Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

28.11.2022 р. позивач [PERSON] звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вимогою до відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому просив припинити чинність обтяження шляхом скасування арешту нерухомого майна. Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2022 р. призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено сторонам строки для подання відзиву, зустрічного позову, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2022 р. витребувано докази, на виконання якої 30.01.2023 надійшли письмові докази. 18.04.2023 р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на належного [PERSON] . 04.07.2023 р. зазначена справа надійшла до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.05.2023 р., в порядку\~ст. 31 ЦПК України,\~для розгляду за підсудністю. В обґрунтування позову посилається на те, що 08.08.2008 р. позивач уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір, за умовами якого, позивач отримав кредит, обов`язки за яким вчасно та належно не виконував, що призвело до звернення банку з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виконання зобов`язань за договором забезпечувалося договором іпотеки нерухомого майна, укладеного між [PERSON] та банком. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-1800/11 було ухвалено рішення про стягнення з відповідачів по справі заборгованості по кредиту, банком було отримано виконавчий лист та передано до виконання Державної виконавчої служби Головного управління юстиції та відкрито виконавче провадження в межах якого винесено постанову про арешт майна боржника та про проведення виконавчих дій. 31.10.2012 р. ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області прийнято та відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.10.2011 р. 13.11.12 р. та 29.01.2013 р. позивач звертався до примусового відділу виконання рішень щодо отримання постанови про закриття виконавчого провадження, але відповіді не отримав. У подальшому позичальник врегулював наявну у нього за кредитним договором заборгованість з Банком шляхом переуступки боргу іншому кредитору [PERSON] , який сплатив визначену та узгоджену з банком суму боргу та претензій до позивача не має, тому банком було відкликано виконавчий лист з заявою про відсутність претензій до позичальника [PERSON] . Крім того, рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу у справі 212/6363/22 були припинені обтяження внесені в межах кредитного договору, який переуступлений відповідачу. За інформацією Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна наявний запис про обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно номер запису обтяження 11750132 зареєстрований 26.10.2015 р. та реєстраційний номер обтяження 12601491 зареєстрований 11.06.2012 р. Позивач не має невиконаних зобов`язань ані перед юридичними ані фізичними особами, тому просить суд припинити чинність обтяження шляхом скасування арешту нерухомого майна . Ухвалою судді від 11 липня 2023 року прийнято відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті, витребувані докази за клопотанням позивача. На виконання ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.12.2022 р. про витребування доказів 30.01.2023 р. надійшов лист №1468 від 17.01.2023 р. та копія витягу по ВП 32976837, ВП №49120580 з системи АСВП. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Представник позивача в судове засіданні не з`явилася, надала суду заяву про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 24 липня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, у якій він заявив про те, що заявлені до нього позовні вимоги визнає у повному обсязі, обставини, викладені у позовній заяві підтверджує, майнових та немайнових претензій до [PERSON] не має, не заперечує про припинення чинності встановлених обтяжень у вигляді арешту нерухомого майна які винесені в межах погашення заборгованості за генеральною Кредитною угодою №014/123/001 від 08.08.2008 р., а також кредитним договором №014/123/002, №014/123/003 від 08.08.2008 р., судове засіданні просить проводити без його участі, не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник третьої особи до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд, пояснення щодо позову, заяви про розгляду справи або відкладення розгляду не надав. Згідно з\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, відповідач не обмежений у праві на подачу заяви про визнання позову. Судом встановлено,\~що 08.08.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/123/002 від 08.08.2008 р., №014/123/003 від 08.08.2008 р. за Генеральною кредитною угодою № 014/123/001 від 08.08.2008 р. за умовами якого, позивач отримав кредит (а.с.44-47). У зв`язку з невиконанням належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 11.10.2011 року ухвалено рішення, яким задоволено вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 014/123/001 від 08.08.2008 р., кредитним договором №014/123/002 від 08.08.2008 р., кредитним договором №014/123/003 від 08.08.2008 р., договором поруки №12/110-3-/005 від 31.03.2010 р. в розмірі 4\~875\~752 грн.48 коп.(а.с.10-11). 18 лютого 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» відступив права вимоги за генеральною кредитною угодою №014/123/001 від 08.08.2008 р., в межах якої укладені Кредитний договір №014/123/002 від 08.08.2008 року та кредитний договір № 014/123/003 від 08.08.2008 новому кредитору в межах даних кредитних угод фізичній особі - [PERSON] (Договір відступлення права вимоги від 18.02.2019 (а.с.12-13). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 314393508 від 07.11.2022 в Реєстрі наявний запис про обтяження № 11750132 від 26.10.2015, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП 49120580, виданий 26.10.2015 головним державним виконавцем ВПВР УДВСК ГТУЮ у Дніпропетровській області та запис про обтяження № 12601491 від 11.06.2012, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП 32974147, виданий 06.06.2012 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 27.02.2023 р. [PERSON] не має перед новим кредитором невиконаних кредитних зобов`язань, майнових та немайнових претензій не має в зв`язку з чим [PERSON] не заперечує проти припинення чинності встановлених обтяжень у вигляді арешту нерухомого майна, які винесені в межах погашення заборгованості за генеральною Кредитною угодою №014/123/001 від 08.08.2008 р. та кредитними договорами №014/123/002, № 014/123/003 від 08.08.2008 р. (а.с.48). Як вбачається з відповіді на виконання ухвали суду та витягу ВП - спецпідрозділ ВП№32976837 та ВП №49120580 по виконанню виконавчого листа №2-1800-2011 виданого 22.05.2012 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором завершені в силу приписів п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження про що винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с.30-34). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.15, ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Згідно ч.1,2\~ст.\~56\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~ арешт\~майна (коштів)\~боржника застосовується\~для забезпечення\~реального виконання\~рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. У частині 4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» міститься вичерпний перелік щодо підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. У відповідності до ст.40 ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~ у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Таким чином, Закон не передбачає обов`язку державного виконавця зняти арешт у разі повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону. Як вбачається з відповіді Покровського ВДВС у м. Кривому Розі, виконавчі провадження №32976837 та №49120580 по виконанню в/л №2-1800-2011 виданого 22.05.2012 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу завершені, про що 07.11.2013 р. та 10.12.2015 р. винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувану в силу приписів п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на той час), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження за яким виконання не здійснювалося або здійснювалося частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними». Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Нормою\~ст. 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Аналізуючи надані по справі докази слід зазначити, що на теперішній час вищезазначені виконавчі провадження завершені про що державним виконавцем прийнято постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, що унеможливлює прийняття державним виконавцем поза межами виконавчого провадження будь-яких рішень, у тому числі і рішення про скасування арешту майна. Однак, інтереси позивача за захистом яких він звернувся до суду порушуються наявністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про обтяження, номер запису 11750132, 12601491 у вигляді арешту нерухомого майна Позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог надано відповідні докази виконання зобов`язання у повному обсязі, що підтверджено відповідачем у своїй заяві про визнання позову, суд вважає, що прийняті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна позивача втратили свою актуальність, правові підстави для арешту майна позивача відсутні, а його наявність порушує права позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-VI. Статтею 27 Закону № 1952-Х/І визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Отже, припиняються обтяження на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили, про припинення такого обтяження, тому за встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: approved