Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом до [PERSON] , який згодом уточнив, мотивуючи тим, що 22.08.2000 року вони уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Зазначений договір вони посвідчили в Первомайській філії Південної Товарної Біржі, реєстровий № 5433 від 22.08.2000. Всі умови договору і [PERSON] , як покупець, і [PERSON] , як продавець, виконали, однак через незнання законодавства вони не знали, що договір потребує обов`язкового нотаріального посвідчення. [PERSON] зареєстрував право власності на житловий будинок у КП «Первомайське МБТІ». В даний час неможливо здійснити державну реєстрацію права власності на будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки відсутній нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Оформити договір нотаріально також неможливо, тому що здійснено державну реєстрацію права власності. За таких обставин [PERSON] просить визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок. Ухвалою суду від 19.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також порядок подачі відзиву, відповіді на відзив, доказів і клопотань. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Відповідачка надала суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає повністю. Сторонами не подано будь-яких інших заяв по суті спору, клопотань тощо. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.08.2000 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 5433, який був посвідчений Первомайською філією Південної Товарної Біржі. Згідно зазначеного договору [PERSON] продала належний їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2000, зареєстрованого в реєстрі за № 4649, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією зазначеного договору. Нотаріально договір не посвідчувався. Всі умови зазначеного договору сторонами виконані. Покупець передав продавцю обумовлену договором суму грошей, продавець надав йому житловий будинок. На підставі зазначеного договору КП «Первомайське МБТІ» вчинено державну реєстрацію права власності позивача на будинок, що підтверджується довідкою КП «Первомайське МБТІ» № 245/04-02-03 від 03.07.2023. Із копії будинкової книги вбачається, що місце проживання позивача та членів його сім`ї зареєстроване в будинку з 20.10.2000, що підтверджує те, що будинок перебуває у власності позивача. Крім того, технічний паспорт на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , оформлений на [PERSON] . Тобто, після укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] відбулась реєстрація зміни власника будинку в МБТІ, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору в даний час. Як вбачається з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 68427354 від 13.07.2023 [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстрації його права власності на вищезазначений житловий будинок, оскільки подані ним документи не відповідають вимогам, встановленим законом, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ст. 153 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Сторонами під час укладення даного договору не дотримано вимог ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних відносин) щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Тобто, у період укладення договору купівлі-продажу існувала колізія у законодавстві. Всі умови зазначеного договору сторонами виконані, при цьому сторони добросовісно вважали, що він не підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу та договір не визнавався судом недійсним з підстав недотримання нотаріальної форми, суд приходить до висновку, що [PERSON] правомірно набув право власності на житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо його право оскаржується або не визнається іншою особою. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що всі умови договору купівлі-продажу сторонами виконані. В даний час не можливо нотаріально посвідчити договір, тому що відбулась реєстрація зміни власника будинку в МБТІ, а відсутність нотаріального посвідчення договору позбавляє власника можливості зареєструвати право власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що позбавляє його можливості розпоряджатись майном. За таких обставин наявні підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved