Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на: домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] ; земельну ділянку загальною площею 0,5306 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в ур. «Над млакою» в с. Королівка Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, які належали [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрувала тим, що по [ADDRESS] проживала її мати [PERSON] і їй на праві власності належало вищевказане майно. [INFO] мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на усе належне їй майно. Вона прийняла спадщину після смерті матері, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Однак, в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, оскільки не підтверджено факт родинних відносин між спадкодавцем матір`ю [PERSON] та нею як спадкоємцем, оскільки у них з матір`ю різні прізвища. Вказала, що її мати [PERSON] 20.01.1953 року одружилася з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Разом з тим, мати не поміняла паспорт з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Батько [PERSON] відразу після одруження виїхав на сезонні роботи на східну Україну та, не повертаючись додому, виїхав в Росію і з того часу більше в с. Королівка не повертався, жодного зв`язку з мамою не підтримував. Його доля їй невідома. У 1960 році мати [PERSON] поїхала на заробітки в с. Волоске Солонянського району Дніпропетровської області, де [INFO] народила її. Реєстрацію її народження провели на підставі паспорта матері і при переводі прізвища « [PERSON] » на російську мову вказавли її прізвище як « [PERSON] ». Мати приховала факт перебування у шлюбі з [PERSON] і в її свідоцтві про народження в графі «батько» зазначені прочерки. Зимою 1961 року мати разом з нею повернулася в с. Королівка. Після здобуття Україною незалежності матері видали паспорт громадянина України, вказавши її прізвище на підставі свідоцтва про одруження « [PERSON] ». А тому в мотивувальній частині рішення суду необхідно встановити факт родинних відносин між нею та її матір`ю [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в позовній заяві у випадку її неявки в судове засідання просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, не заперечив проти його задоволення та просив розглянути справу без участі представника Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 38). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження [PERSON] (мати позивача) 20.01.1953 року одружилася з [PERSON] з (батько позивача) та після одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 15). Однак після одруження мати позивача [PERSON] не поміняла паспорт з прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 13) позивач [PERSON] народилася [INFO] , в графі «Батько» проставлено прочерк, а в графі «Мати» вказано « [PERSON] ». Згодом мати позивача [PERSON] поміняла паспорт, змінивши своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач [PERSON] 28.04.1979 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 14). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.04.2008 року, зареєстрованого Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 16.04.2008 року, реєстраційний номер: [NUMBER] , [PERSON] (мати позивача) на праві власності належало домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 03.03.2008 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за вищевказаною адресою, побудовані у у 1969 році (а.с. 4-6). Дані відомості також підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 340452326 від 26.07.2023 року (а.с. 8). Також відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 012468 від 14.12.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 102, виданого на підставі рішення Королівської сільської Ради народних депутатів № 24 від 05.07.2001 року, [PERSON] (мати позивача) належала земельна ділянка, площею 0,5306 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території сю Королівка ур. «Над млакою» (а.с. 9). [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки проживала та була зареєстрована разом нею на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Королівського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 76 від 07.02.2023 року (а.с. 11). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 42/2023 від 16.02.2023 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (а.с. 40-55), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно виписки з по господарських книг Королівської сільської ради №№ 2,4 за 1961-2010 роки, виданої Королівського старостинського округу № 6 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 236 від 19.07.2023 року (а.с. 16-18), [PERSON] , яка була головою двору, була зареєстрована та проживала в господарстві № 122 разом із дочкою [PERSON] (позивач). Відповідно до довідки Королівського старостинського округу № 6 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 257 від 19.07.2023 року (а.с. 19) [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . [PERSON] (позивач) проживала разом з матір`ю [PERSON] , вели спільне господарство, проводила похорон своєї матері за власний кошт. З оцінки наявних у справі доказів в судовому засіданні встановлено факт родинних відносин про те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно являлася матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] , враховуючи те, що цей факт дійсно має для позивача юридичне значення. В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що не підтверджено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. за № 68/02-31 від 23.02.2023 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 663,10 грн. (а.с. 30). На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved