Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

У березні 2023 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.12.2019 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1001489709301 на підставі якого видано кредит у сумі 100860 грн. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 17.01.2023 року становить 134524,53 грн., з яких: 93932 грн. - заборгованість за кредитом; 26,38 грн. - заборгованість по процентах; 40566,15 грн. - заборгованість за комісією,яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 15.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків (а.с.45-46). Ухвалою суду від 21.03.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.56-57). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання про проведення судового засідання без участі представника банку на підставі наявних у справі доказів та матеріалів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.81). Відповідач в судові засідання, призначені на 25.04.2023 року, 13.06.2023 року, 17.08.2023 року повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.80, 87-88, 92-93). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.12.2019 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання останнім заяви №1001489709301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 100860 грн. на споживчі цілі зі сплатою 0,01 відсотків річних та комісії за обслуговування кредиту - 2,99 %, на строк 36 місяців про що також зазначається у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту (а.с.5, 6). Отже, згоду з усіма вказаними умовами цього договору та графіком щомісячних платежів по поверненню кредиту відповідач посвідчив своїм підписом у заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також своїм підписом у паспорті споживчого кредиту. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався погашати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, оплачувати комісійний щомісячний платіж на умовах, передбачених договором. АТ «Перший український міжнародний банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, що підтверджується копією меморіального ордеру №TR.39642933.98010.8810 від 16.12.2019 року (а.с.54). На підтвердження факту отримання кредиту [PERSON] позивачем надано виписку за договором з 16.12.2019 року по 17.01.2023 року (а.с.27-35). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 17.01.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором №1001489709301 від 16.12.2019 року складає 134524,56 грн., з яких: 93932 грн. - заборгованість за кредитом; 26,41 грн. - заборгованість по процентах; 40566,15 грн. - заборгованість за комісією (а.с.22-24). Відповідно копії письмової вимоги (повідомлення) від 17.01.2023 року №519, позивач з метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направляв письмову вимогу про погашення заборгованості в розмірі 134524,56 грн. в строк до 24.01.2023 року, що підтверджується копіями письмової вимоги (а.с.19) та списку згрупованих поштових відправлень (а.с.20-21). Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статі 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, обов`язок відповідача повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами існував у межах строку кредитування. У подальшому відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору від 16.12.2019 року строк дії договору становить 36 місяців, тобто до 16.12.2022 року включно. Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 16.12.2022 року заборгованість за кредитом складає 92102 грн. 18 коп., заборгованість за процентами складає 24 грн. 07 коп., заборгованість за комісією складає 40566 грн. 15 коп., а всього 132692 грн. 40 коп. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховуватизаборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом та комісію, тобто з 17.12.2022 року, тому в цій частині вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного кредитного договору, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даним кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом, а у позивача права вимагати від відповідача сплати такої заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором станом на 16.12.2022 року у розмірі 132692 грн. 40 коп., яка складається з: 92102 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом, 24 грн. 07 коп. - заборгованість за процентами, 40566 грн. 15 коп. - заборгованість за комісією. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2647 грн. 50 коп.

Outcome: partial