Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

14.07.2023 представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,4636 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла мати [PERSON] , спадщину після\~смерті якої позивачка прийняла на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, так як проживала з нею до дня смерті. За життя [PERSON] заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не відкривалась, будь-які заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили. Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Восток» Валківського району Харківської області, що належало [PERSON] , позивачка дізналася про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через не підтвердження факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] на час відкриття спадщини. На думку представника, [PERSON] за життя набула право на отримання у пайовому фонді земель агрофірми «Восток» земельної частки (паю), оскільки включена до уточненого переліку громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай), складений в уточнення Переліку, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю агрофірми «Восток» серії ХР № 06-00-000661 під № 128 та № 548, але сертифікат\~на її\~ім`я не\~реєструвався та\~не видавався,\~що унеможливлює\~оформлення позивачкою\~спадкових прав\~на це\~майно та\~порушує її\~право на\~спадкування. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 28.07.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивачки надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача міський голова Скрипніченко В.В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. Представник третьої особи ТОВ «Агрохолдинг Восток» правом надання пояснень у встановлений судом строк не скористався. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ворожбянською міською радою Білопільського району Сумської області 28.10.2009, актовий запис № 97. [PERSON] є матір`ю позивачки, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.11.1950 Старомерчанським бюро РАЦС Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 72, та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 17.10.1970 Старомерчанською сільською радою, Харківської області, актовий запис № 29. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 32. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Старомерчанською сільською радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 6, позивачка має рідного брата [PERSON] . З даних, наведених в заяві, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., за р.н. 864, [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину не приймав та відмовився від її прийняття. Згідно акту обстеження сумісного місця проживання від 13.04.2023, [PERSON] сумісно проживала з матір`ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] . Відповідно до довідки Ворожбянської міської ради Білопільського району, Сумської області № 264 від 26.04.2023, заповіт [PERSON] не складала, однак на день смерті була зареєстрована та спільно проживала з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є зятем позивачки, а [PERSON] - її онукою, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , з якого слідує, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , дошлюбним прізвищем якої було « [PERSON] ». Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Старомерчанською селищною радою Валківського району Харківської області 19.04.1971, актовий запис № 9, [PERSON] є донькою позивачки. Таким чином, [PERSON] є праонукою померлої [PERSON] , а [PERSON] взагалі не має з нею родинного зв`язку, тому ці особи не є спадкоємцями [PERSON] . Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, будь-які заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, позивачка є спадкоємцем першої черги на майно [PERSON] 20.03.1996 на агрофірму «Восток» зареєстровано державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №103, відповідно до якого передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 4627,6 га землі. Додатком до\~державного акту\~є Список\~громадян пенсіонерів\~агрофірми «Восток»\~Валківського району\~станом на\~01.01.1996,\~де\~під\~№ 128 значиться [PERSON] . Згідно уточненого переліку громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай), складений в уточнення переліку, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 06-00-000661, [PERSON] значиться під № 548. За повідомленнями\~начальника відділу\~м.\~Валки Архівного\~управління Богодухівської\~РДА Харківської\~області №\~01-36/59\~від 01.06.2023,\~в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Валківською районною державною адміністрацією Харківської області власникам земельних часток (паїв) реформованого КСП «Восток» («Агрофірма Восток») Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області запису про реєстрацію сертифікату та даних про отримання сертифікату на ім`я [PERSON] , не виявлено. Відповідно до інформації наданої Богодухівською РДА Харківської області № 01-24/1671 від 11.06.2021, згідно затвердженого загальними зборами членів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток» проекту землеустрою щодо організації території земельних часток ((паїв) рілля, сіножаті, пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ 01.01), громадянам власникам земельних часток (паїв) із земель колишнього реформованого КСП агрофірми «Восток», що розташовані на території Старомерчицької селищної ради Богодухівського (Валківського) району Харківської області розмір середньої частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає: рілля 5,7716 га, пасовища 0,4991 га, сіножаті 0,1929 га. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005\~у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об`єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов`язки спадкодавця. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із аналізу наданих позивачкою доказів, на час відкриття спадщини [INFO] проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє вимоги в цій частині, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою [PERSON] права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивачка у справі є єдиним спадкоємцем за законом, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

Outcome: partial