Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

05.06.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , вказавши, що 01.03.2017 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери, різні погляди на сімейне життя та постійні свари. Від сумісного шлюбу у є неповнолітня дитина [PERSON] та неповнолітня дитина [PERSON] , які мешкають та будуть мешкати разом з позивачкою. Батько [PERSON] ніякої допомоги на утримання дітей з жовтня 2022 року не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі однієї треті заробітку (доходу) починаючи з 01.10.2022 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. 20.06.2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 01.03.2017 року Хортицьким районним у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження яких, батьком записаний [PERSON] - відповідач у справі. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано доказів того, що відповідач, має інших дітей, непрацездатних батьків, є платником аліментів, та має поганий стан здоров`я. З огляду на наведене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку), законні, обґрунтовані доказами, та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про стягнення аліментів починаючи з 01.10.2022 року. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність, саме позивачем, вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала, до подачі до суду позову, належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України. Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача, починаючи з 01.10.2022 року, а не від дня пред`явлення позову, відсутні, а тому така вимога задоволенню не підлягає. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial