Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Єланський О.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] до 30 жовтня 2009 року, від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2008 року позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 29.08.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 22 липня 2021 року до 08 травня 2023 року, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Тобто позивач сплачує аліменти на утримання двох своїх дітей в розмірі частки його заробітку (доходу) на користь [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з чим, просить змінити розмір аліментів, які стягувалися щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття; змінити розмір аліментів, які стягувалися щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , з на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Єланський О.Г. надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Так, відповідно до п. п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Покровським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, 30.10.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №72 (а.с.4). Згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області №189/758/23 від 08.05.2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.6-7). Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2008 року Покровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №2-1474 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). 29.05.2023 року Покровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №189/1643/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Так, судом встановлено, що після ухвалення 10.10.2008 року рішення Покровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, 29.05.2023 року Покровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , також в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Подані позивачем докази дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON] , у нього, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч.1 ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився майновий стан, у порівнянні з його станом на момент ухвалення рішення суду 10.10.2008 року про стягнення аліментів на утримання сина, оскільки наразі він сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини від іншого шлюбу, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей позивача від двох шлюбів, встановлений різними рішеннями суду в різний час за різних обставин сумарно перевищує розмір аліментів, встановлений ч. 5 ст. 183 СК України, на утримання двох дітей. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального та сімейного стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, змінивши розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачів на утримання дітей, з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, враховуючи вимоги статей 182, 192 СК України. Однак, за правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили, тому позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів починаючи з 14.08.2023 року задоволенню не підлягають.

Outcome: partial