Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 102, так як сімейне життя з відповідачем не склалось; між ними виникли неприязні та напружені стосунки, які негативно впливають на емоціний стан позивачки та їхнього сина, спроби примирення позитивних результатів не дали. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні без участі сторін. Представник відповідача подав до суду письмову заяву про визнання позову відповідачем. Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 102, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 14 липня 2012 року (а.с.3); мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Позивачка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що стверджується Витягом з Реєстру територіальної громади від 27.03.2023 року (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини як чоловік і дружина не підтримують, втратили почуття любові і поваги один до одного, протягом наданого судом строку для примирення сімейні відносини не відновили. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті немайнові та майнові права сторін і дитини. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд знаходить, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає відшкодуванню на користь позивачки судовий збір, сплачений при зверненні з позовом до суду. Щодо стягнення з відповідача в користь позивачки витрат на правничу допомогу, то суд враховує наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Факт надання професійної правничої допомоги позивачці [PERSON] стверджується Договором про надання правової допомоги від 29.03.2023 р (а.с.8), Прибутковим касовим ордером від 29 березня 2023 року на суму 1450,00 грн (а.с.9), квитанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 29.03.2023 року, з якої вбачається, що 29.03.2023 р [PERSON] сплатила адвокату Оліферук Ж.А. за правничу допомогу 1450,00 грн (а.с.9). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правниччу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідач та його представник не заявили клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не довели необгрунтованість витрат на правничу допомогу. Тому підстав для зменшення розміру заявлених позивачкою витрат на правничу допомогу суд не вбачає. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача слід стягнути в користь позивачки 1450 грн за надання правничої допомоги, а всього 2523 грн 60 коп судових витрат (1073,60 грн + 1450 грн = 2523,60 грн).

Outcome: approved