Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

У квітні 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради просило суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] борг за спожиту теплову енергію у розмірі 116494,99 грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідачі є споживачами вказаних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідачі оплату за спожиту фактично теплову енергію не проводили, у зв`язку з чим за період з 01.01.2002 року по 01.04.2023 року утворилась заборгованість по сплаті комунальних послуг за вказані послуги у розмірі 116494,99 грн. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання з`явився один із відповідачів - [PERSON] , який заперечував проти задоволення позовних вимог, а також просив суд застосувати наслідки пропуску строків позовної давності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Від [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що йому доводилося самотужки разом із сусідами здійснювати ремонт усієї системи труб, по яким позивачем подавалися послуги з теплопостачання. При цьому на всі звернення із запитами про усунення вказаної проблеми представниками позивача не було здійснено жодних належних дій. Окрім цього, отанній не погоджується із наданим представником позивача розрахунком заборгованості, оскільки він є необґрунтованим та недоведеним належними і достатніми доказами. При цьому зазначив, що позивачем було введено суд в оману, оскільки останній вже звертався до суду із позовом до тих самих відповідачів та з тих самих підстав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що усі відповідачі проживають разом та опалення в квартирі не відключено. У свою чергу від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній вказав, що відповідачем не надано суду доказів його звернень до позивача з будь-якими заявами чи скаргами на дії або бездіяльність позивача з ремонту та обслуговування системи труб, що знаходиться в будинку. Також не погодився з доводом відповідача про те, що ним не надано належного та обґрунтованого розрахунку заборгованості за надані послуги, оскільки в матеріалах справи міститься повний розрахунок останньої. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії особистого рахунку № [NUMBER] станом на квітень 2023 року за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії у розмірі 116494,99 грн, з яких: 104293,43 грн - основна сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання, 10387,35 грн - розмір інфляційних втрат, 1652,62 грн - розрахунок 3% річних за ст.625 ЦК України, 161,59 грн - розмір пені. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.3 ст.9 зазначеного Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. [PERSON] було подано до суду відзив, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог повністю у зв`язку з тим, що йому доводилося самотужки разом із сусідами здійснювати ремонт усієї системи труб, по яким позивачем подавалися послуги з теплопостачання. При цьому на всі звернення із запитами про усунення вказаної проблеми представниками позивача не було здійснено жодних належних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК УКраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідачем на підтвердження заявлених ним доводів не зазначено та не надано суду жодних належних та достатніх доказів, окрім двох заяв про звернення відповідача до позивача з проханням укласти з ним Договір про надання послуг з теплопостачання, отже, суд приходить до висновку, що позивачем були надані послуги з теплопостачання якісно та в повному обсязі, оскльки докази на підтвердження зворотнього в матеріалах справи відсутні. Проте суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку наслідки пропуску строків позовної давності, про які заявив відповідач у судовому засіданні. Відповідно до ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 145/374/17 (провадження № 61-46341св18), за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у п.59 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У зв`язку із зазначеними обставинами, беручи до уваги вказані норми права, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані послуги з централізованого теплопостачання мають розраховуватись виключно за період з 27 квітня 2020 року по 01 квітня 2023 року. При цьому суд звертає увагу на наступне. Відповідно до п.1 Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206, установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року, вказаною постановою КМ України було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині вимог про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 27 квітня 2020 року (початок перебігу трирічного строку позовної давності) до 01.04.2023 року, інфляційні втрати та три відсотка річних відповідно до ст. 625 ЦПК України з квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року (початок воєнного стану), а в іншій частині вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності, недоведенням розрахунку та підстав нарахування за період до 01.01.2002, та введенням заборони на нарахування неустойки (пені), інфляційних втрат та процентів річних на заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги. Розрахунок інфляційних втрат за листопад 2020 року: У період з 01.12.2020 року по 23.02.2022 року індексація на суму 1 637,33 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 114,248% (за період Грудень 2020 - Лютий 2022) [Інфляційні нарахування] = 1 637,33 грн. (сума боргу) ? 114,248% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 1 637,33 грн. (сума боргу) = 233,28 грн. 3% річних на суму 1637,33 грн за період з 01.12.2020 року по 23.02.2022 року складає 60,55 грн. Аналогічно проведені розрахунки за інші місяці за період з листопада 2020 року по лютий 2022 року та складають: інфляційні втрати - 1856,83 грн, 3% річних - 482,25 грн. Отже, у даному випадку, оскільки заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані послуги з централізованого теплопостачання мають розраховуватись виключно за період з квітня 2020 року по 01 квітня 2023 року і було встановлено заборону, починаючи з 24 лютого 2022 року, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, суд вважає, що з урахуванням усього вищевказаного з відповідачів на користь позивача підлягає сумарно наступна сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з квітня 2020 року по квітень 2023 року у розмірі 43152,07 грн (104293,43 грн - 61141,36 грн) , інфляційні втрати з листопада 2020 року (нарахувань з квітня 2020 по жовтень 2020 не наведено) до лютого 2022 року включно - 1856,83грн, три відсотки річних з листопада 2020 року до 23 лютого 2022 року включно - 482,25грн, а разом 45491,15 грн = 43152,07 грн. + 1856,83 грн + 482,25 грн. На підставі всього вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідінсть задоволення позову частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 262,03 грн з кожного (2684,00 грн * 45491,15 грн / 116494,00 грн):4 .

Outcome: partial