Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа з позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком - відмовлено, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю - задоволено, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] до досягнення дитиною 14-річного віку, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1488,60 грн. Позивач за зустрічним позовом - [PERSON] в межах визначеного процесуальним законом строку звернулась до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення судових витрат в сумі 183 764,07 грн., які були нею понесені внаслідок спору у справі № 752/5494/20, оскільки вказане питання не було вирішено судом при ухваленні судового рішення. Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4ст. 270 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі № 357/380/20, від 08.06.2021 року у справі 550/936/18. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21). В той же час, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (постанова Великої Палати у справі № 910/12876/19). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком - задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . В іншій частині позовних вимог - відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 840,00 грн. судового збору. Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком - задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 29 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком - залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 - залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 04.05.2022 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року скасовано. Справу № 752/5494/20 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Крата В.І. постановлена Окрема думка. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2022 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.10.2022 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком - відмовлено, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю - задоволено, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] до досягнення дитиною 14-річного віку, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 488,60 грн. Про намір подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] заявлено своєчасно. Так, при подачі відзиву на позов [PERSON] , та при поданні зустрічного позову [PERSON] було заявлено про орієнтовний загальний розмір витрат на правничу допомогу, до закінчення судових дебатів остання заявляла про стягнення витрат на правову допомогу, однак, при ухваленні рішення вказане питання вирішено не було. Тому, стороною позивача за зустрічним позовом направлена заява про ухвалення додаткового рішення у справі. Звертаючись до суду із вказаною заявою, [PERSON] просила стягнути на її користь з відповідача: -витрати на сплату професійної правничої допомоги у розмірі 121 166,90 грн. та комісія банку в сумі 845,20 грн. у зв`язку із одним розглядом справи Голосіївським районним судом м. Києва; витрати на послуги нотаріуса з оформлення довіреності № 989 від 14.04.2020 року в сумі 600,00 грн.; витрати на послуги експерта у сумі 17 978,40 грн. та комісія банку в сумі 163,17 грн.; -у зв`язку із поданням апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року витрати на сплату судового збору в сумі 1 261,20 грн.; витрати на сплату професійної правничої допомоги у розмірі 31 500,00 грн. та комісія банку в сумі 09,00 грн.; -у зв`язку із поданням касаційної скарги на скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року витрати на сплату судового збору в сумі 1 681,60 грн.; -у зв`язку із поданням зустрічного позову витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 грн.; витрати на сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 грн.; витрати на сплату професійної правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн. та комісія банку в сумі 70,00 грн. На підтвердження понесених витрат [PERSON] надала договір № 02ц про надання правничої допомоги від 06.01.2022 року, укладений між нею та адвокатом Савицькою С.Л., згідно п. 4.1. якого сторонами визначено, що оплата послуг адвоката за цим договором становить 7 000,00 грн., що сплачуються протягом 5 днів з дня підписання цього договору; квитанцію про сплату № 70592 від 24.06.2021 року судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 26.05.2021 року на суму 1 261,20 грн.; квитанцію № 122699441 від 06.01.2022 року про сплату 7 000,00 грн., комісія банку 70,00 грн.; квитанцію про сплату № 66644 від 20.12.2021 року судового збору за подання касаційної скарги на суму 1 681,60грн.; договір про надання правової допомоги № 20/5 від 13.04.2020 року, укладений між нею й Адвокатським бюро «Юридичний бутик Ярослава Олійника», та угоди про внесення змін і доповнень № 20/5-20/4-1 від 13.04.2020 року, № 20/5-20/10-1 від 19.10.2020 року, № 20/5-20/9-1 від 14.09.2021 року до вказаного договору, звіти про надані послуги та квитанції про оплату послуг; договір № 121/20/1 від 12.11.2020 року про залучення фахівця (експерта) на договірних умовах для проведення експертно-психологічного дослідження науково-теоретичного характеру, акт виконаних робіт № 0412/20/1 від 04.12.2020 року та квитанції, а також копію довіреності, посвідченої 14.04.2020 року (т. 5 а.с. 60-102, а.с. т. 9 а.с. 146-160). З матеріалів справи слідує, що 13.04.2020 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Юридичний бутик Ярослава Олійника» було укладено договір про надання правової допомоги № 20/5 (т. 5 а.с. 60). Відповідно до матеріалів справі представництво інтересів [PERSON] здійснювалось адвокатами Олійником Я.А. та Стафійчуком В.В. (АБ «Юридичний бутик Ярослава Олійника») на підставі довіреності від 14.04.2020 року № 989, посвідченої ПН КМН Верповською О.В. Згідно п. 2.1. даного договору бутик (бутик та залучений бутиком до надання послуг фахівець, п. 2.4. договору) має своєчасно та якісно (з дотриманням законодавства та інтересів клієнта) з моменту отримання від клієнта відповідного повідомлення про надання послуг надавати такі послуги: а) правові послуги (захист, представництво, переговори, консультації, роз`яснення, висновки з правових питань); б) пов`язані з правовими послугами допоміжні послуги (копіювання, оцифровування, систематизація документів). Відповідно до п. 2.6. договору клієнт має протягом 5-ти днів з моменту отримання від бутика відповідного повідомлення на сплату ціни послуг сплачувати в UAN на поточний рахунок бутика обов`язковим безпроцентним авансом або розрахунком таку ціну послуг: за правові послуги згідно категорії фахівця, крім того ПДВ, та допоміжні послуги за ставкою 5% від ціни правових послуг, крім того ПДВ. Угодою про внесення змін та доповнень № 20/5-20/4-1 від 13.04.2020 року до Договору про надання правової допомоги № 20/5 від 13.04.2020 року, укладеної між [PERSON] та Адвокатським бюро «Юридичний бутик Ярослава Олійника», визначено, що вартість правових послуг на умовах почасової плати у зв`язку з підготовкою до розгляду та розглядом Голосіївським районним судом м. Києва спору у справі № 752/5494/20, провадження у якій було відкрито на підставі ухвали, винесеної Голосіївським районним судом м. Києва (суддя Шевченко Т.М.) від 23.03.2020 року у справі № 752/5494/20 не може перевищувати еквівалент 1 000,00 Євро за курсом НБУ (UAN-EUR) на момент ініціювання бутиком відповідного повідомлення клієнту, крім того ПДВ. Вартість допоміжних послуг на умовах динамічної плати у зв`язку з підготовкою до розгляду та розглядом Голосіївським районним судом м. Києва спору у справі № 752/5494/20, провадження у якій було відкрито на підставі ухвали, винесеної Голосіївським районним судом м. Києва (суддя Шевченко Т.М.) від 23.03.2020 року у справі № 752/5494/20 не може перевищувати еквівалент 50,00 Євро за курсом НБУ (UAN-EUR) на момент ініціювання бутиком відповідного повідомлення клієнту, крім того ПДВ (т. 5 а.с. 61). 13.04.2020 року від [PERSON] надано АБ «Юридичний бутик Ярослава Олійника» повідомлення про надання послуг № 20/5-20/4-1 Договір про надання правової допомоги № 20/5 від 13.04.2020 року, предметом якого визначено: бутик має надати клієнту правові та допоміжні послуги у зв`язку із підготовкою до судового розгляду та судовим розглядом спору у справі № 752/5494/20 (т. 5 а.с. 62). 13.04.2020 року АБ «Юридичний бутик Ярослава Олійника» виставлено повідомлення на сплату № 20/5-20/4-1 Договір про надання правової допомоги № 20/5 від 13.04.2020 року на загальну суму 37 246,36 грн., з яких: правові послуги - 29 560,00 грн. (за курсом 1 EUR - 29,5606 грн.), допоміжні послуги - 1 478,03 грн., ПДВ - 6 207,73 грн. (т. 5 а.с. 63). Згідно дублікату квитанції № 0.0.1677692436.1 від 15.04.2020 року [PERSON] сплачено на рахунок АБ «Юридичний бутик Ярослава Олійника» 35 986,36 грн. (т. 5 а.с. 75). Угодою про внесення змін та доповнень № 20/5-20/10-1 від 19.10.2020 року до Договору про надання правової допомоги № 20/5 від 13.04.2020 року, укладеної між [PERSON] та Адвокатським бюро «Юридичний бутик Ярослава Олійника», визначено, що вартість правових послуг на умовах почасової плати у зв`язку з підготовкою до розгляду та розглядом Голосіївським районним судом м. Києва спору у справі № 752/5494/20, провадження у якій було відкрито на підставі ухвали, винесеної Голосіївським районним судом м. Києва (суддя Шевченко Т.М.) від 23.03.2020 року у справі № 752/5494/20 не може перевищувати еквівалент 3 000,00 Євро за курсом НБУ (UAN-EUR) на момент ініціювання бутиком відповідного повідомлення клієнту, крім того ПДВ. Вартість допоміжних послуг на умовах динамічної плати у зв`язку з підготовкою до розгляду та розглядом Голосіївським районним судом м. Києва спору у справі № 752/5494/20, провадження у якій було відкрито на підставі ухвали, винесеної Голосіївським районним судом м. Києва (суддя Шевченко Т.М.) від 23.03.2020 року у справі № 752/5494/20 не може перевищувати еквівалент 150,00 Євро за курсом НБУ (UAN-EUR) на момент ініціювання бутиком відповідного повідомлення клієнту, крім того ПДВ (т. 5 а.с. 64). 19.10.2020 року АБ «Юридичний бутик Ярослава Олійника» виставлено повідомлення на сплату № 20/5-20/10-1 Договір про надання правової допомоги № 20/5 від 13.04.2020 року на загальну суму 83 920,54 грн., з яких: правові послуги - 66 603,60 грн. (за курсом 1 EUR - 33,3018 грн.), допоміжні послуги - 3 330,18 грн., ПДВ - 13 986,76 грн. (т. 5 а.с. 65). Згідно квитанції № 52208852 від 20.10.2020 року [PERSON] сплачено на рахунок АБ «Юридичний бутик Ярослава Олійника» 83 920,54 грн. (т. 5 а.с. 76). Угодою про внесення змін та доповнень № 20/5-21/6-1 від 07.06.2021 року до Договору про надання правової допомоги № 20/5 від 13.04.2020 року, укладеної між [PERSON] та Адвокатським бюро «Юридичний бутик Ярослава Олійника», визначено, що вартість правових послуг на умовах почасової плати у зв`язку із справою № 752/5494/20 (підготовка одного проекту апеляційної скарги, у зв`язку із рішенням Голосіївського районного суду м. Києва (суддя Шевченко Т.М.) від 26.05.2021 року у справі № 752/5494/20 не може перевищувати 25 000,00 UAN, крім того ПДВ. Вартість допоміжних послуг на умовах динамічної плати у зв`язку із справою № 752/5494/20 (підготовка одного проекту апеляційної скарги, у зв`язку із рішенням Голосіївського районного суду м. Києва (суддя Шевченко Т.М.) від 26.05.2021 року у справі № 752/5494/20 не може перевищувати 1 250,00 UAN, крім того ПДВ (т. 9 а.с. 154). 10.06.2021 року АБ «Юридичний бутик Ярослава Олійника» виставлено повідомлення на сплату № 20/5-21/6-1 Договір про надання правової допомоги № 20/5 від 13.04.2020 року на загальну суму 31 500,00 грн., з яких: правові послуги - 25 000,00 грн., допоміжні послуги - 1 250,00 грн., ПДВ - 5 250,00 грн. (т. 9 а.с. 157). Згідно дублікатів квитанцій № 0.0.2180032446.1 від 30.06.2021 року, № 0.0.2178763940.1 від 29.06.2021 року, № 0.0.2157260556.1 від 11.06.2021 року [PERSON] сплачено на рахунок АБ «Юридичний бутик Ярослава Олійника» 31 500,00 грн. (т. 9 а.с. 158-160). Отже, вказані витрати є оплаченими. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що договором № 02ц про надання правничої допомоги від 06.01.2022 року, укладеним між [PERSON] та адвокатом Савицькою С.Л., остання здійснювала представництво інтересів позивача за зустрічним позовом (т. 9 а.с. 146-147). Згідно п. 4.1. договору сторонами визначено, що оплата послуг адвоката за цим договором становить 7 000,00 грн., що сплачуються протягом 5 днів з дня підписання цього договору. Згідно квитанції № 122699441 від 06.01.2022 року [PERSON] сплачено 7000,00 грн. (т. 9 а.с. 150). Отже, і вказані витрати є оплаченими. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не погоджуючись із заявленим розміром витрат [PERSON] , подавав до суду клопотання про зменшення витрат відповідача за первісним позовом, де виклав свої заперечення та зазначав, що не погоджується із заявленими витратами на правову допомогу з підстав не доведеності та не пропорційності стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Тобто [PERSON] скористався своїм процесуальним правом на звернення до суду із запереченнями. Разом з тим, доводи [PERSON] про недоведеність витрат на правничу допомогу, про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним і зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а також із часом, нібито витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) і обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, то слід зазначити, що позивач за зустрічним позовом надала суду достатньо належних доказів на підтвердження надання їй відповідних адвокатських послуг, порядок погодинної оплати та кількість затраченого часу, узгодженої погодинної оплати, що є правом у відносинах між клієнтом та адвокатом, в той час як позивач за первісним позовом на доведення свої позиції доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не надав. При цьому, суд враховує, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд при ухваленні додаткового рішення також враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування (постанова Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17). Тому, враховуючи складність даної справи, виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, приймаючи до уваги те, що позивачем за первісним позовом не доведено не співмірність як стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 158 406,90 грн. (35 986,36 грн. + 83 920,54 грн. + 31 500,00 грн. + 7 000,00 грн.). Доводи позивача за первісним позовом не спростовують даних висновків суду щодо доцільності стягнення витрат на правничу допомогу. Щодо стягнення витрат на комісію банку, суд зазначає наступне. