Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

30.05.2023 року позивач в особі свого представника за довіреністю адвоката Мужик Назара Тарасовича засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача як правонаступника акціонерного товариства «Альфа банк» заборгованість за кредитним договором №500824509 від 27.11.2019 року у розмірі 51033,06 грн., з яких 40126,09 грн. заборгованості за кредитом та 10906,97 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, з урахуванням того, що строк кредитного договору закінчився 27.11.2022 року. В обгрунтування позову було зазначено, що 27.11.2019 року між АТ «Альфа банк» та відповідачем було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 500824509, відповідно до якого АТ «Альфа банк» надав відповідачу кредитні кошти у визначений строк, які позивач не повернув під час дії договору зі сплатою належних відсотків відповідно до графіку розрахунків, що змусило відповідача звернутися до суду з метою належного виконання взятих на себе зобов`язань з боку відповідача після направлення відповідачу досудової вимоги з боку позивача. Ухвалою судді від 15.06.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, наданий час сторонам для подання заяв по суті позову, призначено перше судове засідання (а.с.64). Перед судовим засіданням 13.07.2023 року засобами Електронного суду до суду надійшла заява представника позивача за довіреністю Рудницького Юлія Ігоровича про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримку позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи (а.с.70-71). Ухвалою суду від 13.07.2023 року розгляд справи було відкладено через першу неявку належним чином повідомленого відповідача та відсутності від нього відзиву або інших клопотань щодо суті спору (а.с.72). У судове засідання сторони не прибули. Позивач про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином як особисто, так і через свого представника (а.с.79-80), надавши засобами Електронного суду 19.08.2023 року, яку суд отримав перед судовим засіданням 21.08.2023 року, відповідну заяву в особі свого представника за довіреністю Рудницького Юлія Ігоровича про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримку позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи (а.с.83-84). Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про день, час та місце судового засідання як 13.07.2023 року, так і 21.08.2023 року повідомлявся належним чином у порядку п.4\~ч.8\~ст.128\~та п.5\~ч.6\~ст.272\~ЦПК України (а.с.77-78, 81-82), причини неявки суду не повідомив, клопотань для вирішення складом суду не подавав. Таким чином, судом встановлюється повторна неявка у судове засідання відповідача без поважних причин та відсутність відзиву по даній справі, що дозволяє суду розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. На підставі статей 280 та 281 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступних обставин. 27.11.2019 року відповідач на підставі заяви-анкети до АТ «Альфа банку» про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-банк» (а.с.10), підтвердив офертою на укладання угоди про надання кредиту №500824509 свою згоду на отримання в АТ «Альфа-банк» кредиту на суму 106174,59 грн. строком на 36 місяців до 28.11.2022 року зі сплатою за користування кредитом фіксованої процентної ставки у розмірі 32% річних (а.с.4-5). Загальний розмір кредитних платежів з боку відповідача за належного виконання вимог кредитного договору повинен був скласти 166477,32 грн. Кошти були відповідачем отримані 28.11.2019 року, що підтверджується меморіальним ордером №705206 від 28.11.2019 року (а.с.12). Кредитні відносини між АТ «Альфа-банк» та відповідачем тривали увесь період дії договору та навіть після, коли 22.01.2023 року вже позивач як змінений кредитор на підставі рішення загальних зборів АТ «Альфа банк» від 12.08.2022 року, які були внесені в єдиний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року (а.с.55) припинив нараховувати платежі відповідачу, а 12.04.2023 року заяви до відповідача досудову вимогу на суму, вказану у позовній заяві (а.с.48-53) Слід зазначити, що відповідач за весь період дії договору між сторонами сплатив на користь позивача 123439,11 грн., останній платіж з його був здійснений 02.05.2022 року на 500,00 грн. (а.с.13). Погоджуючись з вимогами позивача щодо необхідності повернення відповідачем сум отриманих у позивача коштів, враховуючи нараховані проценти, за відсутності заяви відповідача про застосування строків позовної давності до вимог до 30.05.2023 року (часу подання позовної заяви до суду), суд вважає що заявлене вимоги позивача не відповідають вимогам закону у повному обсязі, а тому можуть бути задоволені лише частково. Із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У частині четвертій\~статті 263 ЦПК України\~вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, після 28.11.2022 року позивач, за загальним правилом, міг би нараховувати відповідачу виключно 3% річних та індекс інфляції, що передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки договір між сторонами 28.11.2022 року припинився через закінчення його строку. При цьому через зміну законодавства у 2022 року (п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України) таке нарахування під час дії воєнного стану не є правомірним, оскільки таке нарахування законом забороняється. Тому вимоги позивача в частині нарахування заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3746,40 грн. за період з 28.11.2022 року до 28.12.2022 року, а також 1066,79 грн. - прострочених процентів за період з 28.11.2022 року до 28.12.2022 року та 856,02 грн. прострочених процентів за період з 28.12.2022 року до 22.01.2023 року (а.с.13, сьома та десята колонки зліва на право) не підлягають стягненню з відповідача, а відповідно без вказаних сум вимога позивача до відповідача складає 45363,85 грн. із 51033,06 грн. первинно заявлених. Крім цього розрахунок, проведений самим позивачем та наданий як доказ вимог до відповідача щодо сплати відповідачем на користь позивача 28.12.2021 року 10612,00 грн., в результаті чого станом на 28.12.2021 року встановлено переплату за тілом кредиту у розмірі 4581,87 грн. та за процентами 1305,10 грн., а загальна сума переплати за кредитом станом на 28.12.2021 року склала 5886,97 грн. (а.с.13, зворотній бік, колонки сім, десять, тринадцять та двадцять шість зліва направо). В подальшому заборгованість відповідача змінювалася та без вищевказаних платежів після 28.11.2022 року склала 9905,46 грн., з яких по тілу кредиту 2228,41 грн. (переплата 4518,87 грн. станом на 28.12.2021 року плюс оплата 123,12 грн. 28.02.2022 року та мінус нарахування з 28.09.2022 року до 28.10.2022 року у розмірі 3554,31 грн. та мінус нарахування з 28.10.2022 року до 28.11.2022 року у розмірі 3649,09 грн. (а.с.13, зворотній бік, колонка десять зліва направо), а по процентам 7677,05 грн. (переплата 1305,10 грн. станом на 28.12.2021 року мінус нарахування 556,26 грн. 28.02.2022 року; 1070,03 грн. - 28.03.2022 року; 375,14 грн. - 28.04.2022 року; 570,03 грн. 28.05.2022 року; 1070,03 грн. - 28.06.2022 року; 1070,03 грн. - 28.07.2022 року; 1070,03 грн. - 28.08.2022 року; 1070,03 грн. - 28.09.2022 року; 1070,03 грн. - 28.10.2022 року та 1060,55 грн. 28.11.2022 року (а.с.13, зворотній бік, колонка тринадцять зліва направо). Жодних інших доказів нарахування заборгованості позивач не надав, тому суд користується виключно тими даними, які надав сам позивач та встановлює заборгованість відповідача у сумі 9905,46 грн. із 45363,85 грн. заявлених в межах строку дії договору до 28.11.2022 року, з яких 2228,41 грн. - заборгованості по тілу кредиту та 7677,05 грн. - заборгованості по процентам. Відповідно до\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. На підставі\~ст.141\~ЦПК України,\~враховуючи те,\~що суд\~задовольняє позовні\~вимоги у\~розмірі \~9905,46\~грн.\~ грн.\~із \~51033,06\~грн. заявлених, що становить 19,41% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 19,41% від сплаченого при зверненні до суду позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн., що становить 520,97 грн. Іншу суму сплаченого судового збору слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial