Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги наступним. 17 вересня 2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501359084, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, проте позичальник грошові кошти для погашення визначених кредитних платежів не надав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 22 січня 2023 року в розмірі 31 943,25 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування установи на АТ «Сенс Банк». З метою добровільного врегулювання спору на адресу за місцем проживання [PERSON] 12 квітня 2023 року направлено досудову вимогу про необхідність виконання договірних зобов`язань, однак кошти позичальником залишаються несплаченими. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501359084 в розмірі 31 943,25 грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність. 09 серпня 2023 року надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги в частині несплаченої заборгованості в розмірі 16 522,12 грн (а.с.57). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. 19 червня 2023 року направила відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що 17 вересня 2021 року оформила в АТ «Альфа-Банк» кредитну картку в розмірі 18 266,03 грн., по якій сплачувала регулярно до початку війни, що підтверджується розрахунком заборгованості, яку надав позивач. Останній платіж по даному розрахунку був зроблений 22 лютого 2022 року в розмірі 900 грн. В цьому ж розрахунку позивач вказує, що поточна сума заборгованості складає 14 695,74 грн. Дана сума була погашена 08 червня 2023 року в розмірі 11 945,05 грн, 16 червня 2023 року в розмірі 2 751,69 грн. У виписці по рахунку від 12 червня 2023 року, яку вона отримала через онлайн кабінет, зафіксовано, що заборгованість на 12 червня 2023 року складає 0,00 грн. Вважає, що весь борг перед АТ «Сенс Банк» був погашений в повному розмірі. Жодних доказів розрахунку заборгованості в розмірі 31 943,25 грн. позивач не надав, відсутнє підтвердження того, за якою процентною ставкою нараховувалась заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 22 січня 2023 року до часу подачі позовної заяви. Вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом та не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (а.с. 41). Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини. 17 вересня 2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501359084, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с. 4-8). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування установи на АТ «Сенс Банк». За ч. 1 ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що відповідачка свої зобов`язання не виконала, в результаті чого станом на 22 січня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 31 943,25 грн. Складові даної суми в позовній заяві не вказано. Відповідно до розрахунку боргу по кредитному договору, доданого позивачем до матеріалів справи, станом на 22 січня 2023 року загальна сума боргу становить 31 943,25 грн, із них: 17 736,90 грн борг за кредитом, 6 591,27 грн борг за відсотками, 7 615,08 грн борг за комісією, 0,00 грн борг за комісією, пенею, 0,00 грн борг за штрафом за останній календарний рік. В той же час, в таблиці вказаного розрахунку поточну заборгованість за тілом кредиту зазначено 490,39 грн, загальна поточна заборгованість 14\~696,74 грн (а.с. 14). У відповідності з платіжними інструкціями від 08 червня 2023 року № 0.0.30353766871, від 16 червня 2023 року № 0.0.3050544789.1, відповідачкою [PERSON] була сплачена заборгованість за кредитним договором № 501359084 від 17 вересня 2021 року в сумі 11\~945,05 грн та 2\~751,69 грн відповідно (а.с. 43 зворот, 44 зворот). Згідно з випискою за рахунком по договору № 501359084, укладеному з [PERSON] , заборгованість за вказаним договором станом на 12 червня 2023 року відсутня (а.с. 44). Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України). Ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості (постанова Верховного Суду від 01 червня 2022 року в справі № 175/35/16-ц). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). В позовній заяві розрахунок суми заборгованості відповідачки по кредитному договору № 501359084 від 17 вересня 2021 року в розмірі 31 943,25 грн позивачем не наведено. Звертаючись із заявою про розгляд справи без його участі, представник позивача просив суд задовольнити позов в частині несплаченої боржником заборгованості в розмірі 16\~522,12 грн, при цьому розрахунок заборгованості за кредитним договором у вказаному в розмірі до матеріалів справи долучений не був, що позбавляє суд можливості визначити обґрунтованість позовних вимог. Крім зазначеного, суд звертає увагу на той факт, що позивачем, в обґрунтування своїх вимог до позовної заяви надано суду копію паспорта споживчого кредиту, копію договору про систему гарантування вкладів фізичних осіб, копію оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2021 року неналежної якості (а.с. 4 -8, 11 зворот). Зазначене вище позбавляє суд можливості встановити фактичні обставити справи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що твердження позивача про наявність у відповідачки заборгованості за угодою про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2021 року № 501359084 в розмірі 16 522,12 грн., не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed