Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

До Магдалинівського районного\~суду Дніпропетровської\~області надійшла\~позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину майна, набутого в період шлюбу. Позивач посилається на те, що він зареєстрував шлюб із відповідачем 26.11.1983 року, і проживала з ним до січня 2004 року. З січня 2004 року шлюбні відносини припинені, позивач переїхав на нове місце проживання, де і проживає в даний час. За період шлюбу, 02.06.1984 року, сторонами було придбано домоволодіння в [ADDRESS] , та зареєстровано на ім`я позивача. Згідно рішення\~Магдалинівського районного\~суду від\~31.03.2004\~року за\~відповідачем було\~визнано право\~власності на\~ частину вказаного домоволодіння. Після набрання рішенням законної сили відповідач зареєструвала права власності на нерухоме майно і отримала відповідний витяг. Попередня реєстрація в органах БТІ на ім`я позивача на все домоволодіння втратила силу. Належна позивачеві частина домоволодіння у встановленому порядку в реєстрі права власності не зареєстрована, що позбавляє можливості ідентифікувати як власника 1/2 частини вказаного нерухомого майна, та здійснити реєстрацію права власності. Враховуючи вказані обставини, позивач звертається до суду та прохає в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на частину житлового будинку в [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, не заперечує проти позовних вимог. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляну на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 26\~листопада 1983\~року по 25 липня 2002 року (а. с. 18). Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] набуто на підставі договору купівлі-продажу 02 червня 1984 року та зареєстровано за [PERSON] (а. с.15-16). Рішенням Магдалинівського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~від 31.03.2004\~року за\~відповідачем визнано\~право власності\~на частину вказаного домоволодіння, як спільного сумісного майна подружжя (а. с. 10). Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно роз`яснень Пленуму Верхового Суду України викладених у п. 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~70\~СК України,\~у разі\~поділу майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~ не\~ визначено\~ домовленістю\~ між\~ ними\~ або\~шлюбним договором. Відповідно до ст. ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч. 3 ст. 372 Цивільного Кодексу. В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт, що домоволодіння набуто сторонами в період шлюбу та спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Outcome: approved