Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

У грудні 2021 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Олександр Савенко звернувся в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради з позовом, в якому зазначив, що під час здійснення конституційних повноважень обласною прокуратурою був виявлений факт безпідставного набуття речових прав на квартиру [ADDRESS] та належить до комунальної власності територіальної громади. Так, 20.12.2018 державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. було прийнято рішення № 44725316 про державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1726922512101). Підставою проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] зазначено свідоцтво про право власності на житло від 25.12.1995, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів. Водночас відповідно до інформації комунального підприємства «Дніпровський міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради в матеріалах інвентаризаційної справи відомості про державну реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] , відсутні. Житловий будинок [ADDRESS] , в якому знаходиться спірна квартира, належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, зареєстрований за комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Індустріального району на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 16.10.2006 № 3933, про що видана виписка з облікової книги від 10.03.2010 та зроблено запис в облікову книгу № 49ЖЮ за реєстровим номером 4906-12. Відповідно до інформації Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 26.02.2021 № 3/12-923 квартира [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] чи іншим особам не передавалася та розпорядження органу приватизації відносно вказаної квартири не приймалося. Отже, підстави для реєстрації права власності [PERSON] на вказану квартиру були відсутні. Державна реєстрація права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] проведена за відсутності належних правових підстав, з порушенням законодавства, що визначає порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому підлягає скасуванню. Крім того, прокурор звертає увагу, що на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 21.12.2018 та протоколу установчих зборів № 1 від 20.12.2018 квартиру [ADDRESS] , було передано до статутного капіталу ТОВ «БАТІКС». Державну реєстрацію права власності ТОВ «БАТІКС» на зазначену квартиру проведено 21.12.2018 державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. (індексний номер рішення 44779585 від 21.12.2018, номер запису про право власності 29604753). Наступного дня на підставі акта приймання-передачі від 22.12.2018 та протоколу загальних зборів учасників ТОВ «БАТІКС» № 22/12 від 22.12.2018 квартиру [ADDRESS] , передано у приватну власність [PERSON] . Державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру проведено 22.12.2018 державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. (індексний номер рішення 44798105 від 22.12.2018, номер запису про право власності 2962809). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цей час власником спірної квартири є [PERSON] на підставі договору дарування № 43 від 22.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Биковою І.В. Відповідно до пункту 1 договору дарування [PERSON] та [PERSON] володіють на праві спільної часткової власності подружжя кожен по одній другій частині квартири [ADDRESS] . За цим договором [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар належну їй одну другу частину цієї квартири. Прокурор вважає, що обставини набуття права власності на квартиру [ADDRESS] , вказують на цілеспрямовані дії відповідачів та третіх осіб, направлені на легалізацію речового права, набутого всупереч встановленого законом порядку та способу. Спірна квартири є власністю територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. У приватну власність органом приватизації житлового фонду не передавалася, вибула з власності територіальної громади поза її волею, а тому [PERSON] не мав права відчужувати спірну квартиру на користь третіх осіб. При цьому, незважаючи на те, що нерухоме майно вибуло з власності територіальної громади поза її волею у грудні 2018 року, Дніпровською міською радою до цього часу не вжито заходів цивільно-правових характеру, направлених на повернення майна до комунальної власності. Про безпідставне набуття речових прав на спірну квартиру обласною прокуратурою скеровувалися листи на адресу Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (від 25.02.2021 № 15/4-152вих-21), Дніпровської міської ради та Департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради (від 21.04.2021 № 15/4-372вих-21), за яким отримано відповідь, що станом на 29.04.2021 Дніпровська міська рада з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння не зверталася. У зв`язку з невжиттям Дніпровською міською радою як уповноваженим органом заходів для поновлення порушених прав із такою вимогою у порядку, передбаченому законодавством, звертається прокурор. Отже, в своєму позові прокурор просить скасувати державну реєстрацію прав, проведену 19.12.2018 року державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. (індексний номер рішення - 44725316 від 20.12.2018, номер запису про право власності - 29554115), про державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , з одночасним припиненням речових прав, а також витребувати у [PERSON] зазначену квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1726922512101) на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року за заявою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури були вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , шляхом заборони її відчуження та розпорядження нею. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2022 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження. Під час підготовчого провадження представником відповідача [PERSON] - адвокатом Воловиком М.О. був поданий відзив на позов, в якому він вважає, що прокурором не обґрунтовані та не доведені підстави для звернення до суду з даним позовом в інтересах Дніпровської міської ради. Звертає увагу, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру здійснювалася посадовою особою суб`єкта владних повноважень, незаконність дій якої та завдання шкоди територіальній громаді не встановлено. Крім того, відповідач не повинен відповідати за протиправні дії посадової особи суб`єкта владних повноважень. В даному випадку держава в особі державного реєстратора не переконалася в законності документів, що подавалися для державної реєстрації права власності на спірну квартиру. На думку представника відповідача, прокурором не наведено доказів на підтвердження необхідності позбавлення добросовісного набувача майна без отримання компенсації у вигляді іншого аналогічного житла, що є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Витребуванням спірної квартири на відповідача буде покладено надмірний тягар. Тому, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини та рішення Верховного Суду, просить у задоволенні позову відмовити. Прокурором була подана відповідь на відзив, в якій він вважає, що при зверненні до суду були дотримані вимоги Закону України «Про прокуратуру». Витребування майна з чужого незаконного володіння є ефективним способом захисту інтересів держави з огляду на безпідставність набуття відповідачами права власності на спірну квартиру. В свою чергу, представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в якій наполягав на тому, що відповідач не повинен відповідати за негативні для держави наслідки, коли правоохоронні органи не вжили жодних дій для запобігання таким наслідкам, у зв`язку з чим просить відмовити в позові в повному обсязі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про повернення позовної заяви. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор Бурлаченко О.Л. та представник позивача - Дніпровської міської ради Скосарев І.Д. позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] - адвоката Замула Р.О. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] , представник третьої особи ТОВ «БАТІКС» у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи, заперечень проти позову не надали. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 16.10.2006 року № 3933 було прийнято у комунальну власність територіальної громади міста від Закритого акціонерного товариства «Дніпропетровська будівельна компанія «Містобудівник» на баланс Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району житловий будинок, введений в експлуатацію у 2000 році, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 9678,1 кв.м. Згідно з листом Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок [ADDRESS] , в який увійшла квартира [ADDRESS] , був зареєстрований за Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Індустріального району на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської рад від 16.10.2006 року № 3933, про що зроблений запис в облікову книгу № 49ЖЮ за реєстровим номером № 4906-12. Згідно з відомостями Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур у Реєстрі об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] є запис про житловий будинок літ. А-16, загальною площею 8428,4 кв.м., балансоутримувач - Комунальне підприємство «Жилсервіс-14» Дніпровської міської ради. Також судом установлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрована з 07 травня 2004 року дружина відповідача [PERSON] - [PERSON] . 19.12.2018 року державним реєстратором Чумаківської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав (з відкриття розділу), індексний номер: 44725316 від 20.12.2018, відповідно до якого зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . При цьому підставою державної реєстрації права власності [PERSON] на зазначену квартиру вказано свідоцтво про право власності на житло, серія та номер: 206п-17, видане 25.12.1995 виконавчим комітетом Ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Після цього через два дні - 21.12.2018 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване державним реєстратором Чумаківської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. за Товариством з обмеженою відповідальністю «БАТІКС», код ЄДРПОУ 42717082. Підставою державної реєстрації права власності ТОВ «БАТІКС» на зазначену квартиру вказано акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу та протокол установчих зборів засновників № 1. Наступного дня, 22.12.2018 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване державним реєстратором Чумаківської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. за [PERSON] . Підставою державної реєстрації права власності [PERSON] на зазначену квартиру вказано акт приймання-передачі нерухомого майна та протокол загальних зборів учасників товариства. 22.02.2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Биковою І.В. на підставі договору дарування від 22.03.2019 року, посвідченого за № 43, за відповідачем [PERSON] . Згідно з наявною у матеріалах справи копією договору дарування частини квартири з одночасним визначенням часток у спільному майні подружжя від 22.02.2019 року, укладеним між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровуваний), кожен з них володіє на праві спільної часткової власності подружжя 1/2 частиною квартири [ADDRESS] . При цьому у договору зазначено, що вказана квартира набута дарувальником та обдаровуваним у шлюбі за актом приймання-передачі та зареєстрована за дружиною [PERSON] 22.12.2018. За цим договором дарування дарувальник подарувала належну їй частину квартири своєму чоловікові [PERSON] . Водночас відповідно до листів Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради за архівними даними приватизаційних справ департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність громадян шляхом приватизації жилого приміщення [ADDRESS] . У книзі реєстрації свідоцтв про право власності під розпорядженням без індексу району № [NUMBER] свідоцтво від 25.12.1995 відсутнє. Прокурор у своєму позові та представник Дніпровської міської ради в судовому засіданні наполягали на тому, що спірна квартира вибула з власності територіальної громади поза її волею без законних на те підстав, а тому підлягає витребуванню у [PERSON] на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд враховує, що за змістом частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до норм статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Тобто саме власник наділений правом на відчуження та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з частиною 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. При цьому частиною 3 статті 388 ЦК України визначено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Отже, цивільним законодавством передбачено такий спосіб захисту порушених прав як витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника (віндикація), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Якщо ж майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його у всіх випадках, у тому числі від добросовісного набувача. Суд вважає доведеним, що спірна квартира [ADDRESS] є комунальною власністю та вибула з володіння територіальної громади поза її волею на підставі підроблених документів, оскільки матеріалами справи підтверджено, що Дніпровська міська рада ніяких дій щодо передання цієї квартиру у приватну власність не вчиняла, свідоцтво про право власності на житло від 25.12.1995 року, на підставі якого за [PERSON] було зареєстроване право власності на зазначену квартиру, в установленому порядку органом приватизації виконавчого комітету міської ради не видавалося і не могло бути видано з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що будинок, в якому розташована квартира, був уведений в експлуатацію в 2000 році та прийнятий у комунальну власність лише 2006 році. Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира була набута [PERSON] та [PERSON] безвідплатно в особи, яка не мала права її відчужувати, що в силу закону є безумовною підставою для витребування цього майна на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. На переконання суду, витребування спірної квартири у відповідача [PERSON] відповідає вимогам статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до неї і не призведе до їх порушення. Так, суд звертає увагу, що [PERSON] з 07.05.2004 року зареєстрована у спірній квартирі. Відтак, під час державної реєстрації за собою права власності на спірну квартиру в грудні 2018 року вона не могла не знати, що ця квартира [PERSON] на праві приватної власності, зокрема на підставі свідоцтва від 25.12.1995 року, не належала і не могла передаватися ним до статутного капіталу товариства ТОВ «БАТІКС», а також, що реєстрація його права власності на це майно є незаконною та законних підстав для передання їй цього майна у приватну власність немає. Згідно наявним у справі копіям документів ТОВ «БАТІКС», [PERSON] засновником цієї юридичної особи не була, будь-який внесок у статутний капітал цього товариства не робила, що виключало передачу їй цього майна як учаснику, що вийшов з товариства, про що, до речі, не міг не знати її чоловік [PERSON] , в тому числі під час укладення договору дарування частини квартири з одночасним визначенням часток у спільному майні подружжя, в якому вони зазначали, що квартира набута ними спільно у шлюбі. Виходячи з вищевикладеного, у суду є достатні підстави для висновку, що подружжя [PERSON] було достовірно обізнано про безпідставність вибуття цієї квартири з комунальної власності та незаконність реєстрації права приватної власності на це майно. Твердження представника відповідача про те, що відповідач [PERSON] не повинен відповідати за неправомірні дії державного реєстратора суд не може взяти до уваги, оскільки обставини цієї справи свідчать про те, що відповідач [PERSON] , набуваючи спірну квартиру у власність, не виявляв належної обачності та добросовісності, хоча повинен був і мав можливість передбачити витребування в нього цього майна законним власником. Посилання представника відповідача на практику Європейського Суд з прав людини та рішення Верховного Суду щодо необхідності захисту прав добросовісних набувачів у аналогічних правовідносинах, у даному випадку суд вважає безпідставним, оскільки фактичні обставини у цій судовій справі є відмінними. Суд відзначає, що відповідач не є жертвою шахрайства з боку інших осіб, спірна квартира набута відповідачем безвідплатно, тобто він не поніс ніяких витрат для набуття цього майна, витребуванням спірного майна йому не завдано будь-яких збитків, він не буде змушений шукати способи компенсації своїх втрат, наслідки у вигляді витребування майна законним власником для відповідача є передбачуваними. Отже, витребуванням майна на користь територіальної громади на [PERSON] не буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Тим більше, що дружина відповідача - [PERSON] з 2004 року залишається зареєстрованою в спірній квартирі, а він сам має житло, що підтверджується його реєстрацією місця проживання за іншою адресою. Також суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про відсутність у прокурора підстав для звернення до суду з цим позовом, оскільки відповідно до частини другої статті 4, частини четвертої статті 42 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися та брати участь у справах органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з положеннями пункту 3 статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру»). Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року (справа № 915/20/18) відзначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позов пред`явлений прокурором в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради. Звертаючись до суду, прокурор достатньо повно виконав приписи статті 56 ЦПК України, частини 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», навівши у позові в чому, на його думку, полягає порушення інтересів держави, а також, що орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, - Дніпровська міська рада не забезпечила належний захист інтересів держави, а саме не вжила заходів щодо відновлення порушеного права комунальної власності, незважаючи на звернення обласної прокуратури до Дніпровської міської ради стосовно захисту порушеного права комунальної власності територіальної громади незаконним вибуттям спірної квартири та набуттям права власності на неї особами без законних на те підстав. При цьому прокурор надав копії звернень обласної прокуратури до Дніпровської міської ради та її структурного підрозділу від 25.02.2021 та від 21.04.2021. Суд вважає, що той факт, що Дніпровська міська рада протягом тривалого часу не вчинила дій, направлених на повернення майна у комунальну власність, давало прокурору достатні підстави для звернення до суду у грудні 2021 року з цим позовом. Підстав для залишення позову без розгляду чи відмови в його задоволенні з підстав відсутності у прокурора повноважень на звернення до суду немає. Враховуючи наведене, позов у частині витребування у [PERSON] на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартири [ADDRESS] , є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо скасування державної реєстрації прав, проведеної 19.12.2018 року державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. (індексний номер рішення - 44725316 від 20.12.2018, номер запису про право власності - 29554115), про державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , з одночасним припиненням речових прав, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги прокурора не можуть бути задоволені. Суд виходить із того, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у чинній редакції, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Суд бере до уваги, що згідно з наявними у справі відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право приватної власності [PERSON] на спірну квартиру у вказаному реєстрі було припинено ще у 21.12.2018 року у зв`язку з переходом такого права та його реєстрацією за іншою особою. Тому на цей час правові підстави для скасування державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , відсутні. При цьому суд наголошує, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Отже, рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, яке зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Скасування ж попередніх державних реєстрацій речових прав на спірне нерухоме майно законом не вимагається. Навпаки, відповідно до законодавства дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, мають залишатися незмінними. З огляду на викладене, позов прокурора підлягає частковому задоволенню шляхом витребування спірного нерухомого майна на користь територіальної громади, що є ефективним і достатнім способом захисту порушених прав. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду Дніпропетровською обласною прокуратурою був сплачений судовий збір у розмірі 13101 грн. 95 коп. (10831,95 грн. - в частині вимоги майнового характеру та 2270 грн. - в частині вимоги немайнового характеру). Крім того, Дніпропетровською обласною прокуратурою був сплачений судовий збір у сумі 1135 грн. - за подання заяви про забезпечення позову. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь Дніпропетровської обласної прокуратури підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 11 966 грн. 95 коп. (10831,95 грн. + 1135 грн.).

Outcome: partial