Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

У травні [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є рідним дідом [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із ним та стосовно яких майже рік він виконує батьківські обов`язки, оскільки мати останніх [PERSON] з літа 2022 року не спілкується зі своїми дітьми, не забезпечує їх матеріально, не займається їх вихованням, місцезнаходження якої на даний час невідоме, у зв`язку з чим просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей та встановити на ними опіку, призначивши його опікуном останніх. Ухвалою судді від 26 травня 2023 року відкрите провадження по даній справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с. 28); 18 липня 2023 року надійшло клопотання від представника позивача про виклик свідків (а.с. 37); ухвалою суду від 18 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 39). У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, яка згідно поштового повідомлення відсутня за місцем своєї реєстрації. За таких обставин остання вважається такою, що належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, при цьому заяви про розгляд справи за відсутності та відзиву на позов не надала, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Ічнянської міської ради, як органу опіки та піклування, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відзиву на позов відповідачем не подано. Пояснень щодо позову від третьої особи не надійшло. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] не належним чином приділяла увагу своїм дітям, так як часто зникала з дому, а десь приблизно 11 місяців взагалі зникла, місцезнаходження якої невідоме. Всі батьківські обов`язки по вихованню малолітніх дітей [PERSON] виконує позивач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вже майже рік як [PERSON] не проживає вдома та залишила своїх дітей на позивача, який виконує всі батьківські обов`язки. Дослідивши матеріали справи, та заслухавши показання свідків, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою позивача [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8, 9), батько яких в актових записах про народження записаний зі слів матері. Згідно витягу № 07.2-10/1036 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані 5 осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), власником якої є [PERSON] (а.с. 10). Згідно акту обстеження умов проживання по [ADDRESS] видно, що за вказаною адресою зареєстровані та проживають - [PERSON] , [INFO] -дід та внуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У дітей наявні спальні місця, для навчання, харчування, проведено дозвілля. Діти забезпечені одягом, взуттям, відповідно до віку і сезону. Наявні канцтовари та книжки для розвитку. Засобами гігієн6и забезпечені. Наявні продукти харчування. Обробляють земельну ділянку, тримають худобу. Вихованням та утриманням дітей займається [PERSON] , мати з дітьми не проживає та не займається їх вихованням та утриманням (а.с. 12). Як убачається із довідок № 01-25/55, 01-25/56, 01-25/57 від 20 квітня 2023 року виданих Ічнянською гімназією № 1 Ічнянської міської ради на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , діти дійсно навчаються в Ічнянській гімназії № 1 Ічнянської міської ради. Мати [PERSON] у освітньому процесі дітей не брала з 01.09.2022 року (а.с. 13, 14, 15). Згідно характеристики № 23-04-01/01 від 19.04.2023 року, виданої ТОВ «Агропромислове підприємство «Славутич» ЛТД на ім`я [PERSON] , останній у 2022 році був прийнятий на роботу на посаду сторожа об`єкту сонячної електростанції в м. Ічня. За цей період зарекомендував себе професіоналом, дисциплінованим працівником та порядною людиною. Не палить, не вживає спиртні чи інші одурманюючі препарати. За час роботи в організації нарікань та стягнень не мав (а.с. 16). Згідно висновку КНП «Ічнянська міська лікарня» Ічнянської міської ради про стан здоров`я [PERSON] від 21 квітня 2023 року, останній на обліку у лікарів дерматовенеролога, психіатра, фтизіатра, нарколога не знаходиться, є здоровим (а.с. 17). Відповідно до довідки № СЛ 000000001 від 19.04.2023 року виданої ТОВ «Агропромислове підприємство «Славутич» ЛТД [PERSON] займає посаду охоронника, дохід якого за період з 01.10.2022 по 31.31.03.2023 склав 38 841,60 грн (а.с. 18). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] станом на 09.05.2023 року незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с. 19). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 20). Згідно рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 149 від 07 липня 2023 року (а.с. 31), затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). Згідно рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 150 від 07 липня 2023 року (а.с. 33), затверджено подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном [PERSON] , [INFO] стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в разі позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, 20 листопада 1959 р. (принцип 6, 8), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дитина повинна при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 21 квітня 2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ч 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Радою України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. Із викладеного вище вбачається, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей по відношенню до яких згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України повинна бути позбавлена батьківських прав. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , з метоюзабезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів її малолітніх дітей також підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] у частині встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуном останніх їх діда [PERSON] . Так як при подачі до суду позивачем був сплачений судовий збір, який він не просить стягувати з відповідачки, тому такий стягненню з останньої не підлягає.

Outcome: approved