Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) площею 5,82 га умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Кегичівської селищної ради Красноградського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка призначалась позивачу внаслідок паювання земель колективної власності КСП «МАЯК», с. Парафіївка Кегичівського району, Харківської області. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, позивач на час проведення розпаювання КСП «МАЯК», що діяло на території Парасковіївської сільської ради колишнього Кегичівського району Харківської області, був членом вказаного КСП, та був включений за №236 у список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», що є додатком до Державного акту на право колективної власності серія ХР-15-00-000281 від 29 листопада 1995 року. При цьому вказане право на отримання земельної частки (паю) на даний час позивач не реалізував, Державний акт на землю (чи рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність) не отримав. Вказані відомості підтверджується даними довідки №І-333/0-0,25,4-412/336-23 від 26 травня 2023 року, виданої Відділом №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Звернення до Красноградської районної державної адміністрації (правонаступника Кегичівської районної державної адміністрації) щодо виготовлення дублікату сертифікату не дало результатів. Оскільки отримав відповідь Красноградської районної державної адміністрації про те, що дублікати сертифікатів не видаються, бланки сертифікатів не виготовляються, що підтверджується відповідним листом Красноградської РДА №01-34/1335 від 02 червня 2023 року, при цьому Красноградською РДА запропоновано звернутись до суду за захистом моїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач так і не отримав свій сертифікат на земельну частку (пай), з невідомих для причин, при цьому керівництво КСП «МАЯК» у свій час запевняло, що в позивача відсутнє право на пай. Позивач вказує, що навесні 2023 року він почув по телевізору, що всі громадяни які мають земельні паї повинні їх оформити до 01 січня 2025 року, інакше втратять своє право на пай, що спонукало його звернути до територіального органу Держгеокадастру за отриманням інформації. Про наявність в позивача права на пай, та про включення його до Додатку до Державного акту на право колективної власності, [PERSON] довідався з довідки №І-333/0-0,25,4-412/336-23 від 26 травня 2023 року, виданої Відділом №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Відповідно до вказаної довідки, згідно розпорядження Кегичівської райдержадміністрації від 28 лютого 2000 року №62 розмір земельної частки (паю) по КСП «МАЯК» становить 5,87 в умовних кадастрових га, вартість земельної частки (паю) - 22042,70 грн. Вказані обставини, а саме неможливість оформити земельну ділянку у позасудовому порядку, зумовили звернення позивача до Кегичівського районного суду Харківської області. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 28 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 31 липня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 28 серпня 2023 року. Учасники справи у судове засідання не з`явились, належно повідомлені про його місце, дату і час, натомість надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: позивач - про підтримання позову та залишення за ним судових витрат; представник відповідача - просить розглянути справу за наявними матеріалами справи з урахуванням численної усталеної практики ВС, при цьому, за наявності підстав не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що відповідно наданої інформації ГУ Держгеокадастру у Харківській області Управління надання адміністративних послуг відділ № 4 повідомлено, що відповідно Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХР -15-00-000281 від 25 листопада 1995 року [PERSON] включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства за № 236. Згідно записів Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (па) [PERSON] сертифікат не отримував та державний акт взамін сертифікату не отримував (копія, а.с.9). Згідно довідки Красноградської районної державної адміністрації Харківської області від 02 червня 2023 року №01-34/13135 повідомлено (відповідь на звернення від 31 травня 2023 року), що на сьогоднішній день видача оригіналів, копій (дублікатів) сертифікатів на земельну частку (пай) не відбувається, оскільки бланки сертифікатів не виготовляються та рекомендує звернутися до суду (копія, а.с.10-11). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ХР -15-00-000 281 від 29 листопада 1995 року та Додатку № 1 [PERSON] включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства за № 236 (копія, а.с.12-22). Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості), земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до частини 3 ст. 1 вищезазначеного Закону право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) ч. 2. ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до п. 4, 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», затвердження розміру земельної частки (паю) та видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Пунктами 10, 11, 12 додатку №1 до Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №11 від 20 лютого 1996 року було передбачено, що сертифікати про право власності на земельну частку (пай) видаються відповідною районною державною адміністрацією особі, яка має на це право. Відновлення втрачених сертифікатів проводиться тими ж органами, що їх видали. Однак на даний час немає можливості видачі нового сертифікату замість втраченого, про що свідчить лист Красноградської районної державної адміністрації Харківської області від 02 червня 2023 року №01-34/13135. Так, факт наявності у позивача права на земельну частку (пай) підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Харківській області Управління надання адміністративних послуг відділ № 4 та копією державного акту на право приватної власності на землю серії ХР -15-00-000 281 від 29 листопада 1995 року та Додатку № 1, але з невідомих обставин оригінал сертифікату на земельну частку (пай) позивач не отримав. Відповідно до абз. 3 п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, відмова у даному позові фактично позбавить [PERSON] права на земельну частку (пай), яка належить йому на законних підставах, хоча останній і не отримав відповідний сертифікат, і тим самим порушить зазначені вище положення Першого протоколу, що у правовій державі, якою згідно ст. 1 Конституції України являється Україна, є неприпустимим. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачем надано достатньо доказів для визнання за ним права на земельну частку (пай). Позивач заявив, що вимоги про розподіл чи відшкодування судових витрат не заявляє та залишає їх за собою, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. Як встановлено ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Outcome: approved