Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позову зазначивши, що він у період з 16 липня 2012 року по 18 жовтня 2022 року працював у відповідача. 18 жовтня 2022 року його було звільнено згідно п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Остаточний розрахунок відповідачем з позивачем не проведено, що призвело до заборгованості по заробітній платі на загальну суму 25\~265,12 грн. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 25\~265,12 грн., а також судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2118,59 грн. Ухвалою суду від 20 липня 2023 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі з доданою позовною заявою та з додатками була отримана відповідачем 01.08.2023, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення поштового рекомендованого відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений в ухвалі суду термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 16.07.2012 прийнято на роботу в\~ПрАТ «ВП «Техмаш»\~на посаду інженера-механіка по грузопідземним механізмам на електромонтажну дільницю на підставі Наказу №238к від 16.07.2012. Наказом №362к від 18.10.2022 [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджується записами в трудовій книжки [PERSON] (а.с. 5-6). На момент звільнення [PERSON] з посади інженера-механіка по грузопідземним механізмам електромонтажної дільниці ПрАТ «ВП «Техмаш», заборгованість по заробітній платі становила 25\~265,12 грн., а на момент звернення до суду 21\~054,32 грн. Після звернення позивача до суду, відповідачем ПрАТ «ВП «Техмаш», 18 та 27 липня 2023 року, 02 серпня 2023 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] у розмірі 21\~054,32 грн. погашена. Оскільки позивач у процесуальний спосіб не визначився з позовними вимогами щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, а подав до суду лише заяву про не підтримання цих позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по заробтінгй платі. Що стосується вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 2\~118,59 грн., то суд зазначає наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.\~59\~Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано - договір про надання правової (правничої) допомоги №29/05 від 29.05.2023, Додаток №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №29/05 від 29.05.2023, Розрахунок суми судових витрат на суму 2\~118,59 грн., Акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 17.07.2023 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №29/05 від 29.05.2023, квитанція до прибуткового касового ордера №2 від 29 травня 2023 року, квитанція до прибуткового касового ордера №5 від 17 липня 2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги. З урахуванням того, що заборгованість по заробітній платі відповідачем виплачена після порушення справи у суді, у зв`язку із чим позивач вимушений був звертатися за правовою допомогою, суд приходить до висновку про стягнення з ПрАТ «ВП «Техмаш» на користь [PERSON] судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 2118,59 грн.

Outcome: partial