Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Одеські дітки» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Просив стягнути з приватного підприємства «Одеські дітки» суму у розмірі 33319,49 гривень як грошову компенсацію за невикористану відпустку за період з 13.12.2018 року по 31.07.2020 року. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] , посилався на таке, 13.12.2018 року наказом №62-к від 12.12.2018 року він був прийнятий ПП «Одеські дітки» на роботу на посаду охоронника за сумісництвом та звільнений 31.07.2020 року наказом №58-к від 31.07.2020 за згодою сторін, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача. При цьому, при звільнені відповідач не виплатив позивачу належну грошову компенсацію за невикористану відпустку взагалі. Таким чином, за розрахунком позивача ПП «Одеські дітки» повинні були сплатити йому грошову суму за 38 календарних днів невикористаної основної відпустки, що за його розрахунком становить 7065,71 гривень (Сім тисяч шістдесят п`ять гривень 71 копійку), та за затримку виплати грошової компенсації за невикористану відпустку відповідач зобов`язаний виплатити позивачу ще 26253,78 гривні (Двадцять шість тисяч гривень двісті п`ятдесят три гривні 78 копійок). Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПП «Одеські дітки» в судове засідання не з`явився, відзиву по суті пред`явлених вимог не надав, про дату та час суд повідомлявся шляхом надсилання судових за юридичною адресою підприємства. Конверти до суду повернулись із відмітками «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з чим, суд виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Таким чином, суд вважає що, відповідач, не з`явившись до суду, свідомо взяв на себе ризики неможливості відреагувати на процесуальні дії інших учасників у передбачений законом спосіб, з метою ефективного захисту своїх прав та інтересів. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Позивач [PERSON] 13.12.2018 року наказом №62-к від 12.12.2018 був прийнятий відповідачем на роботу на посаду охоронця за сумісництвом та звільнений 31.07.2020 року наказом №58-к від 31.07.2020 за згодою сторін, що підтверджується записами у трудовій книжці Позивача.(а.с.6) При звільнені позивача відповідач ПП «Одеській дітки» не здійснив на користь позивача [PERSON] виплати грошової компенсації за невикористану відпустку. Разом з тим суд не погоджується із складеним [PERSON] , у позовній заяві розрахунком належних йому виплат, оскільки позивач помилково використовує для розрахунку розмір мінімальної заробітної плати у 2019 та 2020 роках тоді як розрахунок виплат компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. З огляду на викладене судом здійснено наступний розрахунок належної до виплати [PERSON] , виплати в якому для обчислення заробітної плати в якому для здійснення калькуляції компенсації за невідбуту щорічну відпустку береться період з 01 серпня 2019 року по 31 липня 2020 року включно (виплати за 12 останніх місяців, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані дні відпустки): 2943,97 грн.(заробітна плата за серпень 2019 р.) +2416,45 грн.(заробітна плата за вересень 2019р.) +2320,49 грн.(заробітна плата за жовтень 2019р.)+2784,93 грн.(заробітна плата за листопада 2019 р.) + 2691,30 грн.(заробітна плата за грудень 2019р.)+1903,22 грн.(заробітна плата за січень 2020р.)+1798,00 грн.(заробітна плата за лютий 2020р.) + 759,52 грн.(заробітна плата за березень 2020 р.) +1674,70 грн.(заробітна плата за травень 2020р.)+ 1580,50 грн.(заробітна плата за червень 2020 р.)+ 1070,25 грн.(заробітна плата за липень 2020р.) =21943,33 грн.(розмір заробітної плати за 12 місяців). 21\~943,33 грн.:348 дні(366 днів - 18 днів(святкові та неробочі дні) = 63,05 грн.(середня заробітна плата за один день). 63,05 грн.х38 (дні невикористаної відпустки) 2\~396,11 грн.(грошова компенсація за дні невикористаної основної відпустки). Розрахунок середньоденного заробітку для обрахунку компенсації за час затримки належних виплат здійснюється за період з червня 2020 року по липень 2020 року включно(для останні місяці до звільнення). 1580,50\~грн.(заробітна\~плата за\~червень 2020\~року)+\~1070,25грн.(заробітна\~плата за\~липень 2020\~року)\~=2650,75\~грн.(заробітна\~плата за\~два останні\~місяці перед\~звільненням): 43 (кількість робочих днів)=61,64 грн.(середня заробітна плата за один день.). 61,64 грн.х125 дні(кількість робочих днів за період з 01 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року)= 7\~705,00 грн.(відшкодування за затримку розрахунку належних виплат) Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю, захищається законом. (ст.43Конституції). При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ст.116 КЗпП). Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Відшкодування у розумінні статті 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер, що спрямована на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Згідно ч.1. ст.6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітня дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А,І групи(ч.1 ст.24 Закону). Аналогічна норма міститься в ч.1 ст.83 КЗпП. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до п.23, грошова компенсація згідно зі ст.83 КЗпП може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей (ст.182-1 КЗпП), тільки в разі звільнення його з роботи. Пункт 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, передбачає, що обчислення середнього заробітку для оплати щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Пунктом 7 Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткової відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду, за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Відповідно до п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної(годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного)заробітку на число робочих днів(годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21 січня 2015 року у справі №6-195цс14. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях(ч.1,5 ст.81 ЦПК). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя(ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Повага до приватного життя передбачає право особи реалізувати своє право на працю. Повага до приватного життя повинна включати до деякої міри і право встановлювати і розвивати відносини з іншими людьми. Більш того, здається, немає принципових підстав для того, щоб таке розуміння «особистого життя» не входила діяльність професійного і ділового характеру: саме в своїй роботі більшість людей мають значну, якщо не найбільшу, кількість шансів розвивати відносини з зовнішнім світом». Рішення у справі «Німіц проти Німеччини» (Niemietz v. Germany, рішення від 16 грудня 1992 року, пункт 29) Зважаючи на викладене, беручи до уваги, звернення позивача та не спростування відповідачем обов`язку щодо здійснених виплат у встановленому порядку, суд приходить до висновку про доведеність заявленого позову та вважає за можливе його заговорити, з урахуванням наведених судом розрахунків З відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК. На підставі викладеного,

Outcome: partial