Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Представник заявниці звернувся до суду з вказаною заявою та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №487347 від 25.04.2001 року виданого Рибальською сільською Радою народних депутатів від 25.04.2001 року на ім`я [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона отримала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,92 га розташовану на території Дивізійської сільської ради (колишньої Рибальської сільської ради). На теперішній час вона має намір зареєструвати право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та перед цим присвоїти кадастровий номер земельній ділянці. При зверненні до інженера-землевпорядника з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) інженер землевпорядник в усній формі надав їй відмову з причини невірно зазначеного по-батькові в Державному акті на право приватної власності на землю. Так в Державному акті на право приватної власності на землю, по-батькові позивачки записано як « [PERSON] », а згідно паспорту « [PERSON] ». Також там стоїть помітка «виправленому вірити» та знову зазначено невірно її по-батькові « [PERSON] », зазначена помітка зроблена головою Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області, яка на думку позивачки немає жодної юридичної сили, оскільки Татарбунарська РДА не видавала зазначений державний акт на право приватної власності на землю. На думку позивачки, зазначені розбіжності у написанні по-батькові в Державному акті на право приватної власності на землю та паспорті це результат помилки посадової особи, яка склала зазначені документи. У зв`язку з тим, що без встановлення факту належності позивачці правовстановлюючого документа вона не зможе в подальшому вільно розпоряджатись своїм майном, тому звернулась до суду з вказаною заявою. До судового засідання заявниця та її представник не з`явилися, але представник заявниці надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність та задовольнити заяву в повному обсязі (а.с. 24). Представник Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до судового засідання не з`явився, але від сільського голови Дивізійської сільської ради надійшла заява, в якій просив справу слухати без участі представника та не заперечував проти задоволення заяви (а.с. 22). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, заявниці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №487347 від 25.04.2001 року виданого на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Рибальської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 16.02.2001 року, № 96, належить земельна ділянка площею 4,92 га, що розташована на території Рибальської сільської ради (а.с. 8). Як вбачається з паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області від 25.10.2000 року, по-батькові заявниці записано « [PERSON] » (а.с. 4). Однак, у державному акті по-батькові заявниці записано « [PERSON] », що згодом було виправлено на « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Той факт, що державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №487347 від 25.04.2001 року виданого на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Рибальської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 16.02.2001 року, № 96, на підставі якого заявниці належить земельна ділянка площею 4,92 га, що розташована на території Рибальської сільської ради, який був виданий на ім`я « [PERSON] » та згодом виправлено на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] підтверджується: копією РНОКПП заявниці, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.11.1953 року, повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2008 року, з яких вбачається, що по-батькові заявниці записано « [PERSON] » (а.с. 5-7). За змістом частини першої статті 293 ЦПК України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved