Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Заявниця, [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] [INFO] , який проживав і був зареєстрований до дня смерті у [ADDRESS] є батьком [PERSON] [INFO] ; встановити факт, що має юридичне значення, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане 01.08.1990 на ім`я [PERSON] належав [PERSON] . Обґрунтування вимог. В обґрунтування вимог заявниця, посилається на те, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , після смерті котрого державний нотаріус Жидачівської державної нотаріальної контори 02.10.2003 видав заявниці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що належав батькові. 06.07.2023 заявниця звернулась до Жидачівської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав її батькові на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із розбіжностями в свідоцтві про смерть спадкодавця та документах, що підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем, а також в правовстановлюючих документах на майно померлого. 29.04.1971 заявниця уклала шлюб із [PERSON] , після чого набула прізвище [PERSON] . Під час запису в її свідоцтві про шлюб було зроблено помилку, яка полягає у неправильному записі її прізвища, а саме замість вірного « [PERSON] » невірно вказано « [PERSON] ». Також, під час запису в її свідоцтві про народження було зроблено помилку, яка полягає у неправильному написання імені батька, а саме замість вірного « [PERSON] », невірно вказано « [PERSON] ». У свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок було зроблено помилку, а саме не вірно вказано прізвище і ім`я батька, замість вірного прізвища та імені « [PERSON] », невірно вказано « [PERSON] ». Відтак, заявниця вважає, що потрібно встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: що вона є донькою померлого [PERSON] та що свідотцо про право особистої власності на жилий будинок видане 01.08.1990 на ім`я [PERSON] , належав [PERSON] . Дані факти необхідно встановити для можливості оформлення права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок після смерті батька. У зв`язку із чим звернулась до суду із даною заявою. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 10.08.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 31.08.2023 /а.с. 20-21/. Розгляд справи по суті відбувся 31.08.2023 за участі позивачки [PERSON] . Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів наведених в заяві. Заінтересована особа завідувач Жидачівською ДНК Матусек В.В., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Надіслав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності. Проти задоволення вимог не заперечує. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] був батьком [PERSON] , [INFO] , а також, що йому належав житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявниці та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.02.1967 у м. Жидачів, Жидачівського району, Львівської області, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.12/. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 09.08.1978 [PERSON] та [PERSON] одружилися 01.06.1950 у с. Заболотівці, Жидачівського району Львівської області, запис № 3 /а.с.11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] повторно виданого 04.07.2023 Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] помер [INFO] у віці 71 рік /а.с.9/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.03.1953 у с. Рогізні, Жидачівського району, Дрогобицької області, [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.14/. Згідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого повторно 03.02.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.04.1971 в с. Бережниця Жидачівського району Львівської області, запис №11 та після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] /а.с.13/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Вільхівецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років /а.с.10/. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 01 серпня 1990, виданого виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів посвідчує, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспного двору, головою якого є [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02.10.2003 спадкоємцем [PERSON] є його дочка [PERSON] . Спадщина на яку видане свідоцтво про право на спадщину земельної частки (паю), площею 2,80 умовних кадастрових гектарів, належної померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого 12.08.2003 /а.с.15/. Відповідно до довідки від 01.08.2023 №424, [PERSON] (дівоче - [PERSON] ), адреса реєстрації [ADDRESS] , вона дійсно займалася похованням свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Проживала разом з ним, без реєстрації в [ADDRESS] /а.с.16/. Відповідно до витягу від 03.08.2023 №435 з погосподарської книги с. Рогізно Стрийського району Львівської області, згідно запису в погосподарських книгах [ADDRESS] , числиться житловий будинок з господарськими будівлями користувачем якого являється [PERSON] та за житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку /а.с.17/. Відповідно до довідки від 01.08.2023 №425, видана про те, що житловому будинку, який знаходиться у користуванні [PERSON] , присвоєно адресний номер [ADDRESS] /а.с.18/. Постановою приватного нотаріуса Жидачівської державної нотаріальної контори Матусека В.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.07.2023 №07/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з розбіжностями в свідоцтві про смерть спадкодавця та в документах, що підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцем, а також в правовстановлюючих документах на майно померлого, а саме « [PERSON] » - « [PERSON] », « [PERSON] »./а.с.7/. При вирішенні вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно з ст. 524 статті ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за ступенем споріднення батько-донька та факт належності правовстановлюючого документу Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, поясненнями заявниці, а також поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане 01.08.1990 виконкомом Жидачівською районною Радою народних депутатів на ім`я [PERSON] належало [PERSON] . Встановлення даних фактів має для заявниці юридичне значення, оскільки дає їй можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Заявниця оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з неможливістю довести в позасудовому порядку обставину родинних відносин; заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved