Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 42304 грн 41 коп. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 26.12.2019 року між відповідачем та позивачем було укладено кредитний договір №0.001.373.1219.ФО_К за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 55997 грн 46\~коп., які зобов`язався повернути у визначений договором строк зі сплатою відсотків. Представник зазначає, що відповідач порушив умови та порядок виконання кредитного договору, у зв`язку з цим, станом на 01.06.2022 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 42304 грн. 41 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.4). Відповідач в судовому засіданні не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с.84,85), звернувся до суду з клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.91). Надав до суду відзив на позовну заяву та письмові пояснення в яких просив у задоволені позовної заяви відмовити в повному обсязі, посилався на те, що положення договору, якими встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості не відповідають законодавству про захист прав споживачів, а значить є несправедливими та недійсними. Також посилався на п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким його, як військовослужбовця звільнено від нарахування відсотків за користування кредитом. Окрім цього, зазначив що банком не було зараховано суму сплачену за проценти та комісію в рахунок сплати основної заборгованості (а.с.86-90,95 -97). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 26 .12. 2019 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №0.001.373.1219.ФО_К, на умовах, що зазначені у ньому, та відповідно до публічної пропозиції «Правила (Договірні умови) надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк», що оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Відповідно до умов Кредитного договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 55997 грн 46 коп строком користування до 26.01.2023 року (а.с.48-14). Згідно п.п. 2.1, 2.2 Кредитного договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною частиною цього Договору, що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Надання кредиту Банком здійснюється одноразово в безготівковій формі шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Позичальника. Відповідно до платіжної інструкції банку №16862 від 26.12.2019 року [PERSON] отримав кредит шляхом переказу коштів на його рахунок (а.с.47). З часу отримання кредиту відповідач [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором №0.001.373.1219.ФО_К від 26.12.2019 року, в наслідок чого, станом на 01.06.2022 року виникла заборгованість в розмірі 42304 грн 41 коп, що складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 28260 грн 77 коп; суми заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями у розмірі 14043 грн 64 коп. (а.с. 5-6). Частиною 1 ст.1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст.527, 530 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На підтвердження факту, що [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу в Збройних Силах України (далі - ЗСУ) відповідач надав копію іменного списку, від 15.07.2023 року, який засвідчує що [PERSON] є військовослужбовцем, солдатом військової частини [NUMBER] , час прибуття зазначено - 15.07.2023 року, тобто призов на військову службу відбувся після подачі АТ «Юнекс Банк» позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та нарахування по кредиту проводились з 26 грудня 2019 року по 01 червня 2022 року, тобто коли відповідач не був призваний до ЗСУ. Врахувавши вищевикладене, суд прийшов до висновку, що до спірних правовідносин не може бути застосована ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до постанови Верховного суду у складу колегії суддів Першої судової палати КЦС від 27 грудня 2018 року у справі №\~695/3474/14 оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція як обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, оскільки на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, а умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Врахувавши вищевикладене, суддя прийшов до висновку, що нарахована позивачем комісія за користування кредитними коштами (комісія за обслуговування кредиту) за період з 26 грудня 2019 року по 01 червня 2022 року не підлягає стягненню з відповідача, а кошти сплачені [PERSON] в погашення комісії мають бути враховані як сплата заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами та тілом кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 25673 грн 31 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1626,50 грн. (25673,31 грн х 100 : 42304,41 грн. = 60,6% ; 2684 грн. х60,6% : 100%).

Outcome: partial