Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2015 року за результатами розгляду справи № 523/20127/14-ц. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . З початку повномаштабної військової агресії Російської Федерації проти України, а саме 24.02.2022 року, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком. Позивач піклується про сина, забезпечує його перебування у дитячому садочку, здійснює всю фінансову підтримку на розвиток сина, його оздоровлення та виховання. Станом на сьогоднішній день відповідачка проживає в іншому місці. У зв`язку з цим, просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 09.11.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2023 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Однак, представник позивача надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, провести розгляд даної справи за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради Тормоса Т. у судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій просила суд провести розгляд даної справи у відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2015 року за результатами розгляду справи № 523/20127/14-ц, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаного рішення. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 10.04.2013 року). Обґрунтовуючи вказаний позов позивач зазначає про те, що з початку повномаштабної військової агресії Російської Федерації проти України, а саме 24.02.2022 року, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, який піклується про сина, забезпечує його перебування у дитячому садочку, здійснює всю фінансову підтримку на розвиток сина, його оздоровлення та виховання. Вказані обставини стороною відповідача не спростовані. Суд констатує, що позивачем [PERSON] було долучено до матеріалів справи письмові пояснення його сусідів [PERSON] та [PERSON] , з яких вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з батьком, оскільки бачать їх постійно разом. [PERSON] сусіди характеризують позитивно, як гарного сусіда та уважного батька. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Згідно вимоги ч.ч. 1, 5, ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України). Суд констатує, що Суворовською районною адміністрацією було надано суду Висновок № 01-05-8/1350вх від 05.04.2023 року «Про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] », відповідно до якого Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за можливим визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - гр. [PERSON] . Мотивуючи свій висновок Суворовська районна адміністрація зазначала про те, що батько [PERSON] проживає за місцем реєстрації: [ADDRESS] . Відповідно до характеристик сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] привітний, відповідальний, турботливий батько, з увагою ставиться до оточуючих. Проживає разом з матір`ю та сином, з яким він часто гуляє та займається його вихованням. Також у висновку зазначено про те, що відповідно до довідки ПП «Медичні погляди № 1» від 20.01.2023 № 95, [PERSON] , [INFO] , ознак наркологічних та психіатричних захворювань не має. Відповідно до витягу з інформаційно - аналітичних систем «Облік відомостей про притягненя особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] на території України станом на 23.01.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Окрім того, у висновку зазначено про те, що згідно пояснень матері дитини [PERSON] , [INFO] , вона не заперечує проти проживання сина із батьком, так як планує виїхати до Королівства Таїланд на заробітки. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком, оскільки вирішення судом даного спору таким чином буде відповідати, на переконання суду, найкращим інтересам дитини.

Outcome: approved