Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

19 червня 2023 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Другий відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 07 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 179878 грн 81 коп. 10 серпня 2017 року головним державним виконавцем Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіним О.Ю. при примусовому виконанні виконавчого напису №5187, виданого 07.06.2017 року, було відкрито виконавче провадження №54486612. Про відкриття виконавчого провадження та існування виконавчого напису позивач [PERSON] дізналася у 2020 році, до того часу копії вказаних документів не отримувала. З метою уникнення негативних наслідків відкриття виконавчого провадження у виді арешту рахунків та примусової реалізації майна позивач [PERSON] в березні 2020 року добровільно виконала свої зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Разом з тим, позивач [PERSON] вважає, що стягнення заборгованості за кредитним договором відбулось з порушенням вимог закону, крім того, остання не погоджується з розміром вказаної заборгованості. Посилаючись на пропущення відповідачем строків звернення із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису та на те, що виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог кредитора, а саме за відсутністю документів, що складають кредитний договір з визначенням його умов, які визначають розмір заборгованості, а також за відсутності доказів отримання боржником письмової вимоги банку тощо, представник позивача просив поновити строк звернення до суду, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5187, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 07 червня 2017 року та стягнути з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача [PERSON] судові витрати. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, під час підготовки справи до розгляду витребувано у: приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином засвідчені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 07 червня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за №5187, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 179878 грн 81 коп.; Другому відділі державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчену копію виконавчого провадження серії ВП №54486612; зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати суду належним чином засвідчену копію кредитного договору №б/н, укладеного з [PERSON] від 06.07.2010 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву про можливість розгляду справи в їхній відсутності, позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Вимоги ухвали суду від 23 червня 2023 року не виконав.\~\~ Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначала, що на виконання вимог ухвали суду від 23 червня 2023 року надати належним чином засвідчені копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 07 червня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за №5187, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 179878 грн 81 коп., не має можливості, оскільки актом від 05 січня 2021 року їх було знищено. Третя особа - Другий відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на виконання вимог ухвали суду від 23 червня 2023 року надав належним чином засвідчену копію виконавчого провадження серії ВП №54486612. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. За загальним правилом ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 06 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», назву якого замінено на АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н. Погашення кредиту [PERSON] не здійснювала. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису. 07 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5187, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка є боржником за Кредитним договором №б/н від 06 липня 2010 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованості в сумі 176878 грн 81 коп., з яких: залишок заборгованості за кредитом 21665 грн 35 коп.; сума заборгованості за відсотками 146\~690 грн 66 коп.; пеня та комісія 100 грн; штраф 8422 грн 80 коп. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 179878 грн 81 коп. Строк, за який провадиться стягнення, - сім років одинадцять місяців тридцять днів, а саме з 06.07.2010 року по 30.04.2017 року (а.с.6). Постановою головного державного виконавця Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна О.Ю. від 10.08.2017 року при примусовому виконанні виконавчого напису №5187, виданого 07.06.2017 року, було відкрито виконавче провадження №54486612 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 179878 грн 81 коп. (а.с.37-38). Згідно постанови головного державного виконавця Казанківського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна О.Ю. від 17.03.2020 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №5187, виданого 07.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 179878 грн 81 коп. закінчено (згідно п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження») (а.с.27-28). Враховуючи те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, вчинений 07 червня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №5187, станом на час звернення позивача [PERSON] до суду з позовом вже виконано в межах виконавчого провадження №54486612, суд вважає за необхідне застосувати правову позицію висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №905/1227/17, в якій зазначено, що розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. Так, відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5\~передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п.1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. У пункті 1.2 вищезазначеної Інструкції вказано перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.5 вищезазначеної Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. Ухвалою суду від 23 червня 2023 року під час підготовки справи до розгляду було витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для вчинення нею спірного виконавчого напису. Від приватного нотаріуса надійшла відповідь у якій остання зазначила, що на підставі\~«Правил ведення нотаріального діловодства», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №3253/5 від 22.12.2010 року, було складено Акт №9 від 05 січня 2021 року «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду», який схвалено протоколом №11 засідання експертної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 22 листопада 2022 року. На підставі такого Акту відбулося знищення документів, на підставі яких вчинялись у 2017 році виконавчі написи, за закінченням терміну зберігання (а.с.53-72). Таким чином, у зв`язку з вищезазначеним суд не може перевірити чи були у повному обсязі дотримані приватним нотаріусом вимоги положень ст.ст.87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №4363 від 24 травня 2016 року. Проте слід зазначити наступне, відповідно постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Також, відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Суд вважає, що заборгованість не можна вважати безспірною тому, що як вбачається із копії виконавчого напису від 07 червня 2017 року строк, за яким провадиться стягнення складає шість років дев`ять місяців двадцять чотири дні, а саме з 06 липня 2010 року по 30 квітня 2017 року. Отже, приватним нотаріусом не було враховано вимоги\~ст.88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строк, за який провадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріуса визначено майже за 7 років, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банка. Крім того, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Установлено, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені та штрафу, який заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності (з 06 липня 2010 року по 30 квітня 2017 року). Крім того, в позовній заяві [PERSON] поміж іншим, як на підставу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилається на те, що нею не було отримано повідомлення як про наявність будь-якої заборгованості та пропозицію щодо її сплати.\~ Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Проте, матеріали справи відомостей про отримання позивачем [PERSON] відповідного повідомлення не містять. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що спірний виконавчий напис від 07 червня 2017 року за реєстровим номером 5187, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з порушенням норм законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , слід задовольнити та визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про поновлення строку на звернення [PERSON] до суду з позовом, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчиненого 07 червня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №5187 таким, що не підлягає виконанню 19 червня 2023 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. В обґрунтування причин пропуску строку позовної давності позивачем зазначено, що про існування оскаржуваного виконавчого напису та про відкриття виконавчого провадження дізналася у 2020 році, до того часу копії вказаних документів не отримувала, після чого в березні 2020 року добровільно виконала свої зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (згідно повідомлення стягувача від 16.03.2020 року, про що зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження від 17.03.2020 року (а.с.27)). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»\~(№ 64/2022) воєнний стан було запроваджено з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його було продовжено та діє по сьогоднішній день. Отже введення воєнного стану в Україні певним чином впливає на перебіг позовної давності. 05 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято\~Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~(№ 2120-IX), відповідно до якого\~прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст.ст.257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Отже, відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,яким було внесені зміни до\~Цивільного кодексу України, а саме:\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~зупинка перебігу передбачено для: загальної та спеціальної позовної давності. Враховуючи наведене, строки позовної давності продовжені, у зв`язку з чим позов [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , пред`явлено в межах строку позовної давності, визначеної згідно\~ст.257 ЦК України. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1073 грн 60 коп.\~

Outcome: approved