Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в жовтні 2022 року звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просив: здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ним право власності на частину житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] , також просив визнати право власності на частину земельної ділянки розміром, 0,137 га., кадастровий номер 7123410100:01:001:1898, з цільовим призначенням, для будівництва і обслуговування домоволодіння яке розташоване по [ADDRESS] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 08.05.1993 з [PERSON] уклали шлюб, але фактично з 2018 року сімейні стосунки не підтримуються. Перебуваючи у шлюбі сторони придбали житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного домоволодіння розміром, 0,137 га., кадастровий номер 7123410100:01:001:1898. Вказані вище житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами та земельна ділянка, на якій вони розташовані, були придбані в період перебування у шлюбі, але припинення сімейних стосунків обумовило звернення позивача до суду. Ухвалою від 03.11.22 року було відкрито провадження по справі (т.1 а.с.41). Ухвалою від 30.11.2022 продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву. У грудні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку розміром, 0,137 га., кадастровий номер 7123410100:01:001:1898, які розташовані по [ADDRESS] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що в період шлюбу з [PERSON] нею було придбане\~\~майно, а саме:\~житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку розміром, 0,137 га., які розташовані по [ADDRESS] , заперечує, що придбаний будинок та земельна ділянка \~є спільним майном подружжя, оскільки це майно було придбано для її матері - [PERSON] , яка тривалий час живе та працює в Італії, та за її кошти, які вона надавала для придбання спірного майна. Вважає, що за час шлюбу з [PERSON] їх сім`я не могла придбати вказане майно за кошти, які вони разом заробляли, оскільки її чоловік свою заробітну витрачав на власні потреби, а її заробітної плати не вистачало навіть для життя. Ухвалою від 20.12.2022 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Ухвалою від 18.01.2023 продовжено представнику позивача за первісним позовом, процесуальний строк для подання відзиву на зустрічну позовну заяву. Представник відповідача, за первісним позовом, у відзиві на зустрічний позов, просила відмовити у його задоволенні, оскільки вважає їх безпідставними, зауваживши, що згідно позиції Верховного суду у справі № 509/26/54/17 пояснення матері [PERSON] , про передачу нею коштів для придбання будинку не можуть бути підставою визнання права власності за [PERSON] на весь будинок. /а.с. 167-169/. Відповідач, за первісним позовом, у відповіді на відзив на зустрічний позов зауважила, що мала на банківському рахунку « [INFO] » гроші, які нею були отримані від матері і які в подальшому були витрачені для придбання спірного будинку. На час придбання спірного будинку, його загальна площа становила 110,3 кв.м.. Після проведення реконструкції, загальна площа спірного будинку змінилась і становить 141,9 кв.м., реконструкція будинку не завершена, він не зданий до експлуатації, тому відповідач вважає, що спірний будинок не може бути поділений та не може бути об`єктом права власності. /т.1 а.с.177-179/. Представник позивача, за первісним позовом, в запереченні на відповідь на відзив зауважила про відсутність доказів, що спірний будинок придбаний за особисті кошти [PERSON] оскільки в банківських документах відсутні відомості, що саме мати позивачки [PERSON] здійснювала перекази на банківський рахунок. / т.1 а.с.192-193/. Ухвалою від 12.04.2023, за клопотанням відповідача за первісним позовом, витребувано з АТ «Державний ощадний банк України» відомості щодо банківських рахунків на ім`я [PERSON] /т.1 а.с.242/. Ухвалою суду від 14.06.2023 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом адвокат Шквира С.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, у зустрічних позовних вимогах просила відмовити. В судовому засіданні, відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник заперечували проти позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у зустрічній позовній заяві. Просили в позовних вимогах [PERSON] відмовити, а вимоги зустрічної позовної заяви задовольнити. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що тривалий час знайомі з [PERSON] , від якої їм відомо, що спірний будинок був придбаний за гроші матері [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є невісткою зі сторони [PERSON] , від якої їй відомо, що спірний будинок був придбаний для матері [PERSON] , гроші на придбання якого також давала мати [PERSON] [PERSON] , також відомо, що [PERSON] участі в реконструкції будинку не приймав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є рідним братом [PERSON] .. Їх мати [PERSON] тривалий час працює в Італії звідки надсилала [PERSON] гроші для придбання собі будинку. [PERSON] будь-якої участі в придбанні будинку та в його реконструкції не приймав, гроші, які заробляв витрачав на власні потреби. Свідок [PERSON] , яка є донькою сторін, в судовому засіданні надала аналогічні з [PERSON] пояснення. Вислухавши сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 29.11.2019, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.05.1993 року, та до укладення шлюбу відповідач за первісним позовом мала прізвище « [PERSON] » /т.1 а.с.5/ В період шлюбу, на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 22.04.2015 року, [PERSON] було придбано житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером: 7123410100:01:001:1898, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . /т.1 а.с.7-9/. Реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] , як одноосібного власника, відбулась 22.04.2015, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого загальна площа спірного будинку складає 110,3 кв.м., житлова 75,6 кв. м. /т.1 а.с.11/. 22.04.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,137 га за кадастровим номером: 7123410100:01:001:1898, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. /т.1 а.с.10/. Згідно листа Державної інспекції архітектури та містобудування України від 09.06.2023, в рєстрі будівельної діяльності, наявна інформація, що за адресою: [ADDRESS] , Управлінням Держвної архітектурно будівельної інспекції у Черкаській області зареєстроване повідомлення від 12.09.2016 № ЧК062162561268 про початок виконання будівельних робіт, щодо об`єкта будівництва «Реконструкція житлового будинку надбудовою другого поверху». /т.2 а.с.34/ Як вбачається з технічного паспорта та короткої технічної характеристики будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 12.09.2016 № ЧК062162561268, станом на 16.08.2017, загальна площа вказаного житлового будинку змінилась з 110, 3 кв. на 141 кв.м., а житлова площа змінилась з 75,6 кв.м., на 73, 6 кв.м. за рахунок реконструкції житлового будинку з надбудовою другого поверху. /т.1 а.с.87-92, 232/. Частиною 1статті 60\~Сімейного кодексу\~України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Особистою приватною власністю дружини, чоловіка вважається майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування (частина 1статті 57 СК України). Згідно з положеннями статей 69, 70\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина 2статті 372 ЦК України). У той же час частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 263\~ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 в справі №307/3957/14-ц вказано, що "самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу між подружжям (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 №6-130цс13). За змістом частини 1статті 376\~ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Слід зазначити, що в розумінні частини 1 статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності . Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини 1статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина 2 статті 376 ЦК України). На час розгляду справи, в наданих до суду документах на спірний житловий будинок, відсутній дозвіл на будівництво, проект робіт з реконструкції або документ про прийняття до експлуатації спірного будинку після реконструкції, тому житловий будинок за адресою: [ADDRESS] є таким, що збудований (реконструйований) самочинно. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55. Пунктом 2.3 розділу 2 вказаної Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Відповідно до статей 12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. (постанова Верховного Суду України від 22.02.23 у справі № 489/3691/20). \~ \~ \~ \~Отже,\~обрання позивачем\~неефективного способу\~захисту своїх\~прав є\~самостійною підставою\~для відмови\~в позові. Звертаючись до суду з позовними вимогами, сторони на підтвердження своїх вимог надали копії договору купівлі-продажу спірного будинку за яким житлова площа будинку складає 75.6 кв.м, а загальна 110.3 кв.м, . З наданої позивачем інформації з Державного Реєстру прав власності на нерухоме майно, спірний житловий будинок зареєстрований за [PERSON] 22.04.2015, тобто спірний об`єкт нерухомості зареєстрований до його самовільної реконструкції та добудови. Отже, внаслідок самочинного будівництва (реконструкції) спірний будинок втратив тотожність із тим, який сторони придбали за договором купівлі-продажу в 2015 році, тому він не може бути предметом поділу відповідно до положень статей 364, 367 ЦК України, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягають. Виходячи із принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (постанова Великої палати ВС від 16.06.2022 р, справа 689/26/17), позовні вимоги про визнання в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] є похідними від позовних вимог про визнання в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частку житлового будинку, а тому вони також не підлягають задоволенню. Позивачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання будинку з господарчими будівлями та спорудами та земельної ділянки розміром, 0,137 га., кадастровий номер 7123410100:01:001:1898, по [ADDRESS] , особистою приватною власністю. В обґрунтування позову зазначила, що саме нею за особисті кошти, які були отримані від матері - [PERSON] було придбане спірне майно, яке їй і призначалось. Саме в результаті матеріальної допомоги матері [PERSON] , здійснено реконструкцію спірного будинку шляхом добудови другого поверху. Відповідач за об`єднаним позовом [PERSON] зазначає, що спірний будинок вони разом з [PERSON] придбали за сумісні кошти, знаходячись у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до статті 60\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із пунктами 1, 3 частини першої статті 57\~СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У інших випадках режим спільного сумісного майна подружжя може бути змінений лише договором або рішенням суду. Якщо один з членів подружжя доведе, що майно було придбане за особисті кошти, або кошти третьої особи, спірне майно втрачає статусу спільного сумісного. За змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи. Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на наступні письмові докази: розписку продавця спірного будинку, про отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 21000 доларів США, згідно якої передачу продавцю грошових коштів за будинок здійснювала [PERSON] / т.1 а.с.98/; письмові пояснення матері [PERSON] , яка проживає в Італії, згідно яких спірний житловий будинок придбано за її кошти /т.1 а.с. 106/; довідку про заробітну плату [PERSON] /т.1 а.с.107-110/; копію банківського договору з ПАТ «Ощадбанк» про відкриття рахунку, на імя [PERSON] , для зберігання доларів США та банківські квитанції про зарахування на цей рахунок грошових коштів на загальну суму 17216, 99 доларів США /т.1 а.с. 182-185/; копію виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк», згідно якого [PERSON] , за період з 01.02.2010 по 23.02.2023, було отримано грошові перекази, в тому числі від [PERSON] , на загальну суму 29227 Євро /т.1 а.с. 195-200/; відомостями ПАТ «Ощадбанк» про рух валютних коштів на банківському рахунку [PERSON] /т.2 а.с. 9-10/. З наданих [PERSON] письмових доказів не підтверджується придбання спірного домоволодіння та земельної ділянки за її особисті кошти, оскільки відсутні відомості, що отримані нею валютні надходження перераховувались [PERSON] саме для купівлі будинку або земельної ділянки. Враховуючі, що в договорах купівлі-продажу спірного майна відсутні відомості про їх придбання за особисті кошти [PERSON] , пояснення свідків не є достатніми доказами, що спірний будинок та земельна ділянка були придбані для матері [PERSON] та за рахунок її особистих коштів, крім того сторони не заперечували, що шлюбні стосунки між ними були припинені тільки з 2018 року, тобто до цього часу ними велось спільне господарство. Таким чином [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження обставин, придбання будинку за власні кошти. За таких обставин суд вважає, що презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майна не спростована, оскільки у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували придбання спірного нерухомого майна за особисті кошти. На підставі викладеного, враховуючи, що набутий [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, спірний житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, належать їм на праві спільної сумісної власності, а також враховуючі, що будинок втратив тотожність із тим, який сторони придбали за договором купівлі-продажу в 2015 році, тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed