебував на військовій службі, під час розгляду справи, [PERSON] до суду не з?явився, зі слів матері перебував в зоні АТО, в телефонному режимі вину визнав, каявся, просив справу розглянути у його відсутності та покарати його штрафом. Дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України), постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов?язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень п. 40.3 ст.40 Закону МТСБУ мало право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст.41 цього закону. У зв?язку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на послуги аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму послуг 562 грн. 00 коп. Розмір завданих збитків згідно Звіту №119/10-15 від 22 жовтня 2015 року, складеного спеціалістом [PERSON] був визначений згідно ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «ВАЗ 2114» № [NUMBER] та становить 40581 грн. 18 коп. 02.10.2015 року потерпілий повідомив про страховий випадок та 16.03.2016 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, а тому, у зв?язку з настанням подій, МТСБУ 17.05.2010 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 40581 грн. 18 коп., відповідно до Наказу МТСБУ №3643 від 12.05.2016 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 року по справі №916/1401/19 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до військової частини [NUMBER] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено повністю. Стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ): 40581 грн. 18 коп. сплаченого відшкодування; 562 грн. 00 коп. витрат на послуги аварійного комісара та 1921 грн.00 коп. судового збору. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, на день дорожньо-транспортної пригоди, 28.09.2015 року [PERSON] виконував службові обов?язки, керуючи автомобілем «Урал 43202» № в/м5300 E5,0, який на праві оперативного управління належить військовій частині [NUMBER] , а тому в рішенні судом встановлено, що саме військова частина [NUMBER] була належним відповідачем у справі №916/1401/19, адже відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків, а тому загальна сума, що підлягає відшкодуванню Військовій частині [NUMBER] становить 43064,18 грн. Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою в якій просить позов задовольнити з вищенаведених підстав, справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до\~ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, згідно\~ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~Конституції України, статутів Збройних сил України, інших нормативно-правових актів військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані мають зберігати довірене їм озброєння, техніку та інше військове майно, вживати заходів щодо запобігання шкоди. Особи, винні в заподіянні шкоди, несуть матеріальну відповідальність згідно\~Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ. Військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; г) вини особи в заподіянні шкоди. Згідно ч.5\~ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України. Також, відповідно до ч.1\~ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Судом встановлено, що під час проходження військової служби в військовій частині [NUMBER] , солдат [PERSON] займав посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 механізованого батальйону. Зарахований в списки особового складу військової частини польова пошта [NUMBER] з 17.09.2015 наказом №202 від 17.09.2015 року командиром військової частини польова пошта [NUMBER] . 28.09.2015 року о 16 год. 25 хв. в м. Миколаєві на перехресті вулиць Пушкінської та Адміральської сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Урал 43202» № в/м [NUMBER] ,0, що належить в/ч польовій пошті [NUMBER] , під керуванням солдата [PERSON] ; «ВАЗ 2114» № [NUMBER] під керуванням [PERSON] ; «TOYOTA HILUX» № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року у справі № 129/3226/15-п, яка набрала законної сили, встановлено, що, 28.09.2015 року о 16 год. 25 хв. в м. Миколаїв на перехресті вулиць Пушкінської та Адміральської солдат в/ч польова пошта [NUMBER] [PERSON] , керуючи автомобілем «Урал 43202» № в/м 5300 E5,0 не дотримався безпечного інтервалу між транспортними засобами, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2114» № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який в свою чергу, рухаючись за інерцією, зіткнувся з стоячим на регульованому перехресті автомобілем «TOYOTA HILUX» № [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було технічно пошкоджено, завдані матеріальні збитки, своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, при цьому [PERSON] перебував на військовій службі, під час розгляду справи, [PERSON] до суду не з?явився, зі слів матері перебував в зоні АТО, в телефонному режимі вину визнав, каявся, просив справу розглянути у його відсутності та покарати його штрафом. Дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України), постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов?язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень п. 40.3 ст.40 Закону МТСБУ мало право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст.41 цього закону. У зв?язку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на послуги аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму послуг 562 грн. 00 коп. Розмір завданих збитків згідно Звіту №119/10-15 від 22 жовтня 2015 року, складеного спеціалістом [PERSON] був визначений згідно ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «ВАЗ 2114» № [NUMBER] та становить 40581 грн. 18 коп. 02.10.2015 року потерпілий повідомив про страховий випадок та 16.03.2016 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, а тому, у зв?язку з настанням подій, МТСБУ 17.05.2010 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 40581 грн. 18 коп., відповідно до Наказу МТСБУ №3643 від 12.05.2016 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 року по справі №916/1401/19 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до військової частини [NUMBER] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено повністю. Стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ): 40581 грн. 18 коп. сплаченого відшкодування; 562 грн. 00 коп. витрат на послуги аварійного комісара та 1921 грн.00 коп. судового збору. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, на день дорожньо-транспортної пригоди, 28.09.2015 року [PERSON] виконував службові обов?язки, керуючи автомобілем «Урал 43202» № в/м5300 E5,0, який на праві оперативного управління належить військовій частині [NUMBER] , а тому в рішенні судом встановлено, що саме військова частина [NUMBER] була належним відповідачем у справі №916/1401/19, адже відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків, а тому загальна сума, що підлягає відшкодуванню Військовій частині [NUMBER] становить 43064,18 грн. Дані обставини підтверджуються: копією довідки №150/12 (а.с. 8); копією витягу із наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 12.09.2015 року №202 про призначення на посаду (а.с. 9); витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 15.10.2019 року №216 про увільнення від займаних посад та зарахування у розпорядження командира військової частини [NUMBER] (а.с. 10); витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 12.03.2020 року №50 про призупинення строку військової служби (а.с. 11); копією постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року у справі № 129/3226/15-п (а.с. 12); копією рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 року по справі №916/1401/19 (а.с. 13-19); копією витягу із наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 21.06.2017 року №1232 про анулювання умовного найменування військова частина - польова пошта [NUMBER] (а.с. 20), копією витягу із наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 17.09.2015 року №138 про введення автомобільної техніки до строю, її закріплення та визначення групи використання і витрати моторесурсу (а.с. 21 ); копією витягу із наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 06.09.2015 року №191 про зарахування на всі види забезпечення (а.с. 22 ); копією листа МТСБУ вих.№306/4/4105 від 25.05.2019р. (а.с. 23); випискою за 05.10.2020р. з системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби про виплату заборгованості (а.с. 24). Враховуючи вищенаведене з відповідача [PERSON] на користь позивача в/ч [NUMBER] слід стягнути 43064,18грн. у порядку регресу, а також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стягнути 2481,00 грн. судових витрат сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved