Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

У червні 2021 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши його у серпні 2021 р., та просить стягнути з відповідача борг в розмірі 120000 грн.. В обґрунтування позову зазначив, що 03.04.2020 р. він підписав договір «Про внесення додаткового вкладу третьою особою № 1030-19/05/2020». Вказаний договір було підписано лише позивачем. Згідно умов проекту цього договору, він повинен був внести грошові кошти у якості додаткового внеску до статутного капіталу відповідача в розмірі 120000 грн., а відповідач у договірні строки повинен був провести його ідентифікацію та вирішити питання про прийняття його до засновників товариства. 06.04.2020 р. він виконав свої договірні зобов`язання, перерахувавши відповідачу 120000 грн., що підтверджується квитанцією № 48723738 від 06.04.2020 р.. Відповідач після проведення ідентифікації, мав право відмовитися від виконання вказаного договору. Відповідно до ст. 4 вказаного договору, за спливом календарного місяця з договірної дати кінцевого терміну внесення додаткового вкладу - 09.06.2020 р., учасники ТОВ «Лайк АП», повинні були прийняти рішення про прийняття [PERSON] до складу учасників, з розміром внеску, відповідно до частки винесеної суми коштів в статутному капіталі відповідача. Але, по спливу календарного місяця з 09.06.2020 р., ніякого рішення прийнято не було. Він на адресу відповідача, направив поштою лист, в якому просив вказаний договір визнати таким, що втратив силу та повернути сплачені ним грошові кошти в розмірі 120000 грн.. Вказаний лист відповідачем було отримано 27.04.2021 р., але кошти йому відповідач не повернув. Відповідач відзив на позов не надала. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 03.04.2020 р. [PERSON] було підписано договір «Про внесення додаткового вкладу третьою особою № 1030-19/05/2020». Вказаний договір було підписано лише позивачем. Згідно умов проекту цього договору, [PERSON] повинен був внести грошові кошти у якості додаткового внеску до статутного капіталу ТОВ «Лайк АП» в розмірі 120000 грн., а ТОВ «Лайк АП» у договірні строки повинно було провести ідентифікацію [PERSON] та вирішити питання про прийняття його до засновників товариства. 06.04.2020 р. [PERSON] виконав свої договірні зобов`язання та перерахував відповідачу 120000 грн., що підтверджується квитанцією № 48723738 від 06.04.2020 р.. ТОВ «Лайк АП» після проведення ідентифікації [PERSON] , мало право відмовитися від виконання вказаного договору. Відповідно до ст. 4 вказаного договору, за спливом календарного місяця з договірної дати кінцевого терміну внесення додаткового вкладу - 09.06.2020 р., учасники ТОВ «Лайк АП», повинні були прийняти рішення про прийняття [PERSON] до складу учасників, з розміром внеску, відповідно до частки винесеної суми коштів в статутному капіталі відповідача. Але, по спливу календарного місяця з 09.06.2020 р., ніякого рішення прийнято не було. [PERSON] на адресу ТОВ «Лайк АП», направив поштою лист, в якому просив вказаний договір визнати таким, що втратив силу та повернути сплачені ним грошові кошти в розмірі 120000 грн.. Вказаний лист ТОВ «Лайк АП» було отримано 27.04.2021 р., але кошти [PERSON] не повернуто (а.с. 3-7, 8, 9, 10, 11, 12-15). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч. І ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 525 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Тому, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 1200 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 11, 207, 525, 530, 610, 612, 626 ЦК України,

Outcome: approved