Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 7129 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості. Вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог закону, оскільки нотаріусу згідно переліку документів не надано оригіналу нотаріально посвідченого договору, крім того недодержано вимогу безспірності заборгованості й направлення вимоги боржнику. Просить суд визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача сплачений при подачі позову до суду судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою від 14.06.2023 провадження у справі відкрито й призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачем відзиву на позову заяву не подано. Від третіх осіб пояснень не надійшло. 04.07.2023 представником відповідача подані суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, заяву про визнання позовних вимог. Ухвалою суду від 02.08.2023 в задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді відмовлено. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 7129 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в загальному розмірі 25050,00 грн. Виконавчий напис мотивований приватним нотаріусом тим, що [PERSON] уклала кредитний договір № 015-051469/13-00938-вкл-к від 18.03.2013 з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 11.06.2018 по 18.08.2020, сума заборгованості складає 25000,00 - заборгованість за тілом кредиту, сума за вчинення виконавчого напису складає 50,00 грн, а всього 25050,00 грн (а.с. 9). Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові СМУМЮ (м. Харків) від 14.02.2022 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 7129 від 18.08.2020 (а.с. 10). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Враховуючи викладене, приватний нотаріус, вчиняючи 18.08.2020 виконавчий напис № 7129 неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17. Відповідач не подав суду доказів про те, що між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено нотаріально посвідчений договір кредиту. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, отже позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу, проте на час ухвалення рішення у справі доказів понесення витрат на правничу допомогу та їх розміру не подала. Враховуючи викладене та

Outcome: approved