Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Подкопаєва І.А. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання щодо розподілу судових витрат, у якій просить стягнути на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору, витрати на проведення судової експертизи та витрати на правничу допомогу, понесені у процесі розгляду справи, а саме: -судовий збір у розмірі 7 479,31 грн.; -витрати на професійну правничу допомогу - 48 900 грн.; -витрати на проведення судової експертизи у сумі 32 000 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином, надали клопотання щодо розгляду заяви без їх участі, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Василюк Н.І. надала клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому зазначила, що заявлена відповідачем сума витрат не відповідає складності справи, просить зменшити розмір судових витрат, зазначаючи про те, що суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адже аналогічна справа вже була розглянута Деснянським районним судом м. Києва під головуванням судді Лісовської О.В., а саме у 2019 р. адвокатом Подкопаєвою І.А. було подано позовну заяву від [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності, де третью особою є [PERSON] . В подальшому (2020 р.) адвокатом Подкопаєвою І.А. було подано позовну заяву від [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування, поділ майна. У обох справах позовні заяви, відзиви та клопотання про витребування доказів є ідентичними, оскільки розглядались на підставі відмов нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [PERSON] . Додатково просить врахувати, що з початку введення воєнного стану в Україні, адвокат Подкопаєва І.А. перебувала за межами України у Німеччині та не була присутня особисто на судових засіданнях, окрім одного засідання у 2023 р. Зокрема, при поданні позову позивач провів експертну оцінку, яка не визначала реальної ринкової вартості спадкового майна, тому відповідач змушений був просити суд про проведення іншої оцінки, однак в подальшому відповідачем було подано звіти з оцінки спадкового майна, вартість на проведення яких становила 4 000 грн. Цим же клопотанням повідомлено суд, що відповідач погоджується з визначеною оцінкою у звітах щодо земельних ділянок і відмовляється проводити оцінку земельних ділянок. 18.02.2022 відповідачем подано заперечення щодо надання дозволу експертній установі на проведення експертизи, оскільки відповідач не має фінансової можливості сплатити рахунок за оплату послуг. Додатково зазначає, що відповідач частково погоджувався з позовними вимогами. З огляду на викладене, просить зменшити розмір судових витрат та витрат на правничу допомогу. Як встановлено, позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. 12 червня 2023 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено. Судом позов задоволено, постановлено: - Визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на: 1/3 частину кв. [ADDRESS] ; 1/3 частину кв. [ADDRESS] ; 2/3 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; 2/3 частини земельної ділянки, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. - Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на: 1/6 частину кв. [ADDRESS] ; 1/6 частину квартири [ADDRESS] ; 1/3 частину земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; 1/3 частину земельної ділянки, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. - Виділити [PERSON] у приватну власність 1/2 частину кв. [ADDRESS] . - Припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину кв. [ADDRESS] . - Виділити [PERSON] у приватну власність 1/2 частину кв. [ADDRESS] . - Припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину кв. [ADDRESS] . - Виділити [PERSON] у приватну власність земельну ділянку [NUMBER], що розташована в садовому товаристві «Трубіж 3 » на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області. - Припинити право власності [PERSON] на 2/3 частини земельної ділянки [NUMBER], що розташована в садовому товаристві «Трубіж 3 » на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області. - Виділити [PERSON] у приватну власність земельну ділянку, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. - Припинити право власності [PERSON] на 2/3 частини земельної ділянки, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому частку в спільному майні у сумі 85 533 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2019 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України). Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених судових витрат представником позивача надано квитанціі щодо сплати судового збору у розмірі 7 479,31 грн. та щодо сплати 32 000 грн. за проведення судової оціночно - будівельної та оціночно - земельної експертизи (яка призначена на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року). На виконання умов Договору про надання правової допомоги від 10 вересня 2020 року, адвокатом зазначено щодо п. 3.2, у відповідності до якого гонорар адвоката є фіксованим і становить щодо складання і подання документів та представництво в суді першої інстанції - 25 000 грн. Вчинення додаткових дій визначено додатково шляхом складання та підписання додаткових угод до Договору. Зокрема надано Акт про надання правової допомоги щодо додаткових видів правової допомоги: - замовлення та отримання Звіту про оцінку вартості майна (гонорар адвоката - 5 000 грн.); - відзив на апеляційну скаргу на ухвалу суду від 07 червня 2021 року - 8 000 грн.; - участь в суді апеляційної інстанції - 2 500 грн.; - участь в проведенні експертного дослідження об`єктів - 8 400 грн. При огляді детального опису робіт, виконаних адвокатом, остання оцінює загальну вартість - 48 900 грн. Законодавець у ст. 137 ЦПК України чітко визначив, що для визначення розміру витрат має значення лише правова допомога (дії), яка пов`язана зі справою, тобто прямо стосується предмету спору і може мати доказове значення по справі. Виходячи з наведеного, заявлена позивачем відповідачем сума витрат на правову допомогу у розмірі 48 900 грн. не відповідає складності справи, тому суд дійшов висновку щодо часткового задоволення клопотання і стягнення понесених витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. Що стосується аргументації у клопотанні в частині оплати судової експертизи, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду в жовтні 2020 року, при цьому надані Звіти про оцінку майна. Відповідач мав право скористатись правом надання висновку експерта на підтвердження заперечень, оскільки учасник справи у відповідності до ст. 106 ЦПК України має право подати до суду висновок експерта, складеного на його замовлення. Однак відповідач не скористався даним правом і лише 07 червня 2021 року (через 8 місяців після відкриття провадження) представник відповідача в судовому засіданні заявила клопотання про призначення судової експертизи, на що представник позивача заперечувала. Однак судом, за клопотанням відповідача, 07 червня 2021 року було призначено судову експертизу, провадження якої доручено ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», оскільки відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб - сайті Київського науково - дослідного інституту судових експертиз в інституті працювало 21 атестований експерт з проведення будівельно - технічних та оціночно - будівельних експертиз, що становить 75% від загальної кількості експертиз, при цьому проведено близько 300 експертиз. Отже, орієнтовний термін проведення експертизи, у разі її призначення, становить понад 1 календарний рік. Натомість у інших суб`єктів проведення судових експертних терміни проведення судових експертиз є значно меншими. Запропонований стороною позивача варіант щодо проведення експертизи експертною установою ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» суд взяв до уваги, оскільки термін проведення експертизи у зазначеній установі до 1 місяця (інформація з офіційного веб-сайту), що відповідає меті недопущення затягування розгляду справи, при цьому суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. (ч. 3 ст. 103 ЦПК України). Однак стороною відповідача було оскаржено ухвалу в апеляційному порядку і 02 вересня 2021 року ухвалу про призначення експертизи від 07 червня 2021 року - без змін. В подальшому, справу направлено для проведення експертизи. Відповідно до змісту ухвали, оплату за проведення експертизи покладено на сторону відповідача - [PERSON] і в жовтні 2021 року експертною установою неодноразово направлялась рахунок - фактуру для оплати експертизи, однак сторона відповідача проігнорувала зазначене. Враховуючи строки розгляду справи судом, позивач самостійно оплатив вартість проведення будівельно - оціночної та земельно - оціночної експертиз. 25 січня 2022 року (через 7 місяців після призначення експертизи) стороною відповідача були надані Звіти на замовлення відповідача і лише 18 лютого 2022 року подано заперечення про проведення експертизи в експертній установі, однак оплата стороною позивача вже була здійснена для проведення експертизи. Дії відповідача були спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, порушувало права інших учасників судового процесу, суперечить вимогам статей 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами. Ціль заявника могла бути досягнута в більш прямолінійний спосіб. Натомість, витрачається час на неправильну процесуальну тактику, яка, здається застосовується більш для того, щоб затягнути провадження, ніж для того, щоб отримати рішення. Використовуючи свою тактику затягування, сторона несе відповідальність за загальну тривалість провадження, що визнається зловживання процесом. Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 479,31 грн., витрати на проведення судової експертизи у сумі 32 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.

Outcome: partial