Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої її представник зазначила, що [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] , яка була постійною жителькою [ADDRESS] . На день її смерті у вказаному житловому будинку разом із нею ніхто не був зареєстрований, але постійно проживала позивачка, [PERSON] та її малолітні діти. Чоловік померлої - [PERSON] , помер [INFO] . Син померлої, батько позивачки - [PERSON] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до її майна, до якої входить вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка загальною площею 0,8202 гектарів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,3003 гектарів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишила. Позивачка є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину до майна померлої бабусі - [PERSON] . Проте нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті заяви про оформлення спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що протягом строку встановленого для прийняття спадщини вона не здійснила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті бабусі (заяви про прийняття спадщини до нотаріуса подано не було, на час відкриття спадщини вони хоч і проживали разом із спадкодавцем за однією адресою, але місце реєстрації проживання спадкоємиці є відмінним від місця реєстрації проживання спадкодавця). В зв`язку з тим, що місце реєстрації проживання позивачки на момент смерті було відмінним від місця реєстрації проживання спадкодавця, і через це неможливо в установленому завести спадкову справу до майна померлої, це і стало однією з підставою для звернення до суду з вказаною заявою, в якій висловлено прохання встановити факт постійного проживання, [PERSON] разом зі спадкодавцем, [PERSON] та визнати її такою, що прийняла спадщину до її майна, а також визнати за позивачкою право власності на наступні об`єкти нерухомого майна в порядку спадкування за законом до майна померлої бабусі - [PERSON] : -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку загальною площею 0,2877 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Мочарь - під Кичерков » на території Колочавської сільської ради; -земельну ділянку загальною площею 0,5325 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Вашковець» на території Колочавської сільської ради; -земельну ділянку загальною площею 0,1023 га для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку загальною площею 0,1980 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в урочищі «По [ADDRESS]». Ухвалою суду від 28.07.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 38-39). Представник позивачки - адвокат Керита М. В. подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірительки. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Від Колочаської сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільради. Висловлено позицію про визнання позовних вимог. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] (а.с. 13-16, 19). Як вбачається із довідки Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 10.07.2023 №7817, [PERSON] була постійною мешканкою [ADDRESS] , разом із нею на день її смерті не зареєстровані, але фактично проживали позивачка, [PERSON] та її малолітні діти (а.с. 21). Чоловік померлої - [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 17, 15). Син померлої, батько позивачки - [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 18, 16, 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до її майна, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка загальною площею 0,8202 гектарів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві приватної власності на землю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №004993 від 30 липня 2003 року та земельна ділянка площею 0,3003 гектарів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала їй на праві приватної власності на землю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №023788 від 30 липня 2003 (а.с. 23-29). За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишила (а.с. 31-32, 33). Окрім позивачки, спадкоємцем першої черги до майна померлої [PERSON] є її дочка (тітка позивачки) [PERSON] , яка відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивачки, про що 28 грудня 2022 року секретарем Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області було складено заяву про відмову (а.с. 20). Постановою від 22.07.2023 №130/02-31, приватним нотаріусом відмовлено позивачці у задоволення заяви про вчинення нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) до майна померлої [PERSON] у зв`язку з тим, що протягом строку встановленого для прийняття спадщини позивачка не здійснила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини і встановити факт постійного проживання з померлою, не є можливим (а.с. 30). Із системного аналізу пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб або за наявності інших спадкоємців і спору між ними розглядаються судами за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки на день смерті [PERSON] у вищевказаному житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , разом з нею, ніхто не був зареєстрований, а фактично проживала позивачка, [PERSON] та її малолітні діти, остання і прийняла спадщину до майна померлої у відповідності до вимог статті 1268 Цивільного кодексу України. При цьому, померла [PERSON] за життя набула право власності на спірне майно, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved