Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

В травні 2023 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В заяві вона вказала, що спільно проживала з покійним [PERSON] (помер [INFO] ) з вересня 2008 року однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спочатку, досить довгий час подружжя проживало за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яка належить заявниці на праві приватної власності, а потім переїхали до її чоловіка на дачу, за адресою: [ADDRESS] . Квартиру чоловіка, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] здавали в оренду. [PERSON] у 2013 році переніс важку операцію на серці. Після операції проходив курс реабілітації. У 2020 році у нього було виявлено онкологічне захворювання, він став безпорадним, не міг самостійно забезпечувати умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Під час проходження курсу хіміотерапії, заявниця, як дружина [PERSON] постійно його супроводжувала, чергувала коло ліжка під час проходження ним процедур, морально підтримувала, купувала ліки та оплачувала дані процедури, отримувала знеболювані ліки у лікарні які надавалися за рецептом лікаря та доглядала за своїм чоловіком удома, слідкувала за станом його здоров`я поза межами лікарні. [INFO] [PERSON] , [INFO] помер, про що складено відповідний актовий запис №1911 від 14.09.2022 р. Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Заявниця здійснила організацію та поховання свого чоловіка за власні кошти, як його дружина та розпорядилася речами померлого. Шлюб з померлим чоловіком не реєстрували, але постійно проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно оплачували дорогі операції та лікування чоловіка, вели подружнє життя, крім того, всі свята проводили в колі рідних та спільних друзів. Померлий чоловік спілкувався з родичами заявниці, які проживають у місті Дніпро, разом з чоловіком їздили та спілкувалася з його батьками та рідними, які проживають в місті Запоріжжі, погостювати. До теперішнього часу заявниця продовжує підтримувати родинні зв`язки з матір`ю та рідною сестрою свого покійного чоловіка. Зазначає, що разом, зі спільного сімейного бюджету сплачували членські внески та комунальні послуги до Садового товариства «Автоматика» розташованого на території Михайлівської територіальної громади у селі Нагорному, де у покійного чоловіка знаходиться дачна ділянка з будинком за адресою: [ADDRESS] . Спільно обробляли земельну ділянку, облаштовували дачний будинок, у якому проживали разом до смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] , залишилася спадщина на яку покійним було складено заповіт на рідну доньку [PERSON] , [INFO] , яка з 2016 року постійно проживає на території російської федерації. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для подання заяви про відкриття спадщини за померлим. Але їй було усно відмовлено на тій підставі, що [PERSON] не являється спадкоємцем за законом, так як не може підтвердити факт родинних чи інших відносин з померлим, і роз`яснено що потрібно звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини понад п`ять років до дня смерті останнього. У зв`язку з вище викладеним виникла необхідність звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу понад п`ять років до дня відкриття спадщини для захисту прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених в позовній заяві підстав. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти встановлення факту спільного проживання не заперечує. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти встановлення факту спільного проживання не заперечує. Третя особа, приватний нотаріус Салтан В.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №1911 від 14.09.2022 р. Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Згідно довідки СТ «АВТОМАТИКА», [PERSON] дійсно проживала однією сім`єю разом зі своїм чоловіком [PERSON] у будинку, який належить на праві приватної власності [PERSON] , вели спільне господарство, спільно сплачували членські внески. Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжує проживати у будинку свого чоловіка, утримувати його в належному стані та сплачувати членські внески до садового товариства. Відповідно до довідки медичного центру «Юліс», за період лікування пацієнта [PERSON] , завжди супроводжувала його цивільна дружина [PERSON] . Була дуже уважною, психічно, фізично підтримувала його, сумлінно слідкувала за станом здоров`я, показала себе чуйною, уважною, дбайливою людиною. Згідно довідки КП Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій №7639, виданої [PERSON] про те, що вона дійсно займалась похованням [PERSON] , який помер [INFO] за власний рахунок. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для подання заяви про відкриття спадщини за померлим. Але їй було усно відмовлено на тій підставі, що [PERSON] не являється спадкоємцем за законом, так як не може підтвердити факт родинних чи інших відносин з померлим. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008р., при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкритті спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають і пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний термін повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка(чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю. Пояснила, що вона є сусідкою по дачі. Вона з подружжям підтримувала дружні стосунки, померлий допомагав їй будувати певні споруди на дачі. Стосунки між позивачкою та померлим чоловіком були хороші, жили як звичайна сім`я. Зазначила, що коли чоловік позивачки захворів, то [PERSON] завжди була поруч та допомагала йому. Поховання [PERSON] організувала сама [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила факт проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю. Пояснила, що вона працювала на дачному кооперативі, де проживало подружжя. [PERSON] знає з 2009 року, [PERSON] представив тоді їй [PERSON] , як свою дружину та познайомив з сім`єю свідка. [PERSON] з [PERSON] мешкали як родина, вели спільне господарство. Враховуючи вищевикладені обставини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років до дня смерті [PERSON] . За містом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки встановлення факту проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для позивача юридичні наслідки, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved