Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 28.09.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення від обов`язкової частки, посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем майна за заповітом, що прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Вважає, що дядько [PERSON] не має права на обов`язкову частку у спадщині після смерті останньої так, як не утримував заповідача, не сплачував комунальні платежі за квартиру, зловживав алкогольними напоями та вчиняв відносно останньої психологічне насильство. В судове засідання позивач та представник не з`явилися, в минулому судовому засіданні підтримували позовні вимоги, надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач та представник у судове засідання з`явилися, у минулому судовому засіданні заперечували проти позову. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.09.2022 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання у загальному проваджені. 07.02.2023 року до суду надійшов відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги. Ухвалою суду 29.06.2023 року закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 02.08.2023 року. 11.08.2023 року ухвалено рішення по справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем майна за заповітом, що прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , що вбачається з даних заповіту від 20.09.2018 року посвідченого Грицою Л.М., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу та спадкової справи №44/2021 від 09.11.2021 року. До складу спадкового майна ввійшла квартира [ADDRESS] . Також, підтверджується, що [PERSON] будучи інвалідом 2-ї групи є спадкоємицею що прийняла спадщину на обов`язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] , про що свідчить її заява у матеріалах спадкової справи. З даних пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 13.02.2020 року [PERSON] вбачається, що останній є непрацездатною особою пенсійного віку тому має право на обов`язкову частку у спадщині. Проте, заяви про прийняття спадщини не подавав. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що позивачем та його представником не представлено жодних доказів, які б вказували на правові підстави для усунення [PERSON] від спадкування, а саме не доведено факту ухилення останнього від обов`язку щодо утримання [PERSON] яка не перебувала у безпорадному стані. Не доведено тих обставин, на які посилалися, як на підставу своїх вимог, не надали докази в обгрунтування своїх вимог, не спростували тих обставин на які посилалися відповідач та її представник в обгрунтування своїх заперечень, що є їх обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення . 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Як бачається з роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 6. Судові витрати Судові витрати у справі не підлягають до стягнення з відповідача так, як в позові відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed