Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак шлюбні відносини між ними припинені. Починаючи з червня 2022 року сімейне життя між позивачем і відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до того, що вони не проживають разом. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, взаємовідносини чоловіка і дружини. Спільне господарство не ведуть. Спір з приводу поділу майна буде вирішено окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії у справі. 03.07.2023 позовна заява отримана судом. 17.07.2023 отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 18.07.2023 позовна заява прийнята до розгляду; провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. 11.08.2023 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». 22.08.2023 представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони з 10 березня 2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №18. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спір з приводу поділу майна буде вирішено окремо. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з волевиявленням чоловіка припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Висновок суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, шлюб між ними фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення позивача про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню чоловіка, відповідач позов визнала, просила розірвати шлюб, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved