Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

В липні 2023 року представник позивача ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача три відсотки річних в сумі 4819,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 43460,42 грн., а також судовий збір в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2010 року у справі № 2-1317-2010, яке набрало законної сили, із [PERSON] на користь Територіального міжгалузевого об`єднання «Слов`янськ» було стягнуто заборгованість за комунальні послуги в сумі 12105,78 грн., а також витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн. На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.11.2020 року, заяву ТМО «Слов`янськ» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у вказаній справі було задоволено. 11.01.2021 року, на виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2010 року було видано дублікат виконавчого листа, однак, останній, було втрачено Голосіївським ВДВС у мі. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ). Позивач вказує, що станом на червень 2023 року зазначене судове рішення не виконане, та заборгованість перед стягувачем не погашена. 10.12.2021 року між ТОМ «Слов`янськ» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» буо укладено акт про придбання майна на аукціоні, а також 10.12.2021 року між ТОМ «Слов`янськ» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено договір № 01-12-2021 про відступлення права вимоги (цесії). За умовами вказаного договору позивач набув право вимоги до відповідача за борговими зобов`язаннями. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2022 року, було замінено сторону стягувача із ТМО «Слов`янськ» на його правонаступника ТОВ «Ніко-Тайс». Крім того, ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.07.2022 року, було видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2010 року у справі № 2-1317-2010. Однак, судом виконавчий лист позивачу не було направлено, в зв`язку із введенням дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Позивач вказує, що відповідач заборгованість по сплаті за комунальні послуги в добровільному порядку не погасила, та рішення суду фактично не виконане. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляцій та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. На прострочене грошове зобов`язання відповідача згідно рішення суду від 19.04.2010 року, яке набрало законної сили, в силу приписів чинного закону можливе здійснення нарахування 3% річних та інфляційних витрат за весь час прострочення, а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача три відсотки річних в сумі 4819,00 грн., та інфляційні втрати в сумі 43460,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2010 року у справі № 2-1317-2010, яке набрало законної сили, із [PERSON] на користь Територіального міжгалузевого об`єднання «Слов`янськ» було стягнуто заборгованість за комунальні послуги в сумі 12105,78 грн., а також витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн. Стягнуто із відповідача на користь держави державне мито в сумі 121,06 грн. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.11.2020 року, заяву ТМО «Слов`янськ» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у вказаній справі було задоволено. 11.01.2021 року, на виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2010 року було видано дублікат виконавчого листа. Позивач вказує, що станом на червень 2023 року зазначене судове рішення не виконане, та заборгованість перед стягувачем не погашена, та доказів зворотному матеріали справи не містять та стороною відповідача суду надано не було. 10.12.2021 року між ТОМ «Слов`янськ» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» буо укладено акт про придбання майна на аукціоні, а також 10.12.2021 року між ТОМ «Слов`янськ» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено договір № 01-12-2021 про відступлення права вимоги (цесії). За умовами вказаного договору позивач набув право вимоги до відповідача за борговими зобов`язаннями, в т.ч. і до боржника [PERSON] . Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2022 року, було замінено сторону стягувача із ТМО «Слов`янськ» на його правонаступника ТОВ «Ніко-Тайс». Крім того, ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.07.2022 року, було видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2010 року у справі № 2-1317-2010. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те. що відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦПК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною 2 статті 625 ЦП України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом встановлено, та не спростовано стороною відповідача те, що заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2010 року у справі № 2-1317-2010, яке набрало законної сили, та за яким із [PERSON] на користь Територіального міжгалузевого об`єднання «Слов`янськ» було стягнуто заборгованість за комунальні послуги в сумі 12105,78 грн., - відповідачем (боржником) належним чином не виконане. Позивач є законним правонаступником стягувача за вказаними зобов`язаннями, а відтак за приписами вимог закону вправі нарахувати та, відповідно, пред`явити до стягнення штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань. Так, із наданого стороною позивача розрахунку, в зв`язку із неналежним виконанням рішення суду та не сплатою відповідачем присудженої до стягнення суми заборгованості за послуги, - сума трьох відсотків річних становить 4819,00 грн., а інфляційні втрати - 43460,42 грн. Зазначений розрахунок стороною відповідача належними доказами спростовано не було, як не було надано доказів належного виконання рішення суду. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судове рішення відповідачем належним чином не виконане, заборгованість на користь стягувача в добровільному порядку сплачена не була, а відтак обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляд справи, та стороною відповідача належними доказами спростовані не були, в зв`язку з чим суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved