Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Позивач в особі представника адвоката Чуб С.В. звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 22 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харків, актовий запис № 1497. В обґрунтування позову позивач вказав, що від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю за місцем її реєстрації. Спору щодо місця проживання дитини немає. Спільне життя сторін не склалось з причин різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, що призвело до того, що подальше спільне проживання стало неможливим. Можливостей та бажання зберегти сім`ю позивач не має. Сторони не проживають разом як сім`я, спільного господарства не ведуть, спору про спільне майно не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 03 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, вказав на відсутність підстав для застосування заходів примирення, оскільки спільні відносини між сторонами повністю припинені, їх відновлення є не можливим. Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2003 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харків, актовий запис № 1497 (а.с.08). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.13). Сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер, як зазначив позивач відновлювати сім`ю наміру немає. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved