Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.вчинений виконавчий напис (реєстровий номер 893) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна»заборгованості за період з 19 січня 2020 року по 05 травня 2020 року на загальну суму 36 320,00 грн на підставі кредитного договору № 1438296 від 29 жовтня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 06 липня 2020 рокувідкрито виконавче провадження № 62476979 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису. Оскільки станом на день вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення згідно договору, що вчинений не в нотаріальній формі, крім того, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, тому [PERSON] подано до суду позов про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості на загальну суму 36 320 грн. Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2023 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 18). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. 21 серпня 2023 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, так як вважає позов необґрунтованим та безпідставним, і таким, що не відповідає вимогами законодавства, оскільки договір № 1438296 від 29.10.2019 року було укладено у електронному вигляді, шляхом прийняття оферти, підписаної одноразовим ідентифікатором, таким чином сторони погодили істотні умови договору, а саме строк договору - 30 днів, знижену процентну ставку 1,53% та стандартну проценту ставку 1,90 %, проте позивачем неналежно було виконано договірні зобов`язання, а саме не повернуто кредитні кошти у зазначений строк, не сплачено відсотки. Відповідач також не згоден, що виконавчий напис нотаріуса № 893 від 20.06.2020 року вчинений з порушенням діючого законодавства України, оскільки метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, при цьому від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Авентус Україна»у судове засідання не з`явився, який просив розглянути справу за його відсутності. Треті особи приватний виконавець Дорошкевич В.Л.та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засіданняне з`явилися, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Пояснень щодо позову та відзиву третіми особами не подано. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 20 червня 2020 року вчинений виконавчий напис (реєстровий номер 893) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна»заборгованості на загальну суму 36 320,00 грн (а.с. 13). Відповідно до змісту виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 20 червня 2020 року № 893 з [PERSON] як боржника за кредитним договором № 1438296 від 29 жовтня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна»стягнуто заборгованість за період з 19 січня 2020 року по 05 травня 2020 року, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі - 10 000 грн; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у розмірі - 20 960 грн; строкової заборгованості за штрафами і пенями - 4 560 грн, за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» у розмірі - 800 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 36 320 грн. 06 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 62476979 з виконання вказаного вище виконавчого напису (а.с. 11-12). Згідно ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Разом із тим, суд звертає увагу, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, пунктів 1, 2, зокрема, скасовано на наступні норми: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) ; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: 1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу . п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано КМ України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом не чинною Постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172. Таким чином, зважаючи на визнання незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", на момент виникнення спірних відносин, зокрема, в момент вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., виконавчий напис № 893 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна»заборгованості за період з 19 січня 2020 року по 05 травня 2020 рік на загальну суму 36 320,00 грн на підставі договору № 1438296 від 29 жовтня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», обов`язковою підставою для здійснення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальне посвідчення такого договору. Разом із тим суду надано копію договору позики № 1438296 від 29 жовтня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», який нотаріально не посвідчений(а.с. 14-16). За таких підстав, суд вважає, що станом на час вчинення вказаного виконавчого напису відповідні положення вказаного пункту Переліку № 1172, що регулювали стягнення заборгованості за кредитними договорами на підставі виконавчих написів нотаріусів, не були чинними, а тому нотаріус не мав правових підстав посилатись на них в обґрунтування вчинення виконавчого напису, що є грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису на борговому документі. Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача про захист якого він звернувся до нотаріуса повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України « Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача, відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду, належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Таки чином, враховуючи, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням викладеного, суд відхиляє посилання відповідача у своєму відзиві на відсутність будь-яких порушень при винесення виконавчого напису нотаріусом. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду (а.с. 6).

Outcome: approved