Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

13.04.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 30.03.2007 у розмірі 35272,61 грн., станом на 13.02.2023, яка складається з наступного: 28730,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6542,61 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, судові витрати у розмірі 2684,00 грн. судовий збір. В своїй позовній заяві позивач вказує, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 30.03.2007. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 29000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач вказував, що оскільки відповідачем умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконуються, то це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 13.02.2023 становить 35272,61 грн. з яких: 28730,00 грн. - заборгованість за кредитом, 6542,61 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з викладеним АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 1-2). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 55). В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, в прохальній частині заяви просив в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а.с. 2). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, повідомлялася належним чином про час і місце судового розгляду справи. Судом на адресу відповідача неодноразово направлялись судові повістки про необхідність її явки в судове засідання (а.с. 62-63, 68), проте, поштові повідомлення повернуті на адресу суду. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив. Зі згоди представника позивача, викладеної в позовній заяві (а.с. 2) суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.03.2007, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , підтвердив своїм підписом, що він згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 15). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.03.2007, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] станом на 13.02.2023, [PERSON] має заборгованість у розмірі 35272,61 грн. (а.с. 10-12). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У порушення зазначених норм закону та умов вказаних договорів, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 20.03.2023 виникла заборгованість за кредитним договором та додатковою угодою до нього. Так, згідно з наданим розрахунком, заборгованість за кредитним договором становить 35272,61 грн., яка складається з наступного: 28730,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6542,61 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 10-12). Доказів щодо неправильності складеного Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем, яка належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, до суду не надано. Інший розрахунок заборгованості, суду не представлено. Отже, виходячи з таких встановлених принципів цивільного судочинства, як змагальність та диспозитивність, що передбачені ст. 12, 13 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд, оцінюючи докази окремо кожний та в їх сукупності, приходить до висновку про належність та допустимість представленого Банком на обґрунтування вимог розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з винної сторони всі судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в сумі 2684,00 грн., сплачені позивачем при подачі позовної заяви (а.с. 38). На підставі викладеного,

Outcome: approved