Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2023 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та згідно прохальної частини позову просить суд визначити додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON] , яка 16.08.2013 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №1-246. Згідно вказаного заповіту [PERSON] заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , позивачу [PERSON] 01.04.2022 у м. Ізюмі, перебуваючи під тимчасовою евакуацією, [PERSON] померла. Після звільнення тимчасово окупованого міста Ізюму у вересні 2022 тіло [PERSON] було вивезено у м. Харків, де провели ексгумацію трупа для встановлення особи померлої. У березні 2023 за результатами ДНК-експертизи позивачу надали дозвіл на поховання тіла померлої [PERSON] та на державну реєстрацію факту смерті у встановленому законодавством України порядку. Коли позивач у травні 2023 звернувся до нотаріуса, то дізнався про наявність заповіту, однак у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю факту підтвердження прийняття спадщини після [PERSON] 04.05.2023 на підставі заяви позивача була відкрита спадкова справа за №70605244. У зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту, а також тим, що факт смерті відбувся на території, яка перебувала під тимчасовою евакуацією, тривалістю проведення ексгумації трупа та ДНК-експертизи та отриманням свідоцтва про смерть [PERSON] лише 30.03.2023, вважає, що причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини є поважними. З наведених підстав просить суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про проведення судового розгляду за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Ізюмської міської ради Харківської області, як відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмового відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, позивач [PERSON] , який народився [INFO] у місті Ізюмі Харківської області, є сином [PERSON] , що підтверджує копія повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 13.12.2016. Як вбачається із заповіту, посвідченого 16.08.2013 державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Зелінською Т. І. та зареєстрованого в реєстрі за №1-246, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну її на праві особистої власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 16.08.2013 за №54892040. Згідно довідки про причину смерті №10-12/3317-ФМ/22 від 15.03.2023, [PERSON] померла [INFO] , смерть ненасильницька, причину смерті встановити неможливо. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 30.03.2023, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Ізюм Ізюмського району Харківської області, про що складено відповідний актовий запис №331. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Нікуліної О. М. від 04.05.2023, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у громадянина [PERSON] відсутнє підтвердження факту прийняття спадщини після [PERSON] . 04.05.2023 Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №70605244. Згідно пояснень [PERSON] від 19.06.2023, під час смерті його матері [PERSON] він не був поруч, тому що був на території тимчасово окупованого села Гракове Чугуївського району Харківської області. Дізнався про смерть матері у травні минулого року, однак не зміг її поховати, оскільки була війна. Сусідка повідомила про місце її поховання та після деокупації тіло перевезено до міста Харкова для проведення ДНК-експертизи, та лише у березні 2023 він отримав свідоцтво про смерть [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1221\~Цивільного кодексу\~України визначено, що місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~року №7 роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом здійснено оцінку кожного аргументу позивача та наданих в обґрунтування його позиції доказів та достеменно встановлено, що у нього були об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, що унеможливлювали своєчасне звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які пов`язані із військовою агресією російської федерації проти України та окупацією як населеного пункту, де проживала спадкодавець [PERSON] міста Ізюм Харківської області, так і населеного пункту, де проживав сам позивач [PERSON] села Гракове Чугуївського району Харківської області. Більш того, про смерть рідної матері він дізнався від її сусідів, а дозвіл на поховання та отримання свідоцтва про смерть було надано уповноваженими органами лише після проведення ексгумації та ДНК-експертизи. Про наявність заповіту позивачу відомо не було, спадкова справа за померлим спадкодавцем до моменту звернення позивача до нотаріальної контори у Спадковому реєстрі не заводилася, відповідно позивач не повідомлявся та не викликався як спадкоємець за заповітом до нотаріуса. Відомості про інших осіб, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини або відмову від її отримання у матеріалах справи відсутні. Враховуючи всі обставини справи в сукупності, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про необхідність визначення [PERSON] додаткового строку терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, адже ним пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяві про прийняття спадщини з поважних причин. Водночас відмова у задоволенні позову за наявності встановлених обставин справ була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном та суперечила б принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості. Позивач [PERSON] не наполягає на стягненні судових витрат, а тому у даній справі суд не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved