Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

В червні 2023 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Гриценко С.С. звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в сумі 46993,20 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 21.04.2023 року відбуло залиття кімнати та коридору у вказаній квартирі. В результаті проведення обстеження квартири комісією у складі працівників ЖЕД 105 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» було складено відповідний акт про залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання. За висновками комісії залиття квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку відбулось через розрив шлангу підключення бачку унітазу в квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище над квартирою, яка належить позивачу. Крім того, зазначеним актом було зафіксовано наслідки залиття. Відповідно до довідки КП КМР «КМБТІ» від 23.05.2023 року, квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] . Остання, в добровільному порядку відмовилась відшкодувати завдану шкоду позивачу. З метою визначення розміру завданих збитків, позивач звернулась до судового експерта та, відповідно до висновку судового експерта Лісниченка С.В., розмір завданих збитків склав суму в розмірі 46993,20 грн. Вартість послуг із проведення оцінки завданих збитків склала суму в розмірі 9000,00 грн., які були сплачені позивачем. Позивач зазначає, що відповідач в добровільному порядку завдану шкоду позивачу не відшкодувала. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути суму шкоди із відповідача на її користь в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.06.2023 року, у справі було відкрито провадження та справу було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач та її представник після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування квартири, - є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, - є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулась до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття її квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з вини відповідача, яка є власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище, було залито її квартиру, чим завдано матеріальний збиток. На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду акт від 27.04.2023 року, складений комісією ЖЕД 105, згідно якого було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] відбулось залиття, та під час огляду було виявлено, що у вище розташованій квартирі [ADDRESS] стався розрив шлагу підключення бачка унітазу, що і стало причиною залиття квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Крім того, відповідно до вказаного висновку комісія дійшла висновку про те, що залиття зазначених квартир сталось через розрив шлангу підключення бачка унітазу в квартирі [ADDRESS] . Мешканці квартири [ADDRESS] від ознайомлення із актом та підпису відмовились. Відповідно до висновку експерта Лісниченка С.В. № 23244 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 02.06.2023 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) квартири за адресою: [ADDRESS] , для усунення пошкоджень внаслідок залиття згідно даних візуально-інструментального обстеження, станом на час проведення дослідення, становить суму в розмірі 46993,20 грн. Вартість виконаних робіт із проведення зазначеного звіту склала суму в розмірі 9000,00 грн., яка була сплачена позивачем у справі, що підтверджується наявними у справі доказами. Позивач вказує, що відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодувала та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку завдані збитки не відшкодувала, між її діями, як власника квартири, та завданою шкодою наявний причинно-наслідковий зв`язок, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав та просить стягнути зазначену шкоду із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Сторона відповідача обґрунтування позовних вимог, в т.ч. і щодо розміру завданої шкоди, в ході розгляду справи не спростувала. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач, у свою чергу, повинен довести наявність шкоди та її розмір. Крім того, статями 151,177,179 ЖК України та статями 322,323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572(з наступними змінами). Зокрема, пунктом 7 Правил передбачено обов`язок власника квартири або користувача дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян. Отже, тягар утримання майна, тобто обов`язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Згідно із ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд звертає увагу на те, що стороною відповідача не було надано суду доказів того, що залиття відбулось не з її вини, твердження позивача не спростовані, тоді як, останньою, було надано суду докази на підтвердження позовних вимог, які є належними, допустимими та такими, що беззаперечно доводять розмір завданих збитків, внаслідок залиття квартири з вини відповідача, як власника квартири. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку відповідачем заподіяні збитки не відшкодовано, та доказів на спростування доводів позивача суду надано не було, а тому суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн., та витрати, пов`язані із проведенням дослідження із визначення розміру завданих збитків в сумі 9000,00 грн., оскільки, стороною позивача було надано суду достатні докази на підтвердження фактичного понесення позивачем зазначених витрат. На підставі викладеного, та

Outcome: approved