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Термін «інших процесуальних дій» стосується вчинення учасниками справи, або особами, які не є учасником судового процесу, дій пов`язаних саме з процесом доказування (збір доказів, їх огляд та забезпечення) у справі. Встановлення законом вичерпного переліку судових витрат означає, що на присудження судом саме цих витрат у разі настання відповідних обставин (задоволення позову, залишення його без розгляду, чи закриття провадження у справі), а не будь-яких інших може розраховувати особа, що звернулася до суду з позовом. Разом з цим, комісія банку за сплату судового збору не відносяться до судових витрат, передбачених зазначеним вище переліком, а тому такі витрати не можуть бути предметом відшкодування за наслідками розгляду судової справи, оскільки ЦПК України не передбачає їх відшкодування. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.03.2019 року у справі № 200/10765/18-а. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатом розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Касаційного Цивільного Суду від 12.02.2020 року, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Касаційного господарського суду від 20.12.2019 року у справі № 903/125/19, у постанові Касаційного Адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20, в якій зокрема, також зазначено, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій. А оскільки у ЦПК, ГПК і КАС України вище зазначені процесуальні норми є однаковими за змістом, вищенаведена практика тлумачення судами різних юрисдикцій вказаних норм ЦПК, ГПК і КАС України є застосовною і до обставин цієї справи. Аналогічний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08.09.2020 року у справі № 640/10548/19. Крім того, комісія банку (сервісний збір) - грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Таким чином, комісія банку не належить до судових витрат. Отже, в частині стягнення судових витрат в розмірі 924,20 грн. (845,20 грн. + 09,00 грн. +70,00 грн.), заява позивача за зустрічним позовом задоволенню не підлягає, оскільки зазначені витрати позивача, не належать до судових витрат, передбачених ст. 133ЦПК України, доказів зворотного суду не надано, а вимоги по сплаті вказаних послуг в порядку ст. 22 ЦК України остання не заявляла. Виходячи з таких же міркувань, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині стягнення 600,00 грн., сплачених [PERSON] за видачу довіреності від 14.04.2020 року. До того ж, зі змісту вказаної довіреності не вбачається, що представництво інтересів позивача за зустрічним позовом здійснюється адвокатами тільки у даній справі. Щодо судового збору. Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач за зустрічним позовом просила стягнути на її користь 1 261,20 грн. судового збору, сплаченого нею при подання апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року, 1 681,60 грн. судового зору, сплаченого нею при поданні касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року та судового збору за подачу до суду зустрічного позову у розмірі 992,40 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 496,20 грн. З урахуванням того, що позивач за первісним позов визнає вимоги щодо стягнення з нього 1 681,60 грн., то суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення щодо даної вимоги про її задоволення. У частині вимог щодо стягнення судового збору за подачу до суду зустрічного позову у розмірі 992,40 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 496,20 грн. суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог у вказаній частині, адже питання з даного приводу вирішено судом при ухваленні рішення від 20.06.2023 року. В частині стягнення судового збору в розмірі 1 261,20 грн., то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим, судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 04.05.2022 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року скасовано. Справу № 752/5494/20 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 02.12.2021 року втрачають законну силу. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи,

Outcome: partial