Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Представник ТОВ «ЛВМ Холдінг» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02 вересня 2021 близько 21.00 за адресою м.Київ, вул. Оноре де Бальзака, 26А відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Hundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим йому завдано матеріальної шкоди. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 19.10.2021 відповідача визнано винним у вчиненні даної ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу № 205284435, виданого ТДВ «Кредо». За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, страховик сплатив страхове відшкодування у сукупному розмірі 52 046,46 грн. Однак із вказаним розміром страхового відшкодування позивач не погоджується та вважає його необґрунтовано заниженим, у зв`язку з чим звернулись до незалежного оцінювача для проведення оцінки та визначення розміру матеріального збитку завданого позивачу. Згідно звіту 33-D/10/22 від 14.01.2022 встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ складає 76 236,80 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 105 614,46 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Accent» у зв`язку з його пошкодженням перевищує вартість завданого матеріального збитку, який підлягає стягненню з страхової компанії, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміром завданого матеріального збитку. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача на його користь різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування в розмірі 33 477,66 грн., вартість замовлення експертизи в розмірі 1 500 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 684 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2023 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.06.2023 продовжено строк розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 60 днів з дня винесення даної ухвали. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2021 близько 21.00 за адресою м.Київ, вул. Оноре де Бальзака, 26А, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Hundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу завдано матеріальної шкоди. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу № 205284435, виданого ТДВ «СК «Кредо». 06 вересня 2021 року до ТДВ «СК «Кредо» було направлено письмове повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування. За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, страховик сплатив страхове відшкодування у сукупному розмірі 52 046,46 грн. Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування, загальна вартість відновлювального ремонту становить 54 646,43 грн., за вирахуванням франшизи розмір страхового відшкодування становить 52 046,43грн., який позивачу було сплачено. В той же час, із вказаним розміром страхового відшкодування ТОВ «ЛВМ Холдінг» не погодився, у зв`язку з чим звернулось до незалежного оцінювача для проведення оцінки та визначення розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai Accent». Згідно звіту 33-D/10/22 від 14 січня 2022 року, виконаного незалежним оцінювачем ФОП [PERSON] , встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ, складає 76 236,80 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 105 614,46 грн. Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У ст.ст. 28, 29 зазначеного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між завданою шкодою та страховим відшкодуванням в розмірі 33 477,66 грн. Позивачем понесено витрати із проведення експертного дослідження у розмірі 1 500 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до ч.1. ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, витрати, понесені у зв`язку із проведенням експертизи були понесені саме у зв`язку із підготовкою до розгляду справи тому підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн. При цьому, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню, суд виходить з розміру оплаченої правової допомоги в розмірі 7000 грн., ціни позову 33 477,66 грн., принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін адвокатських послуг. Так, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). Вивчивши матеріали справи, суд зазначає, що враховуючи незначну складність справи, час, витрачений на надання позивачу консультацій та час витрачений на підготовку та подання даної позовної заяви, є необґрунтовано завищеним. Враховуючи наведене вище, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу, в розмірі 4000,00 грн. Вказаний розмір витрат зумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу справи у суді, якістю та обсягом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду даної справи.

Outcome: approved