Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив суд розірвати між ним та відповідачем шлюб, зареєстрований 24.04.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Христинівського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 14 та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 24.04.1999 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них з відповідачем є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Під час спільного життя між ним та відповідачем взаємовідносини не склалися з приводу того, що вони мають різні погляди на життя. Однією сім`єю з дружиною вони не проживають. Спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідач залишила місце їх постійного проживання та разом зі старшою донькою проживають в іншому місці, відповідач не бажає підтримувати з ним шлюбні відносини. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе і суперечить його інтересам. Їх неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати з ним, що підтверджується відповідним витягом №1929 від 24.07.2023 р. про зареєстрованих у житловому будинку осіб за адресою: [ADDRESS] та надалі бажає проживати з позивачем. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою. Договору про стягнення аліментів між ними не існує. У зв`язку з чим він змушений поставити питання про стягнення аліментів з відповідача. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у заяві зазначив, що він підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у заяві також вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з неї аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина, якій виповнилось чотирнадцять років, самостійно визначила своє місце проживання разом з батьком. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч. 3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що 24.04.1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Христинівського районного управління юстиції Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 14. Від спільного життя подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З позову вбачається, що під час спільного життя між подружжям взаємовідносини не склалися з приводу того, що подружжя має різні погляди на життя. На даний час шлюб існує формально, подружжя не веде спільне господарство та не підтримує шлюбно-сімейні стосунки. Поновлювати ці стосунки позивач не бажає і вважає, що це буде суперечити його інтересам. Відповідач не оспорює обставини, викладені у позові та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно дост.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження підчас шлюбу та підчас його розірвання. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При розгляді позову про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримав, а відповідач визнала позов і не заперечує проти розірвання шлюбу, а також зауважує на тому, що сімейні стосунки між сторонами фактично припинені. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не виявила бажання щодо відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом також встановлено, що після фактичного розпаду сім`ї неповнолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває зі слів позивача, на його утриманні, що підтверджується витягом виконавчого комітету Христинівської міської ради №1929 від 24.07.2023 року про зареєстрованих у житловому будинку осіб. Відповідач [PERSON] належної допомоги на утримання доньки не надає. Позивач самотужки забезпечує доньку всім необхідним, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Так, судом встановлено той факт, що неповнолітня донька сторін знаходиться на утриманні позивача, відповідач у добровільному порядку надавати допомогу в необхідному розмірі відмовляється, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України та дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття . Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Також, суд вбачає всі підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач в поданій заяві просив залишити судові витрати у вигляді сплати судового збору за ним, суд залишає судові витрати за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved