Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Суть питання, що вирішується рішенням. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вироком суду від 05.08.2021 року встановлено, що 13.12.2019 приблизно о 15 год. [PERSON] (відповідач), знаходячись біля другого під`їзду будинку [ADDRESS] , побачив свого знайомого [PERSON] (позивача), з яким у нього виник словесний конфлікт, в ході якого [PERSON] підійшов до [PERSON] та на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, протиправно, пхнув останнього в плечі, від чого [PERSON] відійшов назад, після чого [PERSON] , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, наніс [PERSON] в область паху п`ять ударів ногами, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у виді відкритої травми правої половини калитки з розривом нижнього полюсу правого яєчка, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 29.03.2021 № 031-145/1-2020 відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави процесуальні витрати в сумі 5973 грн. 80 коп. за проведення експертизи. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 60 000 грн. Ухвалою від 14 липня 2022 року колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] задоволено. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України скасовано. Кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку закінченням строків досудового розслідування. Цивільний позов потерпілого [PERSON] залишено без розгляду та роз`яснено потерпілому право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства. Просить суд стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 200 000.00 грн. та судові витрати. Рух справи. 21.09.2022 визначено склад суду. 21.09.2022 надано запит до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА. 22.09.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.11.2022. 21.10.2022 надійшов відзив від відповідача. Доводи учасників справи. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Пояснив, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] йому були завдані моральні страждання і переживання, було принижено його честь і гідність, він відчував фізичний біль, переніс оперативне втручання, ніс витрати, пов`язані з лікуванням та перебуванням на стаціонарному лікуванні, на тривалий час був позбавлений працездатності, тому у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що вирок суду було скасовано, а в ухвалі колегії суддів апеляційної інстанції його провину не було встановлено. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , судом встановлені наступні обставини. 26.04.2021 року відповідачу [PERSON] повідомлено про підозру про те, що він підозрюється у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.12.2019 приблизно о 15 год. [PERSON] (відповідач), знаходячись біля другого під`їзду будинку [ADDRESS] , побачив свого знайомого [PERSON] (позивача), з яким у нього виник словесний конфлікт, в ході якого [PERSON] підійшов до [PERSON] та на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, протиправно, пхнув останнього в плечі, від чого [PERSON] відійшов назад, після чого [PERSON] , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, наніс [PERSON] в область паху п`ять ударів ногами, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у виді відкритої травми правої половини калитки з розривом нижнього полюсу правого яєчка, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 29.03.2021 № 031-145/1-2020 відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави процесуальні витрати в сумі 5973 грн. 80 коп. за проведення експертизи. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 60 000 грн. Ухвалою від 14 липня 2022 року колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] задоволено. Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України скасовано. Кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку закінченням строків досудового розслідування. Цивільний позов потерпілого [PERSON] залишено без розгляду та роз`яснено потерпілому право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства. В зв`язку із викладеним вище позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення і положення закону, яким він керувався. Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави. На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч.2 ст.16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно норм ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості. Так, відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як вказано у п. 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (8ТА1ЧКОУ V. ВНЬОАКІА, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Як вбачається з вироку суду постановленого стосовно відповідача, аналіз наведених судом доказів свідчить про те, що саме діями обвинуваченого - ударами ногою в пах потерпілому [PERSON] було заподіяно легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Київського апеляційного суду скасовано вирок суду першої інстанції у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування та не наданням прокурором постанови про продовження такого строку. У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Критерії оцінки правомірності судового рішення визначені в ст. 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1, п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що заява про відшкодування моральної шкоди розглядається тільки судом з урахуванням фактичних обставин щодо наявності моральної шкоди в межах, встановлених саме цивільним законодавством, з дослідженням доказів, у тому числі можливих висновків експертизи. Такі процесуальні дії суду притаманні змагальному процесу, яким є за чинними на цей час процесуальними кодексами саме позовне провадження (постанова ВП ВС від 08.02.2022 у справі № 201/10234/20, провадження у справі № 14-22/цс21). Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (постанова ВС від 17.11.2021 у справі № 755/5684/18-ц). Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю (постанова ВС від 26.05.2022 у справі № 569/2825/18, провадження № 61-15032св21). З вироку Деснянського районного суду м. Києва відносно [PERSON] вбачається наступне. [PERSON] винним себе у вчиненні кримінального проступку не визнав і показав, що дитинства знайомий з [PERSON] , з яким проживає в одному під`їзді. Останні п`ять років він підтримував з потерпілим товариські стосунки, вони дружили сім`ями, разом відпочивали. [PERSON] проживав зі своїми батьками і з дівчиною на ім`я [PERSON] остання скаржилась його дружині, що у неї конфлікт з батьками потерпілого, а також, що останній займався рукоприкладством, не хотів працювати. 13.12.2019 р. його дружині зателефонувала [PERSON] і попросила вийти її зустріти, оскільки у неї були проблеми з потерпілим, з яким вона мала намір розлучитися. Вони з дружиною, яка була вагітною, вийшли з під`їзду, біля якого знаходились [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Останній висловив якусь подяку його дружині, а потім йому. Вони з [PERSON] почали розмовляти на підвищених тонах, потерпілий намагався образити його дружину, казав, що вони ще пожалкують. Він відповів, що за таке люди отримують в обличчя, на що [PERSON] сказав, щоб він спробував. [PERSON] штовхнув потерпілого в плечі. Останній став в стойку та плюнув на нього, при цьому, попав на штани. Він плигнув на потерпілого і почав його бити, але спеціально в пах не цілився і не міг попасти, тобто удару в пах не наносив. Коли вони з дружиною уходили, [PERSON] ображав його, тому він сказав, що може добавити. Потім вони з дружиною зустріли [PERSON] , на прохання якої дали валізи, вона забрала речі з квартири [PERSON] , які останній допоміг їй винести і покласти до нього ( [PERSON] ) в машину. Цього ж дня він перевіз ці речі на квартиру, що орендувала [PERSON] . Також цього ж дня він спілкувався з [PERSON] на його пропозицію, потерпілий з`ясовував, чи нормально влаштувалася його дівчина. Наступного дня на прохання потерпілого він возив його до лікарні швидкої медичної допомоги, де останній був оглянутий хірургом, йому були надані рекомендації. 15.12.2019 р. він на прохання [PERSON] під`їхав разом з [PERSON] до лікарні на вул. П.Запорожця, де з потерпілим була мати, потім всі разом вони поїхали до Олександрівської лікарні, де [PERSON] залишився на операцію. Зі слів [PERSON] йому стало відомо, що потерпілого хтось побив в якихось арках на пр. Маяковського. Цивільний позов потерпілого [PERSON] не визнає. Незважаючи на невизнання [PERSON] своєї вини, його винність в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, потерпілий [PERSON] показав, що 13.12.2019 р. в денний час він спілкувався зі своїми сусідами і друзями [PERSON] і [PERSON] біля під`їзду свого будинку по [ADDRESS] . На той час він розлучився зі своєю дівчиною [PERSON] , з якою разом проживав, і [PERSON] , з яким він знайомий біля чотирьох років і підтримував нормальні сусідські стосунки, виявив бажання допомогти [PERSON] виїхати від нього. Коли він з вищевказаними особами перебував біля будинку, [PERSON] вийшов з під`їзду, він з ним привітався за руку і сказав "Велике дякую, по-людські", на що [PERSON] відійшов від нього на декілька метрів, а потім повернувся і штовхнув його обома руками в плечі, внаслідок чого він обперся об двері під`їзду. [PERSON] наніс йому серію ударів ногою. Перший удар був в пах, він зігнувся від болю і [PERSON] продовжив наносити йому удари ногою в грудну клітку і в живіт, наніс 3-5 ударів, після чого розвернувся і від будинку пішов, сказавши, що якщо треба добавки, щоб звертався. Внаслідок ударів [PERSON] він відчував фізичний біль, який не проходив, тому через три дні він звернувся до лікарні, де йому зробили операцію - ревізію правої частини мошонки, тиждень він перебував на стаціонарному лікуванні, на даний час його стан здоров`я не задовільний. Просив стягнути з [PERSON] 100000 гри. моральної шкоди, оскільки внаслідок його дій він відчував фізичний біль, перебував на стаціонарному лікуванні, йому робили операцію, три місяці він вимушено не працював, йому не можна було піднімати важке. З протоколу-заяви [PERSON] вбачається, що останній 09.01.2020 р. повідомив Деснянське управління поліції про те, що 13.12.20219 р. біля другого під`їзду будинку [ADDRESS] наглядно знайомий [PERSON] завдав йому ногою тілесні ушкодження в область паху під час словесного конфлікту. Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням дослідженого під час судового розгляду відеозапису потерпілий [PERSON] показав про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення як і під час судового розгляду. Свідок [PERSON] показала, що півтора роки тому в післяобідній час вона зі [PERSON] і [PERSON] спілкувалася біля під`їзду будинку [ADDRESS] . В цей час з під`їзду вийшов [PERSON] з дружиною, які привіталися з ними. [PERSON] сказав [PERSON] "Дякую", після чого [PERSON] штовхнув обома руками [PERSON] у плечі, внаслідок чого останній обперся об двері під`їзду, а потім наніс [PERSON] удар ногою в пах, під якого потерпілий зігнувся. Після [PERSON] декілька разів вдарив [PERSON] коліном в область живота. Після нанесення ударів [PERSON] , [PERSON] з дружиною пішли. Ці події тривали до 10 хвилин. [PERSON] бачила, що [PERSON] боляче, пропонувала звернутися за медичною допомогою, але він відмовився. В подальшому [PERSON] звернувся до лікаря, перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням дослідженого під час судового розгляду відеозапису свідок [PERSON] розповіла і показала, яким чином [PERSON] завдав тілесних ушкоджень [PERSON] . При цьому, її свідчення повністю співпадають з показаннями, даними під час судового розгляду. Свідок [PERSON] показав, що в один з днів зимою, перед Новим 2020 роком він стояв біля під`їзду свого будинку [ADDRESS] з [PERSON] і [PERSON] . До останнього мала приїхати дівчина, з якою він проживав, забрати свої речі. З під`їзду вийшов [PERSON] зі своєю дружиною. [PERSON] сказав [PERSON] : "Дякую". Останній запитав: "За що?" і, після того як [PERSON] відповів: "За все", [PERSON] штовхнув його руками у плечі, а потім вдарив ногою в пах, після чого почав наносити удари кулаками та коліном по тулубу, наніс більше 5 ударів. [PERSON] намагався прикриватися. Потім [PERSON] запитав: "Добавити ще?" і з дружиною пішов від під`їзду. [PERSON] пішов додому, а через деякий час звернувся за медичною допомогою. У [PERSON] в квартирі, яка знаходиться на третьому поверсі вказаного будинку, знаходиться відеокамера, направлена на вихід з під`їзду та на автостоянку. Він продивився відеозапис, вирізав момент побиття [PERSON] . [PERSON] і переслав це відео останньому в месенджер. Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням дослідженого під час судового розгляду відеозапису свідок [PERSON] розповів і показав, яким чином обвинувачений заподіяв тілесні ушкодження потерпілому. Зазначені свідком під час слідчого експерименту обставини заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень повністю співпадають з показаннями, наданими в суді. З даних висновку судово-медичної експертизи вбачається, що при зверненні 15.12.2019 р. до обласної клінічної лікарні м. Києва у [PERSON] була встановлена закрита травма правої половини калитки з розривом нижнього полюсу правого яєчка і наявністю гематоцеле (скупчення крові між листками піхвової оболонки яєчка) та сперматоцеле (кістозне утворення додатку яєчка), з приводу чого в той же день було проведене оперативне втручання: ревізія правої половини калитки, зшивання розриву яєчка, висічення сперматоцеле. Вказана травма калитки утворилась від ударної дії тупого\\тупих предмету\\предметів з обмеженою поверхнею травмування, що могло мати місце в термін та при обставинах, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи та відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Закрита травма калитки не має ознак небезпеки для життя. Обставини, викладені в протоколах допитів та слідчих експериментів за участю потерпілого [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , в частині механізму утворення тілесного ушкодження, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним. З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження з будівлі по [ADDRESS] вбачається, що на відео зафіксовано як 13.12.2019 р. [PERSON] обома руками штовхнув у плечі [PERSON] , після чого [PERSON] правою ногою наніс удар в область паху, а потім лівою ногою, зігнутою в колінному суглобі, ще чотири удари в область паху [PERSON] . Під час судового розгляду свідок [PERSON] показав, що в його квартирі [ADDRESS] , встановлена відеокамера з оглядом на вихід з під`їзду та на автостоянку. Повернувшись додому після заподіяння [PERSON] . [PERSON] тілесних ушкоджень, він оглянув відеозапис, зробив витяг, на якому зафіксовано факт нанесення обвинуваченим ударів потерпілому, і передав його в месенджері [PERSON] . Оцінюючи досліджені під час судового розгляду справи докази, які є належними, достатніми, допустимими, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість [PERSON] в інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена повністю і зібраних доказів, які узгоджуються між собою, достатньо для визнання його винуватим. Дії [PERSON] суд кваліфікував за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Доводи сторони захисту про те, що [PERSON] не наносив [PERSON] жодного удару в пах, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються послідовними, стабільними показаннями потерпілого [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , даними відео, на якому зафіксовано факт нанесення ударів обвинуваченим потерпілому, висновку судово-медичної експертизи, які узгоджуються між собою. В судовому засіданні не встановлено підстав, з яких потерпілий і свідки могли б обмовити [PERSON] . Як обвинувачений, так і потерпілий та свідки повідомили в суді, що до 13.12.2019 р. між ними були добрі стосунки, вони товаришували, спілкувалися між собою. [PERSON] категорично заперечив факт його побиття невідомими після 13.12.2019 р. Як з показань обвинуваченого, так і з показань потерпілого вбачається, що останній звертався до лікарень за медичною допомогою 14.12.2019р., 15.12.2019р. Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи під час надходження до стаціонару 15.12.2019 р. [PERSON] повідомив лікарям, що 13.12.2019 р. його вдарив в пах невідомий. Як показав потерпілий під час судового розгляду, він був в шоковому стані на час надходження до стаціонару, оскільки йому повідомили про термінову госпіталізацію і оперування і це для нього була екстремальна ситуація. Так, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial