Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на двох дітей. У позовній заяві зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24 листопада 2015 року. У шлюбі в сторін народились дві дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що впродовж останніх років у них часто виникали сварки та непорозуміння, які проявлялись у різному баченні звичайних умов життя, не вдавалось мирно вирішувати спільні сімейні питання шляхом домовленості, у зв`язку з чим подружнє життя стало нестерпним. Сімейні відносини між сторонами поступово погіршились, а з березня поточного року взагалі фактично припинились. Тривалий час сторони проживають окремо, спільним побутом не пов`язані. Також однією з причин розірвання шлюбу стала подружня зрада зі сторони відповідача. Діти проживають з позивачкою, відповідач проживає за кордоном. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дітей позивачка здійснює самостійно. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Старша дочка потребує періодичного обстеження та огляду лікарів, через наявне хронічне захворювання, тому розмір аліментів який підлягає стягненню, повинен бути достатнім для належного догляду за дітьми. Тому просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживанні з нею та стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 15 серпня 2023 року представником відповідача адвокатом Васютиним Я.В. подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнає позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та залишення на проживання дітей з матір`ю, відповідач не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, наслідки визнання позову в цій частині відомі та зрозумілі. В частині визначення розміру аліментів відповідач просив врахувати можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у відзиві відповідач просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 листопада 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 2245. В шлюбі народились доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи що проживання дітей з матір`ю не суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні, від 6 до 18 років - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує потреби дітей щодо належного утримання, рівень доходів сторін, стан здоров`я відповідача, наявності у позивача та відповідача непрацездатних батьків, які потребують допомоги на лікування. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В процесі розгляду справи позивачем не доведено належними доказами, що розмір аліментів повинен становити 1/2 від усіх видів доходів відповідача. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - 14 червня 2023 року, до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1073,60 гривень судового збору на користь держави. На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial