Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

У зазначеній позовній заяві позивач покликається на те, що він разом із своєю сім`єю із 2007 року по даний час відкрито та безперервно володіє і користується житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок він придбав у 2006 році у [PERSON] , сплатив за нього відповідні кошти, однак письмового договору купівлі-продажу не уклав та нотаріально його не посвідчив. [INFO] титульний власник спірного житлового будинку [PERSON] помер, спадщини після його смерті на вказаний житловий будинок ніхто не прийняв. Дружина померлого [PERSON] , яка є відповідачем у справі - [PERSON] , на цей житловий будинок не претендує, їй відомі обставини його відчуження та проти визнання права власності на вказаний об`єкт нерухомості за позивачем не заперечує. Більше шістнадцяти років він разом із сім`єю проживає та значиться зареєстрованим у вказаному будинку, добросовісно, відкрито, безперервно користується ним, займається його доглядом та утриманням. Іншого житла він не має. Право власності на спірний житловий будинок ні за ким не зареєстровано, власник зазначеного об`єкту нерухомості не відомий. Покликаючись на положення ст. 328, ч. 1 ст. 344 ЦК України, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на вказаний житловий будинок. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. При цьому пояснив, що у 2007 році купив цей будинок у [PERSON] за 4000 доларів США, однак договору купівлі-продажу не оформив. З часу вселення, більше шістнадцяти років він добросовісно, відкрито, безперервно разом із своєю сім`єю володіє вказаним житловим будинком. Попередній власник цього будинку [PERSON] помер. У інший спосіб оформити право власності на вказаний об`єкт нерухомості, ніж з підстав визнання права власності за набувальною давністю неможливо, іншого житла він не має. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти визнання права власності на спірний житловий будинок за позивачем. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. При цьому пояснила, що позивач [PERSON] - її чоловік, у 2007 році він купив житловий будинок по [ADDRESS] у [PERSON] , однак договору купівлі-продажу не оформив. Більше 16 років вони із сім`єю проживають у вказаному житловому будинку, несуть витрати з його утримання, іншого житла не мають. Представник відповідача Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~Згідно до ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. \~Відповідно до\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями\~ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] разом із сім`єю з 2007 року проживає в житловому будинку [ADDRESS] , значиться там зареєстрованим, що підтверджується довідками Зарічненської селищної ради Рівненської області № 1423 від 08.05.2023 року, № 1452 від 10.05.2023 року. Зазначене також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які показали, що [PERSON] придбав вказаний житловий будинок у [PERSON] , тривалий час відкрито, безперервно разом із своєю сім`єю проживає у цьому житловому будинку, доглядає за ним, проводить ремонтні роботи. Таким чином встановлено, що позивач із 2007 року відкрито, безперервно володіє спірним житловим будинком. Разом з тим з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «РОБТІ» від 21.08.2007 року, довідки Зарічненської слищної ради Рівненської області № 1426 від 08.05.2023 року вбачається, що зазначений житловий будинок перебував у приватній власності та згідно погосподарського обліку рахувався за [PERSON] . Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 339627469 від 19.07.2023 року вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] значиться [PERSON] . Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.12.2016 року, виданого відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72849267 від 16.06.2023 року вбачається, що після смерті [PERSON] 19 січня 2017 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою заводилася спадкова справа № 38\\2017 та 14.06.2017 року видавалися свідоцтва про право на спадщину. У ході судового розгляду не встановлено на яке саме спадкове майно видавалися свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , ухвала суду про витребування зазначених доказів залишилася не виконаною. Також судом встановлено, що позивачу на час заволодіння вказаним нерухомим майном, вселення у спірний житловий будинок, було відомо про правову підставу вселення, а також те, що його власником був [PERSON] . Позивач [PERSON] заволодів цим житловим будинком за волею власника, досягнувши домовленості про його купівлю, сплативши відповідні кошти, але не оформивши належним чином договору купівлі-продажу нерухомого майна, що вказує на відсутність добросовісного заволодіння позивачем чужим майном. Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року № 552\\1354\\18, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі N 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі N 755/16913/16-ц. У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння,\~яке не спирається\~на будь-яку\~правову підставу\~володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном\~без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Отже, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Таким чином суд дійшов висновку про відсутність, визначених ч. 1 ст. 344 ЦК України правових підстав для задоволення позову, тому у позові слід відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed