Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

[PERSON] у серпні 2023 року звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: [PERSON] , Головне управління Національної поліції в м.Києві. Заява мотивована тим, що він, [PERSON] , 1996 р.н., потерпає від насильницьких дій свого батька [PERSON] , 1972 р.н., який застосовує до нього фізичне насилля, що підтверджується тілесними ушкодженнями, які фіксуються медичними довідками, й із яких вбачається, що він отримав забій голови та зубів нижньої щелепи спереду. 10.08.2023 року у нього інспектором поліції були відібрані пояснення, з яких вбачається, що ним пройдено судово-медичну експертизу та подано заяву про нанесення [PERSON] йому тілесних ушкоджень. Враховуючи викладене, заявник просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким заборонити [PERSON] наближатись до нього ближче, ніж на 100 метрів. В судововому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити. Вказав, що батько його переслідує поза межами дому, нав`язливо супроводжує з роботи до дому. Має нав`язливі побоювання за його життя, повчає, має думку про психічні відхилення батька, що зумовимо звернутись до суду із цією заявою. Заінтересована особа [PERSON] , будучи присутнім в судовому засіданні, заява вцілому не визнав, вважаючи її необґрунтованою. Вказує, що із сином не живе разом, сім`ю забезпечив, придбав їм житло, в якому вони разом із заявником (сином) мешкають. Особисто він живе окремо від них у Київській обл., працює, перебуває на службі, є військовослужбовцем, проходить психологічне освідування, є здоровим, має повну зайнятість, із заявником майже не бачиться, й лише за ініціативою сина, який у окремих випадках йому телефонує, просить приїхати до нього, супроводити до дому, приїжджає, допомогає. Насильницький дій щодо сина не застосовував. Вважає, що приводом для подачі цієї заяви є вплив третіх осіб на заявника з приводу квартири, у якій вони мешкають. Заінтересована особа Головне управління Національної поліції в м.Києві в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Відповідно до ч.1 ст. 3505 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч.2 ст. 3505 ЦПК України). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення заявника, заінтересовану особу, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , 1996 р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-8). Заявник вважає, що він потерпає від насильницьких дій свого батька [PERSON] , 1972 р.н. (а.с.9), який застосовує до нього фізичне насилля, що підтверджує тілесними ушкодженнями, які фіксуються медичними довідками, з яких вбачається, що він отримав забій голови та зубів нижньої щелепи спереду. Водночас, суд, надавши оцінку таким медичним довідкам (а.с.11, 12), вважає, що пов"язувати зазначені тілесні ушкодження заявника із протиправними діями заінтересованої особи, не можна. З - поміж нього, 10.08.2023 року у заявника інспектором поліції були відібрані пояснення, з яких вбачається, що заявником надані поясння щодо заяви його сестри, яка проживає за кордоном (а.с.10). Заявник просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким заборонити [PERSON] наближатись до нього ближче, ніж на 100 метрів. Вирішуєчи таку заяву, суд застосовує положення ст. 1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як регламентовано ст.16 зазначеного закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Відповідно до п 2. ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів учасників справи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За змістом ч.2, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до п. 2 - це усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону). За наданих заявником доказів та їх обгрунтування, надавши оцінку ризикам згідно ч. 3 ст. 26 вказаного Закону, з урахуванням обраного заявником заходу обмежувального припису, заява підлягає відмові у задоволенні за недоведеністю, й суд вважає, що за наданих заявником доказів вважати особу [PERSON] , 1972 р.н., кривдниками в межах Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» немає, відтак підстав для видачі обмежувального припису щодо нього немає. Належні та допустимі докази про те, що [PERSON] вчиняв домашнє насилля щодо заявника не підтверджуються рішенням суду щодо притягнення вказаної особи до відповідальності відповідно до ст. 1732 КпАП України. Вказані заявником підстави вважати що до нього [PERSON] вчинялось домашнє насилля, не підтверджені. Встанволено, що заявник та його батько [PERSON] проживають окремо: заявник у м.Києві, [PERSON] у Київській обл. Виниклі непорозуміння між батьком та сином, й у тому числі, з підстав того, що у судовому засіданні заявник не міг довести свої вимоги, однозначно пояснити підставу подачі такої заяви, вважаючи, що така заява, також подана ним й у інтересах матері, за яку він побоюється щодо тиску батька й на неї, визнаючи, що з [PERSON] мало спілкується, не може бути підставою для вжиття заходів обмежувального припису щодо особи [PERSON] як батька заявника, який до відповідальності відповідно до ст. 1732 КпАП України не притягувався. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, наведені заявником обставини не містять ознак фізичного чи психологічного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом та не дають підстави для висновку про необхідність видання обмежувального припису щодо заінтересованої особи. Зі змісту заяви вбачається, що між заявником та заінтересованої особою існують приватні непорозуміння, їх проживання не є спільним, за різними адресами, часті зустрічі й спілкування відсутні, а тому видача обмежувального припису щодо заінтересованої особи може призвести до порушення його прав, що за відсутності належних доказів на підтвердження чинення ним домашнього насильства щодо заявника є неприпустимим. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, з наданих заявником доказів та його пояснень суд не може ухвалити законне й обгрутоване рішення про задоволення заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed