Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 24 червня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м.Мюнхен, Німеччина. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 24.06.2002 він з відповідачкою перебувають у шлюбі. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Останнім часом шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме його інтересам. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, проте просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2002 року /а.с. 18/ і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 19/. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, вони проживають окремо один від одного і не підтримують сімейних відносин, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони тривалий час проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved