Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І. Предметом позову було стягнення 98908,20 грн. матеріальної шкоди та 30000,00 грн. моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року відкрито провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.06.2022 року об 11 год.15 хв. в місті Києві відповідач, рухався на своєму автомобілі «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , в дворі будинку №3 по вул. Зоологічній, не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Чері», д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3б, 13.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП, позивач понесла наступні матеріальні витрати: на відновлюючий ремонт автомобіля у сумі 98908,00 грн.; витрати на таксі та на громадський транспорт за період ремонту автомобіля у сумі 30000,00 грн. Крім того, позивач зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 30000,00 грн. Моральна шкода для неї полягає у психічних переживаннях, які вона перенесла під час ДТП, порушення звичного стану життя, у зв`язку із, відсутністю автомобіля на протязі його ремонту, незручності, які вона перенесла отримавши відмову відповідача від компенсації ремонту автомобіля, та незручності, які вона переносить, у зв`язку із, вирішенням спору у судовому порядку. Відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати позивачу завдану шкоду, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що страховиком відшкодовано позивачу оцінені витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Рішення страховика та розмір страхового відшкодування позивачем не оспорювалось. Позивачем заявлена в позовній заяві вимога про відшкодування моральної шкоди нічим не підтверджена і необґрунтована вимога. Від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначила, що страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 67048,30 грн. Загальна сума ремонту автомобіля згідно замовлення - наряду становила 98908,20 грн. Ремонт на сьогодні закінчено і потерпіла виплатила всю суму самостійно. У зв`язку із викладеним, позивач просить стягнути з відповідача різницю між виплаченим страховим відшкодуванням і витратами на ремонт автомобіля у розмірі 31859,90 грн. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, вимоги в частині стягнення моральної шкоди, позивач не зменшив. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначив, що був підготовлений звіт про визначення вартості матеріального збитку за замовленням АТ «СК «Інго», і сума оцінки пошкодженого майна складала 151396,59 грн., а ринкова вартість самого автомобіля оцінена в сумі 119062,05 грн., і фактично ремонт автомобіля «Чері» склав в сумі 98908,20 грн. за замовленням - нарядом № [NUMBER] , тому позивач вирішила добросовісно відшкодувати різницю і стягнути кошти з відповідача, як з особи яка визнана винуватою та враховуючи суму, яку вже виплатила позивачу АТ «СК «Інго» на ремонт автомобіля. В судовому засіданні, яке відбулось 30.08.2023 року, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судовому засіданні, яке відбулось 30.08.2023 року, представник відповідача заперечив проти задоволення позовної заяви в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 15.06.2022 року об 11 год.15 хв. в місті Києві відповідач, рухався на своєму автомобілі «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , в дворі будинку №3 по вул. Зоологічній, не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Чері», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував позивач. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим відповідач порушив п.п. 2.3б, 13.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києві від 08.07.2022 року визнано винуватим [PERSON] у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. 20.07.2022 року АТ «СК «Інго» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 23317,65 грн. на приватний рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №10973 від 20.07.2022 року. 07.10.2022 року було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 43730,65 грн. на приватний рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №16055 від 07.10.2022 року. Як вбачається із листа АТ «СК «ІНГО» вих. №4873445 від 24.04.2023 року, та це не заперечувалось стронами, згідно ремонтної калькуляції № 4873445 від 01.07.2022 року вартість відновлювального ремонту ТЗ «CHERY», д.н.з. [NUMBER] , складає 24617,65 грн. Заявлена АТ «СК «ІНГО» сума 23317,65 грн. (24617,65 грн. - 1300,00 грн. франшиза) з [PERSON] була погоджена, що підтверджується заявою на виплату від 12 липня 2022 року. За проханням власника Т3, у зв`язку із незгодою з виплатою страхового відшкодування, АТ «СК «ІНГО» було замовлено незалежну оцінку згідно вимог Закону. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою суду, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказане підтверджується також і висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц. Так, Верховний Суд у своєму висновку керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому. Згідно п. 30.1 ст. 30 ЗУ «Про ОСЦПВ», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 30.2. ст. 30 ЗУ «Про ОСЦПВ», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно п. 12.1. ст. 12 ЗУ «Про ОСЦПВ», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до Звіту № 37325 від 16.09.2023 року відновлювати пошкоджений автомобіль «CHERY», д.н.з. [NUMBER] , є економічно недоцільним, тому, що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість, отже вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «CHERY», д.н.з. [NUMBER] , в результаті ДТП визначається у розмірі його ринкової вартості до моменту пошкодження, а саме: 119062,05 грн. Отже розрахунок страхового відшкодування наступний: 119062,05 грн. (згідно висновку) - 50713,75 грн. (вартість залишків, згідно висновку експертного дослідження № 37428 від 22.09.2022 року) = 68348,25 грн. - 23317,65 (попередня виплата) = 43730,65 (страхове відшкодування). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачу було відшкодовано АТ «СК «ІНГО» вартість матеріального збитку із зменшенням на суму франшизи у розмірі 1300,00 грн., які не були відшкодовані відповідачем на користь позивача, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартість матеріального збитку у розмірі франшизи 1300,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, позивач зазначає про те, що належний йому автомобіль був його основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля в ДТП та порушення звичного стану життя завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан. Таким чином, моральна шкода, завдана протиправними діями відповідача, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб за внутрішнім переконанням позивача, має бути відшкодована у розмірі 30000,00 грн. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до статі 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення прав, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав відшкодування моральної шкоди здійснюється в обраний спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Однак, суд вважає розмір моральної шкоди значно завищеним та, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, в сумі 3000,00 грн. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. На підставі положень статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial