Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 17 лютого 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Милівецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання сторони не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки. З відповідачем разом не проживають і не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Спільне життя у них не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного. Окрім того, в них різні погляди на життя та побут. Фактично їхня сім`я розпалася, існує лише формально, а тому позивач прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Дядик Я.Б. позовні вимоги довірительки підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи через оголошення на веб порталі судової влади. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивачки та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 17 лютого 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Милівецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають і не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Спільне життя у них не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного. Окрім того, в них різні погляди на життя та побут. Фактично їхня сім`я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved