Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування 35/100 частин будинку [ADDRESS] , який укладений 07 березня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною, з моменту його укладення. При цьому посилається на те, що вона є співвласником вказаного будинку, поділу якого не було. Інший співвласник цього будинку [PERSON] подарувала належну їй частину [PERSON] та [PERSON] з порушенням переважного права позивача на придбання іншої частини будинку, при цьому мали місце помилка та обман. Підставою даного позову є порушення цивільного речового права на володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.06.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення сторін, заяву позивача про забезпечення доказів повернуто позивачу. Ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 12.07.2023 року заяву позивача про забезпечення доказів задоволено частково, заяву представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження), залишено без задоволення. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволення позову. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 65/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2008 року. Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 07.03.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3414, [PERSON] передала безоплатно у власність (подарувала) [PERSON] та [PERSON] належні їй 35/100 ідеальних частини житлового будинку [ADDRESS] . Дарувальнику [PERSON] вищевказане нерухоме майно належало на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування частини житлового будинку від 13.01.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, обставини щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Відповідно до статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Як вбачається з матеріалів справи, правовстановлюючий документ на нерухоме майно - 35/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , яке належало дарувальнику за оскаржуваним договором - [PERSON] , а саме договір дарування частини житлового будинку від 13.01.2023 року, не визнаний недійсним у встановленому законом порядку на час укладення оскаржуваного правочину. Також на час укладення оскаржуваного правочину право власності дарувальника на вищезазначене нерухоме майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і будь-яких обтяжень не містило, а тому вказана особа мала право на відчуження такого майна іншим відповідачам. Встановлене законом переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності співвласника поширюється на випадки саме продажу частки у праві спільної часткової власності та не стосується укладення договору дарування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуваний правочин було укладено та посвідчено у встановленому законом порядку, а доводи позивача, яка не була стороною оскаржуваного договору, про те, що особа, яка вчинила оскаржуваний правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення та одна із сторін цього правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, є безпідставними та необґрунтованими.

Outcome: dismissed