Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

26.10.2021 [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом в якому просила визнати недійсним договір про поділ спадщини від 26 березня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 845; визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частки трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] ; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] 3/8 частки вказаної квартири шляхом припинення права власності [PERSON] на 3/8 частки квартири, що їй належить на підставі договору довічного утримання від 27 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 863; судові витрати у справі стягнути з відповідачів (т. 1, а.с. 2-33). 22.02.2023 позивач подала до суду уточнену позовну заяву в якій змінила коло сторін і позовні вимоги та просила суд визнати недійсним договір про поділ спадщини від 26 березня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 845; визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частки спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] ; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] 3/8 частки вказаної квартири шляхом припинення права власності [PERSON] на 3/8 частки квартири, що належать йому на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 26.03.2020, свідоцтва про право на спадщину за законом № 848, договору про розірвання договору довічного утримання № 337 від 05.02.2022; судові витрати у справі стягнути з відповідачів (т. 3, а.с. 141-157). На виконання розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави і 31.03.2022 вказана справа передана на розгляд Октябрському районному суду м. Полтави. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17.11.2022 за № 65 територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова відновлено з 23.11.2022. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 задоволено клопотання представника позивача адвоката Марцоня Д.Г. та справу передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. 04.04.2023 вищевказана справа надійшла до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.04.2023 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. 22.05.2023 позивачкою вчергове уточнено позовну заяву та змінено позовні вимоги. Позивачка просить суд визнати недійсним договір про поділ спадщини від 26.03.2020, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 845; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. 26.03.2020, зареєстроване в реєстрі за № 846; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. 26.03.2020, зареєстроване в реєстрі за № 848; судові витрати покласти на відповідача (т. 4, а.с. 114-138). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є громадянкою Італії, де постійно й мешкає. [INFO] померла її мати [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . Згідно з заповітом від 01.04.2011 [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті все своє майно заповіла позивачці. До складу спадкового майна, яке за життя належало [PERSON] , входить: 1/2 частка однокімнатної квартири [ADDRESS] та 1/2 частка трикімнатної квартири [ADDRESS] . Частка у спадщині [PERSON] складає 3/8 частки; обов`язкова частка у спадщині [PERSON] складає 1/8 частку. 26.02.2020 позивачка склала у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури О.В. заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивачка постійно проживає на території Італії та не має можливості здійснювати дії, спрямовані на отримання свідоцтва про право на спадщину, того ж дня вона видала довіреність [PERSON] , якою уповноважила останнього серед іншого, бути її представником з питань ведення спадкової справи та отримання свідоцтв про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , для чого надала йому право, зокрема, подавати заяви до нотаріуса про отримання свідоцтв про право на спадщину, отримати свідоцтва про право на спадщину на належне спадкове майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, укладати договори оренди щодо належного позивачу нерухомого та рухомого майна, попередні договори купівлі-продажу, строком та на умовах на власний розсуд представника, з правом підписання таких договорів оренди та попередніх договорів купівлі-продажу, з правом отримання належних позивачу коштів (в тому числі авансу, завдатку в рахунок ціни нерухомості). Після складення вказаної заяви, видачі та посвідчення довіреності, позивач повернулась до Італії. Позивач намагалась дізнатись про стан справ щодо оформлення спадщини у [PERSON] , однак деякий час він не виходив на зв`язок. Згодом він повідомляв позивача про суттєві проблеми та перешкоди в цьому питанні, зокрема й те, що заповіт складений на її ім`я не є чинним. Прибути в Україну позивачка не мала можливості через пандемію, після відкриття кордонів та щеплення у липні 2021 вона змогла прилетіти до України де дізналась, що [PERSON] від її імені укладено з [PERSON] , який є її батьком, договір про поділ спадщини. Копію вказаного договору 23.07.2021 позивачу надала приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., однак позивачка не уповноважувала [PERSON] на укладання вказаного договору, яким останній фактично розпорядився належним їй майном без жодних правових підстав та в супереч її волі. За умовами вищевказаного договору у спадщину до [PERSON] переходить 1/2 частка однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , а у спадщину до [PERSON] переходить 1/2 частка трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Поділ вчинюється сторонами з доплатою у розмірі 279600 грн на користь позивачки, що складає еквівалент суми 10000 доларів США. На підставі заповіту та відповідно до вищевказаного договору про поділ спадщини, приватним нотаріусом Харченко Л.Л. 26.03.2020 на її ім`я видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 846, яка складається з 1/2 частки однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Цим же приватним нотаріусом на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване з реєстрі за № 848, яка складається з 1/2 частки трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Вищевказані кошти в сумі 10000 доларів США [PERSON] їй не передавав, про укладення договору не повідомляв, повноважень на укладення такого договору від її імені та отримання грошових коштів за виконанням по договору про поділ спадщини за довіреністю не мав. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач звернулась до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Оскільки довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Майдибурою О.В., зареєстрована в реєстрі за № 2853, на підставі якої вчинено оспорюваний договір про поділ спадщини від 26.03.2020, посвідчений приватним нотаріусом Харченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 845, не містить визначених повноважень повіреного [PERSON] на укладення вказаного договору про поділ спадщини, то, укладаючи оспорюваний договір, останній з власної ініціативи вийшов за межі наданих йому повноважень, що є підставою для визнання такого правочину недійсним. Укладенням оспорюваного договору про поділ спадщини [PERSON] за межами наданих йому повноважень та видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вказаного договору про поділ спадщини порушено право позивачки на спадкування після смерті матері, гарантоване законом, що є підставою для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, наділена правом на спадкування за заповітом 3/8 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , а також 3/8 частки квартири за адресою: [ADDRESS] за умови визнання недійсним договору про поділ спадщини, і саме ці обставини зазначає позивачка як підставу для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих відповідно до оспорюваного договору про поділ спадщини за умови визнання його недійсним. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Марцонь Д.Г. позов в останній редакції підтримав в повному обсязі, надав пояснення, відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, визнати договір про поділ спадщини та свідоцтва про право на спадщину, видані на його підставі, недійсними, судові витрати покласти на відповідача. Крім того просив відреагувати на встановлені під час розгляду справи факти порушення законодавства приватними нотаріусами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що з донькою не спілкується багато років, а всі питання, що виникали під час оформлення спадщини вирішував представник останньої. Стверджував, що оспорюваний договір та свідоцтва укладені та посвідчені нотаріусами відповідно до вимог закону. 10000 доларів США за умовами договору він передав [PERSON] . Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі (т. 4, а.с. 186). Крім того надала письмові пояснення, в яких зазначила, що 12.12.2019 до неї звернувся [PERSON] (непрацездатний за віком) та подав заяву про прийняття обов`язкової частки у спадщині після померлої [INFO] дружини [PERSON] , на підставі якої заведено спадкову справу № 129/2019 після померлої [PERSON] . Також заявив, що спадкове майно набуто з померлою в зареєстрованому шлюбі і він як чоловік, який пережив дружину, претендує та бажає отримати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. 28.02.2020 надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини після [PERSON] (її матері), померлої [INFO] до нотаріуса звернувся [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] по довіреності, посвідченій 26.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою О.В. за реєстровим № 2853, та [PERSON] з документами на спадкове майно для нотаріального посвідчення договору про поділ спадщини та видачі свідоцтв про право власності і свідоцтв про право на спадщину. Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.ст. 66-69 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом Харченко Л.Л. проведені такі дії: [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] висловили бажання укласти договір про поділ спадщини, відповідно до якого у спадщину до [PERSON] переходить 1/2 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , а у спадщину до [PERSON] 1/2 частка квартири за адресою: [ADDRESS] з доплатою на користь [PERSON] у розмірі 279600 грн, що складає еквівалент 10000 доларів США. Особи зазначених громадян встановлені нотаріусом за паспортами громадянина України, належним чином завірені копії яких долучені до договору. Довіреність належним чином перевірена у Єдиному реєстрі довіреностей, про що долучений Повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей від 26.03.2020; довіреність на момент посвідчення договору про поділ спадщини була чинною. Справжність бланків довіреності перевірено по Єдиному реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, про що долучена відповідна інформаційна довідка від 26.03.2020; дієздатність сторін встановлено в ході розмови, повноваження представника перевірені. Стосовно прийняття в роботу довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою О.В. 26.02.2020 за реєстровим № 2853, яка містила дописки, нотаріус Харченко Л.Л. повідомила, що відповідно до вимог п. 1 гл. 8 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Вимогами п. 2 гл. 8 розділу І Порядку встановлено, що дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації (у разі наявності) чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи закреслене. Таким чином, довіреність, яка була взята нею в роботу на момент посвідчення договору про поділ спадщини, після посвідчувального напису містила застереження - «дописаному: «підписати договір про поділ спадщини» вірити», гербову печатку та підпис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури О.В., отже підстав відмовити представнику [PERSON] у посвідченні договору не було. Після того вона підготувала проект договору про поділ спадщини з умовами сторін, який надала сторонам для ознайомлення. Після прочитання проекту договору, зауважень від сторін не надійшло, отже текст договору був викладений на спеціальному бланку нотаріальних документів і сторони підписали договір про поділ спадщини. Сумнівів щодо недійсності наданих документів у нотаріуса не виникло, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії не було і тому зазначений договір був посвідчений 26.03.2020 за реєстровим № 845 та внесений відповідний запис про посвідчення договору до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. В подальшому, після перевірки відсутності обтяжень на спадкове майно, видані свідоцтва про право власності [PERSON] як чоловіку, який пережив дружину, на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] ; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Вищезазначені свідоцтва про право на спадщину зареєстровані у Спадковому реєстрі, а право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначає, що як нотаріус, вона діяла в рамках правового поля, передбаченого Законом України «Про нотаріат», Порядком, Правилами ведення нотаріального діловодства (в редакції від 27.08.2019) та іншими нормативно-правовими актами, тому просила в задоволенні позову відмовити (т. 4, а.с. 56). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Майдибура О.В. в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі (т. 4, а.с. 70, 195). Третя особа [PERSON] та його представник адвокат Стрикаль М.В. в судове засідання не з`явились, адвокатом направлено суду заяву про розгляд справи без їх участі та відмову у задоволенні позову в зв`язку з його необґрунтованістю (т. 4, а.с. 71). Крім того матеріали справи містять письмові пояснення [PERSON] , в яких останній зазначає наступне: після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина. 26.02.2020 позивачка склала заяву про прийняття спадщини після померлої, яка посвідчена приватним нотаріусом Майдибурою О.В. Цим же приватним нотаріусом посвідчено довіреність, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] , зокрема: подавати заяви до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, отримати свідоцтва про право на спадщину на належне їй спадкове майно, зареєструвати її право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєструвати її право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також підписувати договір про поділ спадщини, укладати договори оренди щодо належного їй нерухомого та рухомого майна, попередні договори купівлі-продажу, строком та на умовах на власний розсуд представника, з правом підписання таких договорів оренди та попередніх договорів купівлі-продажу, з правом отримання належних їй коштів. 26.02.2020 після того як приватним нотаріусом вже була роздрукована довіреність на офіційному бланку, позивач та [PERSON] обговорювали варіанти, яким чином можна розділити між спадкоємцями спадкове майно, яке залишилось після [PERSON] . Нотаріус повідомила, що в довіреності не зазначено право на укладення договорів про поділ спадщини. Для того, що б не погашати офіційний бланк, не переробляти довіреність і не витрачати додаткові кошти на нову довіреність [PERSON] та нотаріусом було вирішено зробити допис в довіреності «підписувати договір про поділ спадщини» та, відповідно, завірити ці дії шляхом допису на вільному місці: «дописаному: «підписувати договір про поділ спадщини» вірити, приватний нотаріус Майдибура О.В.», підпис та печатка приватного нотаріуса. Довіреність з відповідним дописом [PERSON] отримав у нотаріуса [PERSON] від [PERSON] . [PERSON] звертає увагу, що на виконання ухвали Московського районного Харкова від 17.12.2021 приватним нотаріусом Майдибурою О.В. надано копію довіреності від 26.02.2020 за реєстровим № 2853 та копії документів, на підставі яких її посвідчено. З цього можна зробити висновок, що довіреність, видана [PERSON] та довіреність, яка міститься в матеріалах приватного нотаріуса повністю ідентичні. Твердження позивачки щодо неотримання коштів у розмірі 10000,00 доларів США від [PERSON] не відповідає дійсності, так як для вчинення дій щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивачка не надавала [PERSON] ніяких коштів. Під час оформлення спадщини [INFO] [PERSON] сплатив 3047,00 грн військового збору, що підтверджується квитанцією від 26.03.2020; 36559,00 грн податок на доходи фізичних осіб, що підтверджується квитанцією від 26.03.2020; вартість послуг приватного нотаріуса Харченко Л.Л. за видачу свідоцтва про право власності за заповітом від 26.03.2020, поділ спадкового майна та реєстрацію права власності склала 10000,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 26.03.2020. Крім того [PERSON] перераховував [PERSON] : 06.04.2020 1094,00 доларів США, 14.04.2020 1140,00 доларів США, 24.04.2020 1132,00 доларів США. Позивачку все влаштовувало і в укладенні договору про поділ спадщини, і в розмірі грошових коштів, які їй були перераховані до того моменту, як вона дізналася, що батько [PERSON] уклав 27.03.2020 з [PERSON] договір довічного утримання (догляду), за яким передав належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , тільки після цього, 02.11.2020 позивачка подала заяву про скасування довіреності від 26.02.2020. [PERSON] зазначив, що позивачкою не надано належних, допустимих та достовірних доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, отже відсутні підстави для задоволення позову (т. 3, а.с. 19-47). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: з витребуваних судом у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Майдибури О.В. матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення довіреності вбачається, що 26.02.2020 [PERSON] видала довіреність [PERSON] на представництво її інтересів, якою уповноважила останнього серед іншого, бути її представником з питань ведення спадкової справи та отримання свідоцтв про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , для чого надала право, зокрема, подавати заяви до нотаріуса про отримання свідоцтв про право на спадщину, отримати свідоцтва про право на спадщину на належне спадкове майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, укладати договори оренди щодо належного позивачу нерухомого та рухомого майна, попередні договори купівлі-продажу, строком та на умовах на власний розсуд представника, з правом підписання таких договорів оренди та попередніх договорів купівлі-продажу, з правом отримання належних позивачу коштів (в тому числі авансу, завдатку в рахунок ціни нерухомості). Вказана довіреність зареєстрована 26.02.2020 у реєстрі за № 2853. Документи, на підставі яких видано довіреність: посвідчена копія паспорту позивача з перекладом на українську мову, витяг з реєстру довіреностей. Інших документів, що стосуються укладення довіреності, внесення в неї змін нотаріусом суду не направлено (т. 3, а.с. 1-9). Як вбачається з копії довіреності, вона має допис від руки на обороті першого аркушу в кінці другого абзацу наступного замісту: «підписати договір про поділ спадщини» та на другому аркуші після підпису [PERSON] , посвідчувального напису, підпису приватного нотаріуса і проставленої печатки наступного змісту: «дописаному: підписати договір про поділ спадщини» вірити Приватний нотаріус Майдибура О.В.», підпис нотаріуса та печатка, у нижньому правому куті копія довіреності містить номери бланків 022841 та 022842, які використані нотаріусом для оригіналу довіреності. Копія довіреності, що надіслана нотаріусом повністю співпадає з копіює довіреності, виготовленою на спеціальному бланку, що знаходиться в матеріалах спадкової справи. Дати проставлення вказаного допису довіреність не містить, що в свою чергу ставить під сумнів пояснення третьої особи [PERSON] про внесення змін до довіреності в день її підписання. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей 04.12.2020 на підставі заяви [PERSON] припинено дію довіреності від 26.02.2020 (т. 1, а.с. 44). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч. 2 ст. 245 ЦК України). Отже, довіреність є документом, що фіксує правовідношення з представництва та за своїм змістом є одностороннім правочином, вольовою дією однієї особи, відтак внесення будь-яких змін, доповнень до довіреності повинно відбуватись відповідно до норм Цивільного кодексу України, інших нормативно-правових актів. Частиною 1 ст. 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Це дає підстави для висновку, що допис у довіреності від 26.02.2020 жодним чином не може трактуватись як виправлення, оскільки за своєю правовою природою є суттєвим доповненням, яке розширило та надало нові права представнику за довіреністю, отже є зміною до укладеної та підписаної довіреності (одностороннього правочину). Крім того, пунктами 7.1 та 7.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) договір сторін про зміну або розірвання нотаріально посвідченого договору здійснюється шляхом складання окремого договору. Договір про зміну або розірвання договору підписується сторонами і посвідчується нотаріусом. На всіх наданих нотаріусу примірниках основного договору проставляється відмітка про його зміну або розірвання, у якій зазначаються номер за реєстром та дата посвідчення договору про зміну або розірвання, проставляється нотаріусом підпис і скріплюється його печаткою. Згідно пунктів 6.12, 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства (в редакції чинній на час виникнення правовідносин, далі Правила), текст нотаріально оформлюваного документа (договору, заповіту, довіреності, заяви тощо) повинен бути викладений зрозуміло, чітко, грамотно, не повинен мати підчисток, з дотриманням вимог чинного законодавства. У разі якщо текст нотаріально оформлюваного документа викладено неграмотно, нечітко (незрозуміло), зміни чи доповнення до нього вносяться та оформлюються нотаріусом у порядку, встановленому законодавством. У разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Аналізуючи спірну довіреність через призму викладених пунктів Правил суд вважає, що приватний нотаріус Майдибура О.В. не мала права вносити дописи до довіреності у вищевказаний спосіб, оскільки пункти 6.12, 6.13 не застосовуються до нотаріально оформлюваних документів, які потребують підпису особи, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, отже вносити зміни до довіреності нотаріус мала у спосіб, встановлений пунктами 7.1 та 7.2 Порядку та ст. 654 ЦК України. На підставі витребуваних судом у приватного нотаріуса Харченко Л.Л. копій матеріалів спадкової справи № 129/2019, заведеної після [PERSON] , померлої [INFO] судом встановлено, що до приватного нотаріуса Харченко Л.Л. з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] звернулись [PERSON] чоловік померлої та [PERSON] донька померлої через свого представника за довіреністю [PERSON] . На день смерті померлій [PERSON] належало наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2002 реєстровий № 1-564 та квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 11.08.2006, при цьому [PERSON] є спадкоємцем, що має обов`язкову частку у спадщині, а [PERSON] спадкоємиця за заповітом (т. 2, а.с. 24-229). 26.03.2020 [PERSON] подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку кожної з вказаних квартир, як таких, що набуті подружжям за час шлюбу. На підставі вказаної заяви нотаріусом видані [PERSON] свідоцтва про право власності на вказані частки у спільному майні подружжя за реєстровими №№ 841, 843. Отже, до складу спадщини після померлої [PERSON] входить 1/8 частка квартири [ADDRESS] та 1/2 частка квартири [ADDRESS] . 26.03.2020 між [PERSON] , який діяв від імені позивачки та [PERSON] укладено договір про поділ спадщини, за яким сторони домовились, що у спадщину до [PERSON] переходить 1/2 частка квартири [ADDRESS] , а у спадщину до [PERSON] 1/2 частка квартири [ADDRESS] , поділ вчиняється сторонами з доплатою у розмірі 279600,00 грн, що складає еквівалент 10000,00 грн, які [PERSON] сплатив [PERSON] для [PERSON] до посвідчення цього договору з дотриманням вимог діючого законодавства. В цей же день на підставі заповіту та договору про поділ спадщини нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , реєстровий № 846 та на підставі ст. 1261 ЦК України і договору про поділ спадщини видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон) для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Вказана норма Закону повністю кореспондується з п. 1 гл. 8 розділу 1 Порядку. Як вбачається з пунктів 1, 2 гл. 8 розділу І Порядку (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації (у разі наявності) чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи закреслене. Отже, приватний нотаріус Харченко Л.Л., приймаючи довіреність в роботу та посвідчуючи договір про поділ спадкового майна не могла не знати порядку внесення змін до договору, які встановлені ЦК України та пунктами 7.1 і 7.2 Порядку і мала б вимагати у представника [PERSON] надати належним чином оформлені зміни до довіреності чи нову довіреність, або відмовити в посвідченні договору про поділ спадкового майна, оскільки допис в довіреності є не виправленням арифметичної/орфографічної описки, а зміною, що розширила права представника у спосіб, не передбачений законодавством. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Вказана правова норма кореспондується з положеннями частини першої статті 626 ЦК України. Правочином є найбільш розповсюджений юридичний факт, за допомогою якого набуваються, змінюються або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. Зміст договору як угоди домовленості (правочину) двох або більше сторін складає сукупність визначених на їхній розсуд сторін та погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтями 203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На підставі викладено, судом встановлено, що допис в довіреності зроблений не у спосіб, передбачений законом та поза межами волевиявлення позивача. Суд зазначає, що суттю представництва є вчинення представником правочинів від імені та в інтересах особи, яку представляють, відповідно до наданих йому повноважень. Саме тому правочин, вчинений представником, породжує права і обов`язки для сторони, яку представляють, якщо він здійснений представником в межах повноважень. Перевищенням повноважень слід розуміти ситуацію, коли представник має певні повноваження на вчинення правочину, проте вчиняє його з відхиленням від змісту та обсягу таких повноважень. Тобто, відбувається самостійне збільшення представником обсягу права на вчинення юридичних дій, визначених в довіреності. У випадку, коли у представника взагалі відсутні повноваження на вчинення конкретного правочину, такі дії не можна вважати перевищенням повноважень в розмінні ст. 241 ЦК України, оскільки вони де-факто відсутні. Таким чином, довіреність від 26.02.2020 на підставі якої представник [PERSON] [PERSON] уклав з [PERSON] договір про поділ спадкового майна, не містить визначених повноважень повіреного на укладення такого правочину, з чого суд робить висновок, що укладаючи вказаний договір, представник з власної ініціативи та на підставі оформленої у протиправний спосіб довіреності розширив межі наданих йому повноважень, що свідчить про недійсність правочину та відсутність створених ним юридичних наслідків. Отже, договір про поділ спадщини від 26.03.2020, укладений [PERSON] в інтересах [PERSON] є недійним, а відтак, свідоцтва про право на спадщину за законом і заповітом, що видані на підставі договору про поділ спадщини також є недійсними. Крім того судом досліджені відповіді на скарги [PERSON] від Управління нотаріату Центрального міжрегіональному управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в яких наголошено, що встановлення законності нотаріальної дії є компетенцією суду (т. 4, а.с. 29-32, 35-38). Суд, ухвалюючи рішення у справі встановив певні порушення в діях нотаріусів, отже вважає необхідним після набрання рішенням законної сили направити його копію відповідним органам нотаріату з метою застосування до нотаріусів [PERSON] та [PERSON] заходів реагування. Доля грошових коштів у розмірі 10000 доларів США, сплачених відповідно до оскаржуваного договору про поділ спадщини від 26.03.2020 відповідачем [PERSON] представнику позивачки [PERSON] не є предметом даного судового розгляду, отже суд не надає оцінки доказам на підтвердження чи спростування їх сплати та передачі [PERSON] позивачці. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави від 14.02.2023 та Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2023 мають бути скасовані з метою реалізації сторонами своїх спадкових прав та подальшого оформлення спадщини. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України наступним чином: позивачем при подачі позову до суду сплачено 3799,05 грн, 908,00 грн, 3799,05 грн за дві позовних вимоги майнового характеру та одну вимогу немайнового характеру, а всього 8506,10 грн (т. 1, а.с. 1); за заяву про забезпечення позову сплачено 454,00 грн (т. 1, а.с. 117). Оскільки ухвалою суду від 21.10.2021 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено, сума в 454,00 грн не компенсується за рахунок відповідача. За наступні заяви про забезпечення позову позивачем сплачено 496,20 грн та 536,80 грн, а всього 1033,00 грн (т. 3, а.с. 95; т. 4, а.с. 103), ухвалами суду заяви про забезпечення позову задоволені. Під час розгляду справи позивачем зменшені (змінені) позовні вимоги на три немайнові вимоги. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позов вперше подано до суду в 2021 році, отже сума судового збору за три вимоги складає 908,00х3=2724,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2724,00 + 1033,00 = 3757,00 грн, а зайво сплачена сума судового збору, що складає 5782,10 грн (8506,10 - 2724,00 = 5782,10) підлягає поверненню позивачу відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved