Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи 27 липня 2021 року позивач звернувся з позовом до відповідачки, третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що сторони з початку 2016 року перебували у близьких стосунках. [PERSON] являється батьком трьох спільних діток з [PERSON] , які проживають разом із матір`ю: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Діти народилися за відсутності шлюбу між позивачем та відповідачем, тому тільки старший хлопчик має прізвище та по-батькові позивача, оскільки відповідачка тоді погодилася подати заяву про спільне батьківство. У зв`язку зі своїм конфліктним характером, останніх двох спільних з позивачем дітей, відповідач зареєструвала у Книзі реєстрації народжень за своїм прізвищем. Подавати спільні заяви про батьківство відповідач категорично відмовлялася. Доки позивач перебував у близьких стосунках із відповідачкою, він виховував дітей, купував їм речі, проводив з ними відпочинок та брав максимальну участь у їх житті. В подальшому конфліктний характер відповідачки призвів до розірвання стосунків із позивачем та у травні 2019 року сторони припинили близькі відносини. При цьому, відповідачка почала перешкоджати позивачу у побаченнях з дітьми, відсторонила його від участі у їх житті і вихованні, використовує дітей як важіль шантажу та тиску на позивача. У зв`язку з цими подіями, позивач має намір подати позов про встановлення порядку участі батька у вихованні дітей, але для цього необхідно визнати батьківство позивача щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Просить суд визнати громадянина України, [PERSON] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 21.01.2021 року Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 26 жовтня 2021 року відповідач скерувала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що з серпня 2016 року по січень 2021 року, вона з позивачем дійсно знаходилась в позашлюбних стосунках. Від позашлюбних відносин у неї з позивачем народився син [PERSON] , [INFO] , якого спочатку позивач не визнавав, лише після народження дитини, згодою його батьків, що він схожий на них. Відбулася реєстрація народження дитини, за позивачем було визнано про те, що він є батьком дитини та було внесено відповідний реєстраційний запис. [INFO] у неї народився син [PERSON] , [INFO] син [PERSON] . В зв`язку з відмовою позивача визнати синами [PERSON] та [PERSON] та відмовою позивача подати до органу державної реєстрації заяву про походження дітей, в порядку ст. 135 СК України, за заявою відповідачки внесені відомості щодо [PERSON] та [PERSON] на її прізвище [PERSON] , а ім`я та по батькові за її вказівкою [PERSON] . В позовній заяві позивач послався як на доказ того, що він в заяві до Глевахівського центру надання соціальних послуг визнала позивача батьком дітей, хоча в даній заяві вказано про те, що позивач являється батьком [PERSON] за процедурою визнання батьківства, а щодо дітей [PERSON] та [PERSON] в даній заяві вказано про те, що я виступаю як «матір одиначка». Тому дана заява не може бути належним доказом того, що позивач являється батьком [PERSON] та [PERSON] . Вважає не обґрунтованим твердження позивача про те, що вона не погоджувалася подати заяву про спільне батьківство так як саме нею заява подана лише після того як позивач відмовився подати спільну заяву про батьківство. Окрім того, позивач ніколи після реєстрації дітей не пропонував їй перереєструвати [PERSON] та [PERSON] на його прізвище та вказати його по батькові. Разом з дітьми вона проживає в с. Глеваха, Київської області. Після розірвання стосунків з відповідачем вона ніколи не забороняла йому побачення з дітьми, але вимагала побачення з ними лише в її присутності, як вони являються малолітніми дітьми. Останній раз позивач звернувся з проханням про побачення з дітьми на початку серпня 2021 року, але так як вона в той час була з дітьми в батьків у м. Черкаси вона йому запропонувала приїхати до [PERSON] , після даного звернення позивач більше не звертався з проханням побачитись з дітьми та не приїздив. В телефонних розмовах позивач принижує її, і питає як діти. За останні 2 місяці жодного разу не поцікавився станом благополуччям та здоров`ям своїх дітей. Останній очний контакт був у липні. Тому, твердження позивача про те, що вона перешкоджає позивачу у побаченнях з дітьми є надуманими, не обґрунтованим та безпідставними та такими, що не підтверджені належними доказами. Копії спільних фотокарток наданих позивачем, не можуть служити належним доказом того, що позивач являється батьком дітей, так як і паспорти відповідача і позивача не можуть підтверджувати батьківство позивача щодо дітей. 26 жовтня 2021 року представник третьої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скувала до суду пояснення по справі. В обґрунтування посилався на те, що відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З травня 2006 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батька (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У випадку необхідності зміни прізвища дитини ці відомості також мають бути відображені в резолютивній частині рішення суду. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства ), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У зв`язку з чим повідомляє, що актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , складений 23.05.2018 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за № 802; актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , складений 27.07.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за № 1536. Крім того, в прохальній частині заяви містяться помилки, а саме: у паспортних даних заявника вказано дату видачі паспорта « [INFO] » замість правильної « [INFO] », ім`я дитини вказано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », та « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». 05 листопада 2021 року представник позивача адвокат Вітер В.М. скерував до суду заяву про зміну предмету позову, оскільки сторона позивача не мала інформації щодо актових записів про народження дітей, вони звернулися до суду за їх отримання з клопотанням про витребування доказів, та після їх отримання, з пояснень наданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та просив суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису № 802 від 23.05.2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] , визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ., зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису № 1536 від 27.07.2019 року про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] . Стягнути судові витрати. Приймаючи до розгляду на стадії підготовчого провадження заяву про зміну предмета позову, суд виходив з того, що вказана заява подана позивачем в порядку реалізації його процесуального права згідно ст.49 ЦПК України на зміну предмета позову без зміни підстав позову для обрання ефективного способу захисту порушеного права. Представник позивач адвокат Вітер В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково вказував, що за клопотанням позивача у справі судом призначалась експертиза для підтвердження батьківства, однак відповідачка ухилилась від експертизи, що просив суд врахувати при вирішенні справи. Представник відповідачки адвокат Буджерак М.Р. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Додатково пояснив, що в період перебування сторін у близьких стосунках відповідачка також перебувала у близьких стосунках із іншими чоловіками. Представник третьої особи Яковлєв А.О. в судовому засіданні поклався на розсуд суду. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без участі, покладаються на розсуд суду. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Хід розгляду справи 05 жовтня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Залучено в якості третьої особи орган опіки та піклування Черкаської міської ради. 02 листопада 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси провести в режимі відеоконференції судове засідання по розгляду цивільної справи в приміщенні Васильківського міськрайонного суду Київської області. Відкладено підготовче судове засідання. 10 травня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси судове засідання відкладено. 29 червня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси судове засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи «EasyCon» з використанням власних технічних засобів представника позивача адвоката Вітер В.М. 30 червня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої поставлено запитання: Чи є громадянин України [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 21.01.2010 року Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є - громадянка України, [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 02.01.2001 Соснівським РВУМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] )? Яка вірогідність батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] ? Чи є громадянин України [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 21.01.2010 року Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є - громадянка України, [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 02.01.2001 Соснівським РВУМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] )? Яка вірогідність батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] ? Проведення експертизи доручено судовому експерту Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. 01 вересня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання батьківства. 08 вересня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання судового експерта ДНДЕКЦ МВС України від 09.08.2022 року № СЕ-19-22/25577-БД [PERSON] задоволено. Надано судовому експерту ДНДЕКЦ МВС України від 09.08.2022 року № СЕ-19-22/25577-БД [PERSON] дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження або зміну їх властивостей. Зобов`язано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] прибути для відбору зразків букального апітелію до ДНДЕКЦ МВС за адресою: вул. Велика Кільцева, 4, м. Київ, 20.09.2022 09:00 до 12:00 години. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 16 листопада 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання батьківства. 23 січня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що сторони перебували у близьких стосунках без реєстрації шлюбу з початку 2016 року до травня 2019 року, що підтверджено поясненнями сторін. [INFO] народився [PERSON] , [INFO] , батьками якого зареєстровані [PERSON] та [PERSON] згідно спільної заяви батьків. [INFO] народився [PERSON] , актовий запис № 802 від 23 травня 2018 року по Черкаському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відомості про матір - [PERSON] , відомості про батька - [PERSON] в порядку ст. 135 СК України, за заявою матері, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини від 10.11.2021 року № 00033601414. [INFO] народився [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] , актовий запис № 1536 від 27 липня 2019 року по Черкаському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відомості про батька - [PERSON] в порядку ст. 135 СК України, за заявою матері, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини від 10.11.2021 року № 00033619260. 03 лютого 2021 року до в.о. директору Комунального закладу Глевахівської селищної ради «Глевахівського центра надання соціальних послуг» Карповець С.І. звернулася [PERSON] з заявою про те, що вона є матір`ю п`ятерих дітей. Троє дітей від [PERSON] . [PERSON] 21.04.2017 - процедура визнання батьківства. [PERSON] , [INFO] - матір одиначка, [PERSON] , [INFO] - матір одиначка. В заяві зазначила про вчинення акту домашнього насильства до [PERSON] зі сторони батька та просила провести роботу з її чоловіком. Фактів притягнення позивача до відповідальності будь-якого-виду за неправомірні діі по відношенню до відповідачки чи дітей судом не встановлено. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з нормами ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного кодексу України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження. Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.(частина перша, друга статті 77 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доводів сторін у заявах по суті справи та зібраних у справі письмових доказів дає підстави дійти висновку, що в ході судового розгляді підтверджений факт визнання батьківства відповідачем щодо народжених у відповідачки в період близьких стосунків між сторонами синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зокрема відповідач спілкувався з дітьми та з моменту їх народження брав участь в їх вихованні, без будь-яких заперечень з боку відповідачки, що підтверджено приєднаними до справи фотосвітлинами, на яких зображено позивача, відповідачку та її синів в різних місцях на відпочинку та за місцем проживання, також в колі інших осіб. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачка не оспорювала те, що позивач в період близьких стосунків між сторонами брав участь у вихованні її дітей та спілкуванні з ними та наголошувала, що реєстрація його батьківства не була проведена з вини відповідача та навіть після припинення близьких стосунків вона не перешкоджає позивачу спілкуватись з дітьми і не відмовлялась реєструвати його батьківство. Доводи представника відповідачки в судовому засіданні про імовірність батьківства іншої особи щодо її синів [PERSON] та [PERSON] є суперечливими по відношенню до доводів її відзиву на позовну заяву та не підтвердженими будь-якими доказами. Крім того, суд враховує, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05). Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Судом встановлено, що у справі за клопотанням позивача призначалась судово-генетична експертиза для встановлення біологічного батьківства позивача, проте відповідачка з дітьми не з`явились для забору біологічних зразків для проведення судово-генетичної експертизи, що унеможливило її проведення і це свідчить про ухилення відповідачки від проведення зазначеної експертизи. При цьому судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-генетичної експертизи та забезпечення участі відповідача разом з дітьми у її проведенні, оскільки ухвалою суду від 08 вересня 2002 року, було зобов`язано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] прибути для відбору зразків букального апітелію до ДНДЕКЦ МВС за адресою: вул. Велика Кільцева, 4, м. Київ, 20.09.2022 09:00 до 12:00 години. Вказана ухавала була постановлена в судовому засіданні за участю представника відповідачки і відсутності будь-яких заперечень від відповідачки. Відповідач не довела наявність поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися разом з дітьми до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини. Вказані дії та бездіяльність відповідача, що призвели до неможливості проведення експертизи, надають суду підстави визнати факт та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від позивача (стаття 109 ЦПК України). Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 277/836/16-ц, (провадження № 61-48029св18). Доводи відповідачки щодо недоведеності позивачем заявлених вимог суд вважає необґрунтованими, виходячи з такого. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Отже, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17. Суд виходить з того, що факт батьківства позивача щодо дітей відповідачки [PERSON] та [PERSON] об`єктивно підтверджується послідовними та узгодженими між собою поясненнями позивача та іншими матеріалами справи, які свідчать про те, що позивач визнавав своє батьківство, займався вихованням малолітніх дітей відповдачки [PERSON] та [PERSON] і бажає у подальшому приймати участь у вихованні дітей. Відтак, подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування. Досліджені в судовому засіданні надані позивачемю докази є не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог. Відповідачка в обґрунтування заперечень проти позовних вимог жодних доказів не подала. Більше того, не з`явлення відповідачки разом із дітьмии до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства. Суд також враховує, що згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд має враховувати передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому та гармонійному середовищі. Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2018 року у справі справа № 520/1890/16-ц. Частина 1 ст.7 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Суд виходить з того, що право дитини на проживання в сім`ї є системоутворюючим правом, оскільки саме із цим правом пов`язані інші права дитини (право на належне батьківське виховання, право на спілкування та контакт з батьками тощо), що разом охоплюються поняттям «сімейні права дитини». Право дитини знати своїх батьків є складовою права на приватне життя і таке право гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року. Європейський суд з прав людини не став виводити зі ст. 8 Конвенції (право на повагу до приватного і сімейного життя) абсолютне право на достовірність свого біологічного походження ( «Одьєвр проти Франції» від 13 лютого 2003 року). Встановивши обставини справи, суд доходить висновку, що спірні правовідносини між сторонами виникли з сімейних правовідносин - спору про реєстрацію батьківства позивача щодо дітей відповідачки та створення у цьому перешкод матір`ю, отже спірні відносини потрапляють у сферу застосування статті 8 та внаслідок позбавлення відповідачкою позивача можливості реєстрації батьківства з метою спілкуватись та брати участь у вихованні з дітьми відбулось втручання у гарантоване право позивача на повагу до сімейного життя. Щодо забезпечення поваги до гарантованого права держава має позитивні зобов`язання, які полягають у зобов`язанні держави діяти так, щоб реалізація вказаних прав була ефективною. Іншими словами, держава має вживати прав для надання цих прав і забезпечення захисту цих прав, в тому числі від дій приватних осіб. Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, враховуючи всі встановлені обставини даної справи в сукупності, суд приходить до висновку, що перешкоджання відповідачкою в реєстрації батьківства позивача після тривалого періоду спільного виховання дітей в період існування між сторонами близьких стосунків порушує не лише права батька, а й права дітей знати свого батька, якими фактично мати розпоряджається на власний розсуд, ухилившись від проходження експертизи для підтвердження походження дітей від позивача та не ініціюючи встановлення батьківства інших осіб для захисту прав свої дітей знати свого батька. Взаємовідносини між сторонами не мають відображатися на дітях, які не мають бути заручником тих чи інших непорозумінь. Діти мають знати батька та матір і спілкуватися з ними для підтримання сімейних стосунків, що відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей, які полягають у зростанні у гармонійному і стабільному середовищі. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, досліджених в судовому засіданні доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в частині визнання [PERSON] , батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В іншій частині вимог про зобов`язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки залучення відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якості третьої особи виключає підставність покладання на нього обов`язку за рішенням суду. Для внесення змін до актових записів позивач вправі звернутись до органу ДРАЦС у встановленому законом порядку. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем в сумі 1816 грн, що підтверджено документально. З приводу компенсації понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, представник позивача до закінчення судових дебатів заявив про надання доказів щодо розміру понесених витрат у цій справі у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial