Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою в якій вказує, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Роздолівка, Артемівського району Донецької області. [INFO] у [PERSON] в місті Соледар міста Артемівська Донецької області народився син - [PERSON] . Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , в графі мати зазначена [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проживали разом та були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . В лютому 2020 року [PERSON] переїхав жити до міста Мелітополя Запорізької області, де проживав за адресою: [ADDRESS] . 30 квітня 2022 року Заявник евакуювався з міста Мелітополя до м.Запоріжжя, де був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа. Мати заявника, [PERSON] відмовилась від евакуації та залишилась проживати в місті Соледар Донецької області. [INFO] в ході обстрілу [ADDRESS] [PERSON] загинула. Про дану обставину Заявник дізнався з телефонної розмови від сусіда [PERSON] , який повідомив про смерть [PERSON] . Даний сусід допомагав в похованні [PERSON] та вивіз її паспорт, мобільний телефон та особисті речі, які в подальшому передав [PERSON] ( донька померлої). Також Заявнику було повідомлено про те, що сусіди будинку: [PERSON] і [PERSON] бачили як сталася смерть. Вони безпосередньої приймали участь у похованні [PERSON] у дворі будинку де вона проживала ( [ADDRESS] ). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2022 року до ЄРДР під № 22022050000006866 внесено відомості про те, що [INFO] в ході обстрілу за адресою: [ADDRESS] загинула [PERSON] , [INFO] ,. Оскільки в місті Соледар Бахмутського району Донецької області ведуться активні бойові дії, а також місто є частково окупованим, поховати матір, заявник не мав змоги. Як зазначалося вище, матір було поховано сусідами на прибудинковій території біля будинку де вона проживала. Заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть матері у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки її смерть відбулася на території України, де ведуться бойові дії, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Єдиним шляхом отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та захисту прав родичів та спадкоємців померлої є звернення до суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , відповідно до вимог чинного законодавства України, для заявника необхідно не лише для здійснення ним особистих немайнових прав, а саме щодо належного документального оформлення даного факту, але й для здійснення останнім всіх майнових прав, зокрема щодо оформлення права на спадщину, яке залишилось після смерті матері. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Зявник не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на території України, де ведуться активні бойові дії та де неможливо отримати оригінал медичного документу, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Просить встановити факт смерті громадянки [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки с. Роздолівка, Артемівського району Донецької області, яка сталася [INFO] в Україні, Донецькій області, Бахмутський район, м.Соледар. Заявник та Представник заявника у судовому засіданні на задоволенні заяви наполягали, прохали суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши заявника та його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорту, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] є громадянкою України./а.с.6/. Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , [INFO] підтверджується відповідним свідоцтвом про народження/а.с.5/. [PERSON] проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [INFO] в ході обстрілу [ADDRESS] [PERSON] загинула. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2022 року до ЄРДР під № 22022050000006866 внесено відомості про те, що [INFO] в ході обстрілу за адресою: [ADDRESS] загинула [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Відповідно до телефонної розмови, яка була долучена як доказ по справі, про смерть [PERSON] її син дізнався з телефонної розмови від сусіда [PERSON] , який повідомив про смерть [PERSON] . Даний сусід допомагав в похованні [PERSON] та вивіз її паспорт, мобільний телефон та особисті речі. Також Заявнику було повідомлено про те, що сусіди будинку: [PERSON] і [PERSON] бачили як сталася смерть. Вони безпосередньої приймали участь у похованні [PERSON] у дворі будинку де вона проживала. До матеріалів справи долучені фотознімки місця поховання [PERSON] . Відповідно до Акту про настання смерті, який складено [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в м.Соледар Бахмутського району Донецької області, на території багатоповерхового житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Тіло [PERSON] поховано в окопі біля будинку по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду пояснив , що [PERSON] є його дружиною, щодо її загибелі під час обстрілу, повідомив сусід [PERSON] . Також про смерть дружини стало відомо в місцевій групі Соледар . Сусід повідомив, що її поховали солдати у окопі, крім неї ще загинув [PERSON] . Пізніше передали документи його дружини [PERSON] та [PERSON] . Під час взяття м.Соледару, [PERSON] пропав без вісти. Отже, отримати свідоцтво про смерть заявник не може, оскільки [PERSON] померла на тимчасово окупованій рф території. Указом Президента України В. Зеленського за №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану було продовжено. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 м.Соледар Бахмутського району Донецької області входить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до листа-роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду на адресу голів апеляційних судів (вх. № 312/0/207-21 від 16.04.2021 року) встановлено, що для встановлення фактів народження та смерті вимога місцевих судів про необхідність отримання громадянами письмової відмови в органах державної реєстрації актів цивільного стану не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Вказані нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території бойових дій чи тимчасово окупованих територіях, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом частини четвертої статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 10 травня 2001 року у справі "Cyprus v. Turkey" (заява № 25781/94) ЄСПЛ вказав, що "зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96)." Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Враховуючи, що заявник позбавлений можливості провести державну реєстрацію смерті своєї матері у позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.

Outcome: approved