Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 05.09.2022 сторони зареєстрували шлюб у Семенівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про складено відповідний актовий запис № 79. На даний час позивачка вагітна та перебуває у декретній відпустці, а [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] . Зазначила, що [PERSON] , починаючи з березня 2023 припинив надавати будь-яку допомогу на її утримання під час вагітності, хоча має таку можливість, оскільки він отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, але добровільно цього не робить. Так як позивачка вагітна, це потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Крім цього, за взаємною згодою із [PERSON] 12.04.2023 уклала з АТ «Державний ощадний банк України» договір про споживчий кредит № 329263647902 в розмірі 36100 грн. За отримані кошти ведуться ремонтні роботи по покращенню житлово-побутових умов у житловому будинку [ADDRESS] , який належить останній на праві власності та в якому вони проживали з відповідачем. Оскільки [PERSON] не надає ніякої матеріальної допомоги, тягар по сплаті обов`язкових платежів по кредиту лягає лише на позивачку, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому, в зв`язку з цим, позивачка вимушена була звернутися до суду та просила стягнути на її користь із відповідача аліменти на утримання під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років на користь позивача [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 05.07.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~повідомлена належним\~чином про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи.\~Телефонограмою.від\~30.08.2023\~просила розглянути\~справу без\~її участі,\~позовні вимоги\~підтримує у\~повному обсязі\~та просить\~ задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повістки та ухвали суду за адресою останнього відомого місця реєстрації та на адресу фактичного перебування в/ч [NUMBER] . Згідно поштового відправлення, яке повернулося до суду з адреси останнього відомого місця реєстрації проживання поштове повідомлення не вручене, підстава не вручення : «Адресат відмовився від отримання»; згідно поштового відправлення, яке повернулося до суду з місяця фактичного перебування - в/ч [NUMBER] , підстава не вручення зазначена: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, відповідно до ч. 11\~ст.\~128\~ЦПК України відповідач [PERSON] , як особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивачки відповідач до суду не подавав, у судове засідання 30.08.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ст.280\~ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Семенівського районного сулу Полтавської області від 30.08.2023 вирішено здійснити заочний розгляд даної цивільної справи. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.09.2022 сторони зареєстрували шлюб у Семенівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про складено відповідний актовий запис № 79, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Відповідно до медичного висновку Комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня» № 3495-48ВС-38Х5-4ХНР від 27.06.2023 позивачка [PERSON] є тимчасово непрацездатною у зв`язку з вагітністю та пологами, період непрацездатності з 26.06.2023 по 29.10.2023 (а.с. 6). Відповідно до довідки командира військової частини [NUMBER] [PERSON] від 21.03.2023 № 783 солдат [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 31.05.2022 по теперішній час 9а.с. 7). Згідно договору купівлі-продажу [PERSON] придбала у приватну власність житловий будинок [ADDRESS] . Житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га, кадастровий номер земельної ділянки 5324555101:01:001:0075 (а.с. 8-9, 10). Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованою значиться [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Крім цього, [PERSON] , [INFO] 12.04.2023 уклала з АТ «Державний ощадний банк України» договір про споживчий кредит № 329263647902 в розмірі 36100,00 грн (а.с. 12-13). який брався за взаємною згодою з відповідачем та за отримані кошти ведуться ремонтні роботи по покращенню житлово-побутових умов у житловому будинку [ADDRESS] , який належить останній на праві власності та в якому вони проживали з відповідачем. Згідно з ч. 8, 9ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вагітній дружині мають бути створені у сім`ї умови для збереження її здоров`я та народження здорової дитини (ч. 4ст. 49 СК України). Згідно з ч. ч. 1, 2, 4, 5ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Приписами ч. 6ст. 84 СК Українивизначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 85 СК Україниурегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка перебуває в стані вагітності, а також дружина з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписівст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з положень, які містяться вПостанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини під час вагітності та дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина під час вагітності потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині під час вагітності незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач є чоловіком позивачки, яка потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьох років, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимогст. 84 СК України. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки у позивачки виникло право на утримання аліментів від чоловіка під час вагітності, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу в необхідному розмірі, хоча може її надавати, а тому позов [PERSON] \~про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності підлягає задоволенню. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку, судом враховується, що відповідач є працездатний, жодних доказів того що він не може сплачувати аліменти на утримання дружини під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьохрічного віку суду не надав. Будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів, стягнень з відповідача за виконавчими документами, матеріали цивільної справи не містять. Однак, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами необхідність та можливість стягнення з відповідача аліментів на її утримання під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/3 усіх видів заробітку(доходу), відтак, суд приходить до висновку, що з урахуванням положень ст. ст.77,80 СК України, з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дружини [PERSON] під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 30.06.2023. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] є достатнім, та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Крім цього слід зазначити, що відповідачем не надано до суду доказів неспроможності його надавати допомогу на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку. Окремо суд наголошує на тій обставині, що після винесення рішення про стягнення аліментів на користь дружини на час її вагітності, після народження дитини, в разі проживання дитини з нею, рішення суду продовжує свою дію до досягнення дитиною трирічного віку, а тому винесення додаткового рішення не потрібно, - ч. 5ст. 84 СК України. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 263 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню та слід стягнувати з відповідача аліменти на утримання дружини під час вагітності в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу (щомісячно) починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення народженою дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачка [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), а відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141\~ЦПК України судовий збір в сумі 1073,60 гривень підлягає стягненню з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial