Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою і просить стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі 25222,56 грн., посилаючись на те, що він в період з 01.04.2017 року до 20.04.2023 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Промислові ремонти», правонаступником якого на цей час є ТОВ «Кларікс Рем 23». Звільнений за згодою сторін. Наказом про припинення трудового договору від 20.04.2023 передбачена компенсація за невикористану основну та додаткові відпустки. Згідно з розрахунковим листком за квітень 2023 року борг підприємства за попередні місяці становить 26528,00 грн. Вже після звільнення, а саме 28 квітня 2023 року відповідач перерахував на його банківський рахунок кошти у сумі 12565,20 грн. Залишок у розмірі 25222,56 грн. до цього часу не сплатив. Тому цю суму позивач і просить стягнути з відповідача, як правонаступника підприємства, в якому він працював. Також просить допустити рішення суду до негайного виконання зі стягнення всієї суми заборгованості відповідно до ч.2 ст.430 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. 14.06.2023 позовна заява надійшла до суду. 23.06.2023 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання позивача. 26.06.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяв (клопотань) від сторін не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] з 01.04.2017 року по 20.04.2023 року працював в ТОВ «Промислові ремонти» начальником дільниці по ремонту устаткування № 5, механіком дільниці по ремонту устаткування № 5 (підземний тракт). Згідно із записом у трудовій книжці звільнений наказом від 20.04.2023 №1/50у за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України /а.с.8-12/. Згідно з наказом про припинення трудового договору від 20.04.2023 №1/50у позивача звільнено за угодою сторін на підставі його заяви. Наказом передбачена компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи: з 01.04.2022 по 18.04.2023 в кількості 17 календарних днів та за невикористану щорічну додаткову відпустку за шкідливі умови праці за період роботи з 01.07.2022 по 18.04.2023 в кількості 8 календарних днів /а.с.13/. З наказом про своє звільнення позивач був ознайомлений 20.04.2023 року. Відповідно до розрахункового листка на ім`я позивача за квітень 2023 року у квітні йому нарахована компенсація відпустки за 25 днів у сумі 12444,00 грн., оклад за 3 дні, 23 год. у сумі 1373,33 грн., оплата надурочних годин - у сумі 66,95 грн., доплата за нічні години 103,00 грн. Всього нараховано 13987,28 грн. Зазначено, що борг за підприємством на початок місяця 26528,00 грн. В розділі про утримання вказано про утримання обов`язкових платежів на суму 2727,52 грн. Борг за підприємством на кінець місяця 37787,76 грн. /а.с.15/ Нарахування заробітної плати, компенсації за відпустку у квітні 2023 року підтверджено також виданою позивачу інформацією від 20.04.2023 про суми, які належать йому до виплати при звільненні /а.с.14/. З індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-7, вбачається, що ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», код 40799891, в період з липня 2022 року по березень 2023 року включно нараховував позивачу заробітну плату у наступному розмірі: липень 2022 року - 16733,72 грн., серпень 2022 року 1156,34 грн., вересень 2022 року 11073,96 грн., жовтень 2022 року 0,00 грн., листопад 2022 року - 2378,73 грн., грудень 2022 року 5209,55 грн.; січень 2023 року 13112,00 грн., лютий 2023 року 5830,97 грн., березень 2023 року 9777,96 грн. Починаючи з липня 2022 року сплата страхових внесків не здійснювалась, а починаючи з квітня 2023 року відсутні нарахування заробітку /а.с.16-18/. З інформації про рух коштів на рахунку позивача в АТ «ПУМБ» видно, що 28.04.2023 року на його банківській рахунок від ТОВ «Промислові ремонти» надійшло 12565,20 грн. Призначенням платежу вказано - виплата ТОВ «Промремонти» /а.с.19-21/. Інших доказів сторонами суд не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють трудові відносини. Норми права, які застосовує суд, та мотиви їх застосування. Статтею ст.43 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на працю; на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до\~ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. За змістом ч.1\~ст.24 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Виплата грошової компенсації за всі не використані працівником, що звільняється, дні щорічної відпустки, гарантована також ст.83 КЗпП України. Нормою ст.47\~КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніш наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено наступне. Доказів на підтвердження повної сплати позивачу заробітної плати відповідач суду не надав, а тому суд керується доказами, які були надані позивачем. При цьому суд враховує, що при звільненні позивача відповідач мав перед ним невиплачену заборгованість, і на момент звернення з цим позовом повного розрахунку з позивачем не провів, а сплатив лише 12565,20 грн., тому вважає, що заборгованість по заробітній платі становить 25222,56 грн. (37787,76 грн. - 12565,20 грн.). Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком і вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, оскільки позивач від його сплати звільнений.

Outcome: approved