Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

17.08.2021 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом та посилається на наступні обставини. Станом на 21.09.2016 року [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський". Того ж дня, відповідно до дорожнього листа №722688 від 21.09.2016 року та згідно графіку роботи водіїв з доставки м`яса, позивач виконував свої трудові обов`язки з доставки м`яса птиці по маршруту ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" м.Нікополь - м.Київ мережа магазинів «Ашан». Близько о 04 годині 50 хвилин 22 вересня 2016 року, в районі сотого кілометру автомобільної траси Київ-Харків, автомобіль DAF державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , спровокував наїзд на автомобіль ISUZU державний номер [NUMBER] , під керуванням якого знаходився позивач. В результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був травмований позивач і доставлений до Центральної районної лікарні міста Яготин. В результаті нещасного випадку позивачу спричинено травми у вигляді: «політравма: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; забійна рана лівої скроневої області, закритий перелом сідничної кістки зліва, забійна рана лівого тазостегнового суглобу, закритий перелом медіальної лодижки лівого гомілково-ступневого суглобу». За результатами проведеного компетентною комісією розслідування прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. Даний факт підтверджується актом №3 Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом», актом Форми Н-5 «Про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22.09.2016 року о 04 год. 50 хв. на ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський"» та трудовою книжкою позивача. Згідно п.6 акту Форми Н-1, компетентною комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено що видом події, який призвів до настання нещасного випадку являється дорожньо-транспортна пригода на дорогах (шляхах) загального користування. При цьому небезпечним фактом визначено рухомі машини. Відповідно до п.7 акту Форми Н-1 причинами виникнення нещасного випадку є порушення правил безпеки руху. Відповідно до п.8 акту Форми Н-1, встановлено обладнання, експлуатація якого призвела до нещасного випадку, а саме автомобіль (ISUZU NOR 75P державний номер [NUMBER] 2014 року випуску, країна виробник - Японія, технічний огляд - 15.08.2016 р.,визнано технічно-справний), який є джерелом підвищеної небезпеки та належить відповідачу. Вищезазначені факти свідчать про відсутність вини позивача в настанні нещасного випадку на виробництві. 20.09.2017 року [PERSON] вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% встановлено необхідність в медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення. 24.10.2018 року [PERSON] повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25%, встановлено необхідність в медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення. 30.10.2019 року [PERSON] повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% з 01.09.2019 року - безстроково, встановлено необхідність в медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення. Зазначає, що у зв`язку з вищезазначеним нещасним випадком, починаючи з 56 річного віку назавжди порушено звичний спосіб життя [PERSON] . Йому було надано первинну медичну допомогу, тривалий час він був обмежений в можливості пересування в просторі, проходив курси медичного лікування із скаргами на біль в травмованих ділянках тіла. Не зважаючи на значний час, що минув з моменту травмування, наслідки травми переслідують позивача та завдають йому фізичні страждання і по нині. Наразі позивач відчуває біль в області лівої стопи, в попереку та грудному відділі, відчуває скутість та обмеження об`єму рухів в лівому колінному суглобі, біль в лівому гомілковоступневому суглобі, особливо больові відчуття посилюються при фізичних навантаженнях, внаслідок чого його турбує порушення функції опори та руху. Крім того, позивач відчуває стійкий головний біль, шум в голові, запаморочення, хиткість при ході, підвищену втомлюваність, порушення сну, підвищення артеріального тиску, його часто турбує нудота, особливо вранці, іноді в нічний час. Вказане не може не завдавати позивачу істотного дискомфорту та страждань, що негативно відображається на його повсякденному житті. Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушується сон позивача, що не дозволяє йому нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Наслідки травми призводять до постійного перенесення позивачем больових відчуттів, до необхідності проходження систематичних лікарських спостережень та придбання лікувальних засобів, що призводить до нераціональної втрати часу та життєвої енергії. Зокрема, тривалі переїзди в автомобільному, залізничному транспорті призводять до суттєвих труднощів, що виключає можливість здійснення подорожей. Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення значних зусиль для організації життя позивача, втрата працездатності привела до відсутності у позивача можливості у достатній мірі реалізувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливості позивача приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям. Перелічені негативні явища в житті позивача переконливо доводять факт завдання їй немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманої травми та стійкої втрати професійної працездатності. Право на компенсацію за моральну шкоду виникає у особи з дня встановлення стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. З огляду на ступінь втрати позивачем працездатності, його представник вважає, що розумною буде оцінка грошового відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, визначеної ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік», а саме в 24 місячних розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу: Ухвалою про відкриття провадження від 20.08.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ними такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 29.09.2021 року на адресу суду від генерального директора ТОВ «ПТАХОКОМЛЕКС ДНІПРОВСЬКИЙ» К.Дубенко надійшов відзив на позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, згідно якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначив, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ПТАХОКОМЛЕКС ДНІПРОВСЬКИЙ`про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та безпідставними, адже Товариство разом з позивачем є потерпілою стороною у справі про ДТП та зі свого боку здійснило всі залежні від нього заходи для забезпечення безпечних умов праці для свого водія та отримання останнім всіх передбачених законодавством виплат, що зумовлені пошкодженням здоров`я внаслідок ДТП. Позивачем не надано жодного допустимого, належного та достатнього доказу який би надав змогу дійти висновку, що внаслідок дій чи бездіяльності саме ТОВ «ПТАХОКОМЛЕКС ДНІПРОВСЬКИЙ» було суттєво порушено його нормальний життєвий цикл та завдано душевних страждань, тобто спричинена моральна шкода. Ухвалою судді від 20.08.2021 року позивачу надавався строк на подання відповіді на відзив, про те таким правом позивач не скористався. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно доч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зіч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач [PERSON] станом на 21.09.2016 року працював на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський". Того ж дня, відповідно до дорожнього листа №722688 від 21.09.2016 року та згідно графіку роботи водіїв з доставки м`яса, позивач виконував свої трудові обов`язки з доставки м`яса птиці по маршруту ТОВ "Птахокомплекс "Дніпровський" м.Нікополь - м.Київ мережа магазинів «Ашан». Близько о 04 годині 50 хвилин 22 вересня 2016 року, в районі сотого кілометру автомобільної траси Київ-Харків, автомобіль DAF державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , спровокував наїзд на автомобіль ISUZU державний номер [NUMBER] , під керуванням якого знаходився позивач. В результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був травмований позивач і доставлений до Центральної районної лікарні міста Яготин. В результаті нещасного випадку позивачу спричинено травми у вигляді: «політравма: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; забійна рана лівої скроневої області, закритий перелом сідничної кістки зліва, забійна рана лівого тазостегнового суглобу, закритий перелом медіальної лодижки лівого гомілково-ступневого суглобу». За фактом ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] , порушено кримінальну справу ЄРДР №12016110320000619 від 23.09.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 14.07.2017 складено акт №1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» форми Н-1. Пунктом 7 акту причиною нещасного випадку визнано порушення правил безпеки руху. У п. 9 акту зазначено діагноз [PERSON] - полі травма ЗЧМТСГМ, забійна рана лівої скроневої області, закритий перелом сідничної кістки зліва, забійна рана лівого тазостегнового суглобу, закритий перелом медіальної лодижки лівого г/с суглобу. Відповідно до п. 10 акту особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці, будуть встановлені після надходження матеріалів досудового розслідування з Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУНП в Київській області. Акт розслідування нещасного випадку від 14.07.2017 року містить аналогічні відомості. Зазначеними актами нещасний випадок визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом. У зв`язку з виробничою травмою позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% встановлено необхідність в медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення. 24.10.2018 року [PERSON] повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25%, встановлено необхідність в медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення. 30.10.2019 року [PERSON] повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25% з 01.09.2019 року - безстроково, встановлено необхідність в медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення. Внаслідок трудового каліцтва позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через перенесення больових відчуттів, лікування, втрату професійної працездатності. Факт отримання трудового каліцтва, встановлення ступеню втрати професійної працездатності свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального характеру. Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок трудового каліцтва - ушкодження здоров`я працівника внаслідок дій особи, що перебувала у трудових правовідносинах з власником джерела підвищеної небезпеки. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто законодавцем встановлено презумпцію вини володільця джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Встановлено, що внаслідок трудового каліцтва позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації її фізичних можливостей. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що "громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди". Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Тому відповідач має відповідати за шкоду, завдану його працівникам. Доводи представника відповідача про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт отримання трудового каліцтва, встановлення стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан здоров`я, суттєвість вимушених змін у житті. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності за наслідками оглядів МСЕК, довготривалість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн., що буде співмірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial