Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

26.07.2023 до суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 01.06.2019, згідно якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. У подальшому, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, розмір кредитного ліміту якої було збільшено до 35000,00 грн. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 10.03.2023 у відповідача утворилася заборгованість в сумі 43819,56 грн, з яких: 35670,00 грн -заборгованість за кредитом, 8149,56 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою від 01.08.2023 провадження у справі №141/544/23 відкрито та з врахуванням вимог ст.274 ЦПК України розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 31.08.2023. Позивач АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 31.08.2023 не з`явився, повноважного представника до суду не направив. При цьому, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у якому представник АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання 31.08.2023 не з`явилася, натомість належним чином повідомлялася про час, день та місце розгляду справи, шляхом скеровування кореспонденції суду за зареєстрованим місцем проживання, однак відзив не подала, причини поважності неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. При цьому, конверт з кореспонденцією про виклик в судове засідання, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч. 2, 4, 6, 7ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. При вирішені питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 01.08.2023, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 01.08.2023 відповідачем подано не було. Поряд з цим, частина 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Крім того, відповідно до вимог ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 31.08.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи №141/544/23 за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи № 141/544/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01.06.2019 АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої остання отримала кредитну картку. Згідно інформації, викладеної у анкеті-заяві № б/н від 01.06.2019, [PERSON] підтвердила, що підписуючи дану заяву вона згодна з тим, що заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та пам`яткою клієнта, які викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, примірник якого вона отримала шляхом самостійного роздрукування. Також, підписуючи анкету-заяву № б/н від 01.06.2019, відповідач підтвердила, що зобов`язується ознайомлюватися зі змінами умов та правил надання банківських послуг самостійно на офіційному сайті банку, що підтверджується її особистим підписом. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав до кредитного договору паспорт споживчого кредиту, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна. При цьому, паспортом споживчого кредиту, підписаного відповідачем, передбачено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, порядок повернення кредиту, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача та інші важливі правові аспекти. З виписки за договором № б/н за період з 20.09.2019 по 15.03.2023 вбачається, що баланс на початок періоду: 0,00 грн; баланс на кінець періоду: -43819,56 грн, усього витрат за період: 211870,25 грн, усього надходжень за період: 168050,69 грн. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н), 20.09.2019 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт на суму 15000,00 грн, 20.09.2019 [PERSON] було зменшено кредитний ліміт до 15000,00 грн, 25.10.2019 збільшено кредитний ліміт до 20000,00 грн, 28.11.2019 збільшено кредитний ліміт до 25000,00 грн, 27.02.2020 знову збільшено кредитний ліміт до 30000,00 грн, 11.05.2021 збільшено кредитний ліміт до 33000,00 грн, 11.08.2021 кредитний ліміт знову було збільшено до 35000,00 грн та 26.12.2022 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», між ним та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким банком 20.09.2019 було надано кредитну картку № [NUMBER] , термін дії 09/23, тип картки «Універсальна». Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.06.2019, заборгованість [PERSON] станом на 10.03.2023 становить 43819,56 грн, з яких: 35670,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8149,56 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу картковий рахунок та встановивши кредитний ліміт, а також надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач, в порушення умов договору, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процетнами, у зв`язку із чим станом на 10.03.2023 року допустила заборгованість в розмірі 43819,56 грн. Визначаючись щодо спірних правовідносин та встановлених обставин, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 ЦПК України та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості та процентів за кредитом в строки, передбачені умовами кредитного договору, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи № 141/544/23, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 01.06.2019 в розмірі 43819,56 грн обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд погоджується із розрахунком кредитної заборгованості, який долучено позивачем до позову. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитного договору про надання банківських послуг № б/н від 01.06.2019, відповідачем суду не надано та матеріали справи № 141/544/23 не містять. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2684 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved