Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

21 березня 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.12.2015 року у розмірі 31\~774,07 грн., а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з метою отримання банківських послуг відповідачка звернулася до АТ КБ «Приват банк» та підписала Заяву № б/н від 25.12.2015 року, на підставі якої було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 26 000,00 грн. В порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 22.02.2023 року виникла заборгованість у розмірі 31774,07 грн., яка складається з: 25\~969,31 грн. заборгованості за тілом кредиту; 5804,75 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023 року головуючого по справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2023 року після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутністю клопотання будь-якої із сторін про інше. Відповідачці було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні без повідомленням сторін. Від представника позивача до суду надано клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в липні 2023 року подала до суду відзив на позовну заяву, при цьому клопотань від відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні та заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідно до вимог ч.4\~ст. 277 ЦПК України\~не надходило, а тому суд на підставі ч. 8ст. 178 ЦПК Українивирішує справу за наявними матеріалами. У відзиві\~відповідачка зазначила,\~що позовні\~вимоги визнає\~частково, \~посилаючись на те, що заборгованістьу сумі 31\~774,07 грн. є необгрунтованою, оскільки в період з 01.02.2023 по 28.06.2023 року із заробітної плати відповідачки банком автоматично було стягнуто 11\~892,93 грн. та 500,00 грн. перераховано відповідачем самостійно і станом на 28.06.2023 року заборгованість складає 19\~381,14 грн., про що свідчить залишок по картковому рахунку зазначений у виписці по картці/рахунку до договору від 25.12.2015 року. У зв`язку з чим, просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з неї заборгованість в розмірі 19\~381,14 грн. Відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходило. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви [PERSON] від 25.12.2015 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до виявленого бажання відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 26 000,00 грн. У заяві зазначено, що відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг,що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка ознайомлена із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті\~заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй в письмовій формі. Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 207 ЦК Українине передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватись й інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Як зазначив представник позивача,при укладенні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. У відповідності з ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 2ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту Банку відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови. Також, наряду із вищезазначеним свідченням, визнання угоди відповідачкою є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно ч. 2ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначає представник позивача, АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 26 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, і відповідачці надано у користування кредитну картку, яка в подальшому була перевипущена, що підтверджується довідкою про отримані картки. Наведене підтверджується також випискою по кредитному рахунку відповідача за договором б/н за період з 01.08.2015 року по 24.02.2023 року, з якої вбачається, що відповідачка регулярно протягом усього періоду користувалася кредитними коштами, останній платіж на погашення кредитної заборгованості здійснила в січні 2023 року. В порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 22.02.2023 року виникла заборгованість у розмірі 31774,07 грн., яка складається з: 25\~969,31 грн.заборгованості за тілом кредиту; 5804,75 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Проте, як вбачається з матеріалів справи, та наданого відзиву, Відповідачка не заперечує того, що 01.08.2015 року отримала карту з нульовим залишком у відділенні Приватбанку. 25.12.2015 року відповідачку було проінформовано телефонним дзвінком оператора [INFO] , що на карту зараховано кошти у розмірі 500,00 грн., якими відповідачка може користуватися на свій розсуд протягом певного періоду без нарахуван процентів. З наданої позивачем виписки по рахунку видно, що відповідачка як вносила власні кошти на картку, так і користувалася коштами банку терміново їх повертаючи. 24.02.2022 року з початком повномасштабного вторгнення російської федерації до України, м. Миколаїв знаходилося у прифронтовій зоні і піддавалося значним обстрілам, внаслідок чого відповідачка втратила роботу і єдиний дохід-підприємство не працювало, зв`язку з директором не було, заробітну плату не нараховували та не сплачували. На той час було невідомо в якому статусі знаходиться відповідачка чи припинено з нею трудові стосунки, звіти в ПФУ не подавались про що свідчать довідки 5 ОК та 7ОК, з яких видно відсутність нарахованого стажу та отриманого доходу. Таким чином відповідачка знаходилася в розгубленості, відчаї, а внаслідок обстрілів та небезпеки в місті не мала змоги шукати іншу роботу. Саме в той період у відповідачки виникла заборгованість перед банком. Дізнавшись у вересні 2022 року про можливість дистанційного звільнення, відповідачказвернулася до Миколаївського обласного центру зайнятості через портал Дія, отримала статус безробітного про що свідчить Довідка МОЦЗ. За період з 26.09.2023 по 01.02.2023 дохід, що отримала відповідачка складав 4005,37 грн. Що свідчить про те, що відповідачка не мала змоги вчасно сплачувати борг. МОЦЗ відповідачці було надано направления на роботу у Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Пологовий будинок №1. 01.02.2023 року відповідачка було зарахована на підприємство, що підтверджено довідкою із місця роботи. 01.02.2023 року відповідачка звернулася у відділення Приватбанку для узгодження заборгованості шляхом реструктуризації боргу, де оператором було зареєстровано за номером 26748770, на яке банк відповів відмовою у реструктуризації боргу. 02.02.2023 року відповідачка звернулася у відділення Приватбанку для оформления картки для виплат для отримання заробітної плати, та заповнила Заяву про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги "Картка для виплат", під час оформления якої була попереджена, що з карти будуть списувати 50% від суми зарахованої заробітної плати автоматично на погашення боргу. Відповідачка не заперечувала так як наміру не повертати кошти не мала. Згідно виписці по картці/рахунку до договору представлено рух коштів за період з 01.02.2023 по 28.06 2023 року, а саме зарахування заробітної плати на рахунок та автоматичне списания для погашення заборгованості. Так, за період з 09.03.2023 по 28.06.2023 банком було стягнуто 11892,93грн.та 500,00 грн. було перераховано відповідачем самостійно. Таким чином, станом на 28.06.2023 заборгованість складає 19381,14 грн, про що свідчить залишок по картковому рахунку зазначений у виписці по картці /рахунку до договору від 25.12.2015 року. Відповідно дост. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або іншафінансова установа(кредитодавець)зобов`язуєтьсянадати грошовікошти (кредит)позичальникові урозмірах тана умовах,встановлених договором,а позичальникзобов`язуєтьсяповернути кредитта сплатитипроценти (частинаперша\~статті). Щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1ст.1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підставі п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом,процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту,а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.12.7.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем,в якому були здійснені трати,за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі,зазначеному в тарифах,що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www. privatbank.ua,з розрахунку 365/366 календарних днів на рік,що підтверджується п. 2.1.1.12.6. договору. Відповідно до п.п.2.1.1.12.10 Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником У відповідності до положень ч. 3 ст.12та ч. 1 ст.82 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2статті 43 ЦПК Україниучасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно дост. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК Українипередбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст.78ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зіст. 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1ст. 81 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.83ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції`роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 19\~381,14грн. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.12.2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 19 381,14 грн., які складаються з тіла кредиту. оскільки згідно умов укладеного між сторонами договру, внесені позичальником кошти першочергово направляються на погашення заборгованості за нарахованими відсотками за корситування кредитними коштами. 14.06.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство`не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1637,15 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial