Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

До Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшла вищезазначена позовна заява про визнання рішень недійсними та зобов`язання вчинити певні дії. Позивачі просять визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради від 19.08.2021 року № 1341 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та вжиття заходів по недопущенню порушення чинного законодавства при розпорядженні землями комунальної власності» та зобов`язати Новоархангельську селищну раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розробленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] на підставі договору №121 від 08.09.2020 та передачу їх у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, а саме: - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1089; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1088; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1090; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1091; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1092; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1093; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1094; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1095; - [PERSON] - площею 1,1545 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1096; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1097; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1098; - [PERSON] - площею 1,9999 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1099; - [PERSON] - площею 1,9996 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1100; - [PERSON] - площею 1,9996 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1101; - [PERSON] - площею 1,9996 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1102; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1103; - [PERSON] - площею 1,9992 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1104; - [PERSON] - площею 1,9994 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1106; - [PERSON] - площею 1,9997 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1107; - [PERSON] - площею 1,9993 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1108; - [PERSON] - площею 2,0000 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1109; - [PERSON] - площею 1,9986 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1110. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1630 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,3966 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1223, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44359220 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1627 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1224, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44356787 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1626 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1225, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44358777 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1640 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1226, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44364109 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1641 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1227, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44363740 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1642 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1228, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44363237 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1629 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1229, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44362666 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1638 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1230, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44348389 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1628 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1231, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44356118 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1639 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1232, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44358396 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1637 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1233, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44362951 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1636 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1234, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44357906 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1635 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1235, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44347502 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1634 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1236, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44356651 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1633 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1237, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44356992 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1632 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1238, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44347957 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1631 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1239, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44352993 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1646 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1240, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44366128 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1645 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1241, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44367999 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1647 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,9996 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1243, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44367363 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1644 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,9964 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1245, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44365504 від 01.10.2021. Визнати недійсним рішення Новоархангельської селищної ради №1643 від 30.09.2021 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,9996 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1244, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 44365215 від 01.10.2021. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 3523686500:02:000:1223, 3523686500:02:000:1224, 3523686500:02:000:1225, 3523686500:02:000:1226, 3523686500:02:000:1227, 3523686500:02:000:1228, 3523686500:02:000:1229, 3523686500:02:000:1230, 3523686500:02:000:1231, 3523686500:02:000:1232, 3523686500:02:000:1233, 3523686500:02:000:1234, 3523686500:02:000:1235, 3523686500:02:000:1236, 3523686500:02:000:1237, 3523686500:02:000:1238, 3523686500:02:000:1239, 3523686500:02:000:1240, 3523686500:02:000:1241, 3523686500:02:000:1243, 3523686500:02:000:1244, 3523686500:02:000:1245, які зареєстровані на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, розробленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] та внести до Державного земельного кадастру відомості про поновлення записів у Поземельних книгах, відкритих на земельні ділянки 3523686500:02:000:1089, 3523686500:02:000:1088, 3523686500:02:000:1090, 3523686500:02:000:1091, 3523686500:02:000:1092, 3523686500:02:000:1093, 3523686500:02:000:1094, 3523686500:02:000:1095, 3523686500:02:000:1096, 3523686500:02:000:1097, 3523686500:02:000:1098, 3523686500:02:000:1099, 3523686500:02:000:1100, 3523686500:02:000:1101, 3523686500:02:000:1102, 3523686500:02:000:1103, 3523686500:02:000:1104, 3523686500:02:000:1106, 3523686500:02:000:1107, 3523686500:02:000:1108, 3523686500:02:000:1109, 3523686500:02:000:1110, про їх державну реєстрацію. Стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати по справі. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2021 року справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання. 10.04.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2022 року вищевказана позовна заява була залишена без руху і встановлений строк для усунення недоліків тривалістю до 5 днів з дня отримання копії ухвали. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 10 березня 2022 року вищевказану позовну заяву вважати не поданою і повернути позивачам. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У позовній заяві представники позивачів просять залучити фермерське господарство Костюка Степана Петровича як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів, фермерське господарство Костюка Степана Петровича. Позивачі у судове засідання не з`явилися. Представники позивачів адвокат Науменко І.Ф., адвокат Боруш А.О. надіслали до суду клопотання, в якому просять проводити розгляд справи без участі позивачів та їх уповноважених представників. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить відкласти слухання цивільної справи №394/820/21 у зв`язку з перебуванням начальника юридичного відділу у щорічній відпустці, а юриста-консультанта на лікарняному, яка судом не враховується, оскільки суду не надано доказів на підтвердження зазначених причин неявки. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у судове засідання не з`явився, надіслав суду додаткові пояснення, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, розгляд справи проводити без участі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву суду не надали. Представник третьої особи ФГ Костюка Степана Петровича адвокат Пузир В.О. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі ФГ та його уповноваженого представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачі у справі 15.06.2021 року звернулися до відповідача Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області (далі: відповідач-1) із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 3523686500:02:000:1088, 3523686500:02:000:1089, 3523686500:02:000:1090, 3523686500:02:000:1091, 3523686500:02:000:1092, 3523686500:02:000:1093, 3523686500:02:000:1094, 3523686500:02:000:1095, 3523686500:02:000:1096, 3523686500:02:000:1097, 3523686500:02:000:1098, 3523686500:02:000:1099, 3523686500:02:000:1100, 3523686500:02:000:1101, 3523686500:02:000:1102, 3523686500:02:000:1103, 3523686500:02:000:1104, 3523686500:02:000:1106, 3523686500:02:000:1107, 3523686500:02:000:1108, 3523686500:02:000:1109, 3523686500:02:000:1110 у власність для ведення особистого селянського господарства та передачу вказаних земельних ділянок у власність. До заяв додано проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, сформовані на підставі зазначеного проекту. За результатами розгляду заяв позивачів відповідачем-1 19.08.2021 прийнято рішення №1341 «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та вжиття заходів по недопущенню порушення чинного законодавства при розпорядженні землями комунальної власності», яким відмовлено позивачам у затвердженні проекту землеустрою та передачу запроектованих для відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства. Відмову мотивовано тим, що земельні ділянки сформовані за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення та право комунальної власності на них не зареєстровано, крім того місце розташування земельних ділянок станом на поточний день не відповідає адміністративно-територіальному устрою Новоархангельської об`єднаної територіальної громади, та проект землеустрою не відповідає ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року №3613-VI в частині відсутності на кадастрових планах земельних ділянок лінійних промірів та координат меж частин земельних ділянок, на які поширюються обмеження у вигляді охоронної зони ЛЕП, а також відсутні відомості про перенесення в натуру меж охоронних зон ЛЕП. Окрім того, накази Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачам для ведення особистого селянського господарства суперечать рішенням Кіровоградської обласної ради від 14.12.2007 №357, розпорядженню Кіровоградської ОДА від 26.01.2008 №46-р, розпорядженню голови Новоархангельської РДА від 22.04.2008 №187-р, рішенню сесії Скалівсько-Хуторської сільської ради від 05.07.2018 року в частині визначення розпорядника земель, оскільки згідно вказаних рішень та проекту розмежування земель державної та комунальної власності за межами населених пунктів на території Скалівсько-Хутірської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області дані земельні ділянки є землями комунальної власності. Крім того, пунктом 3 рішення визначено селищному голові звернутися до органу державної реєстрації прав для реєстрації прав комунальної власності на земельні ділянки 3523686500:02:000:1088, 3523686500:02:000:1089, 3523686500:02:000:1090, 3523686500:02:000:1091, 3523686500:02:000:1092, 3523686500:02:000:1093, 3523686500:02:000:1094, 3523686500:02:000:1095, 3523686500:02:000:1096, 3523686500:02:000:1097, 3523686500:02:000:1098, 3523686500:02:000:1099, 3523686500:02:000:1100, 3523686500:02:000:1101, 3523686500:02:000:1102, 3523686500:02:000:1103, 3523686500:02:000:1104, 3523686500:02:000:1106, 3523686500:02:000:1107, 3523686500:02:000:1108, 3523686500:02:000:1109, 3523686500:02:000:1110, 3523686500:02:000:1111, 3523686500:02:000:1112, 3523686500:02:000:1113, 3523686500:02:000:1114, 3523686500:02:000:1115, 3523686500:02:000:1116, 3523686500:02:000:1117, 3523686500:02:000:1118, 3523686500:02:000:1119, 3523686500:02:000:1120, 3523686500:02:000:1121, 3523686500:02:000:1122, 3523686500:02:000:1123, 3523686500:02:000:1124, 3523686500:02:000:1125, 3523686500:02:000:1126. Пунктом 4 даного рішення вирішено: селищному голові замовити в проектній організації, яка має ліцензію на здійснення землеустрою технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення за рахунок раніше сформованих, які мають кадастрові номери 3523686500:02:000:1088, 3523686500:02:000:1089, 3523686500:02:000:1090, 3523686500:02:000:1091, 3523686500:02:000:1092, 3523686500:02:000:1093, 3523686500:02:000:1094, 3523686500:02:000:1095, 3523686500:02:000:1096, 3523686500:02:000:1097, 3523686500:02:000:1098, 3523686500:02:000:1099, 3523686500:02:000:1100, 3523686500:02:000:1101, 3523686500:02:000:1102, 3523686500:02:000:1103, 3523686500:02:000:1104, 3523686500:02:000:1106, 3523686500:02:000:1107, 3523686500:02:000:1108, 3523686500:02:000:1109, 3523686500:02:000:1110, 3523686500:02:000:1111, 3523686500:02:000:1112, 3523686500:02:000:1113, 3523686500:02:000:1114, 3523686500:02:000:1115, 3523686500:02:000:1116, 3523686500:02:000:1117, 3523686500:02:000:1118, 3523686500:02:000:1119, 3523686500:02:000:1120, 3523686500:02:000:1121, 3523686500:02:000:1122, 3523686500:02:000:1123, 3523686500:02:000:1124, 3523686500:02:000:1125, 3523686500:02:000:1126. Рішення відповідача-1 від 19.08.2021 № 1341 є протиправним з огляду на наступне. Позивачі у липні 2020 року звернулися до Фермерського господарства Костюка Степана Петровича з проханням надати погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки загальною площею 43,3950 га кадастровий номер 3523686500:02:000:9029, яка перебуває в оренді господарства з метою подальшої передачі її у власність виключно та конкретно позивачам у межах норм безоплатної приватизації, визначених ст. 121 Земельного кодексу України. Відповідно до заяви від 09.07.2020 року, нотаріально посвідченої та зареєстрованої приватним нотаріусом Зборівського районного нотаріального округу в реєстрі за №1014, ФГ Костюка Степана Петровича надав позивачам згоду на вилучення земельної ділянки загальною площею 43,3950 га кадастровий номер 3523686500:02:000:9029 для подальшої передачі її у приватну власність позивачам з метою забезпечення наданих державою соціальних гарантій (Т.2 а.с. 35). Позивачі, отримавши відповідно згоду фермерського господарства (ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України), у серпні 2020 року звернулися до уповноваженого розпорядника земельної ділянки із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки державної власності площею 43,3950 га кадастровий номер 3523686500:02:000:9029 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в оренді фермерського господарства Костюка Степана Петровича, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 №76587153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1127443435236, номер запису про інше речове право 18203639 (Т.1 а.с.53-63). Наказами Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.09.2020 та від 06.10.2020 Позивачам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки 3523686500:02:000:9029 площею 43,3950 га (Т.1 а.с. 64-74). На підставі вказаних наказів уповноваженим інженером-землевпорядником на підставі договору із Позивачами № 121 від 08.09.2020 розроблено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність (Т.1 а.с. 49-52). Даний проект землеустрою погоджено у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком про розгляд документації із землеустрою від 08.12.2020 №22418/82-20 (Т.2 а.с. 33-34). Крім того, відповідно до п. 11 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 15.12.2020 № 1731 проект землеустрою підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, позитивно оцінюється та погоджується (Т.2 а.с. 75). Відповідно до пояснювальної записки проекту землеустрою згідно намірів земельні ділянки, на які претендують Позивачі, відповідно до проекту землеустрою знаходяться у межах ділянки із кадастровим номером 3523686500:02:000:9029 (Т.1 а.с. 51-52). Після погодження у встановленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, Позивачі звернулися до державного кадастрового реєстратора щодо державної реєстрації земельних ділянок. Державним кадастровим реєстратором Відділу у Новоархангельському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на підставі вказаного проекту землеустрою 24.12.2020 здійснено державну реєстрацію земельних ділянок 3523686500:02:000:1088, 3523686500:02:000:1089, 3523686500:02:000:1090, 3523686500:02:000:1091, 3523686500:02:000:1092, 3523686500:02:000:1093, 3523686500:02:000:1094, 3523686500:02:000:1095, 3523686500:02:000:1096, 3523686500:02:000:1097, 3523686500:02:000:1098, 3523686500:02:000:1099, 3523686500:02:000:1100, 3523686500:02:000:1101, 3523686500:02:000:1102, 3523686500:02:000:1103, 3523686500:02:000:1104, 3523686500:02:000:1106, 3523686500:02:000:1107, 3523686500:02:000:1108, 3523686500:02:000:1109, 3523686500:02:000:1110, 3523686500:02:000:1111, 3523686500:02:000:1112, 3523686500:02:000:1113, 3523686500:02:000:1114, 3523686500:02:000:1115, 3523686500:02:000:1116, 3523686500:02:000:1117, 3523686500:02:000:1118, 3523686500:02:000:1119, 3523686500:02:000:1120, 3523686500:02:000:1121, 3523686500:02:000:1122, 3523686500:02:000:1123, 3523686500:02:000:1124, 3523686500:02:000:1125, 3523686500:02:000:1126 шляхом поділу земельної ділянки 3523686500:02:000:9029. Вказані обставини підтверджуються витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (Т.2 а.с.78-143). Факт проведення державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельних ділянок на підставі поданого проекту землеустрою ще раз підтверджує ту обставину, що даний проект землеустрою відповідає всім вимогам чинного законодавства, оскільки в протилежному випадку державним кадастровим реєстратором було б відмовлено в державній реєстрації земельних ділянок. Таким чином, зазначені земельні ділянки сформовані як об`єкти цивільних прав, відносно яких позивачі набули правомірних очікувань та законних сподівань здійснити свої майнові права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" встановлено, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави та розраховувати на певний стан речей, к даному випадку на задоволення заяви позивача, оскільки законні підстави для відмови були відсутні У постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й порушений інтерес, при цьому інтересом особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти не будь-який інтерес, а правовий, тобто такий, що може бути об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності ті іншим загальноправовим засадам. Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004, поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Конституційним Судом України у вище наведеному рішенні роз`яснив поняття "охоронюваний законом інтерес". Отже, прагнення до користування конкретним матеріальним благом - земельною ділянкою, може бути змістом охоронюваного законом інтересу. Одночасно з виникненням правомірних сподівань та очікувань у особи, якій надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в інших осіб, які мають законний інтерес щодо отримання у власність чи користування цією земельною ділянкою, виникає право на захист цього інтересу. Законний інтерес, якщо його порушує суб`єкт владних повноважень, може бути предметом судового захисту в порядку адміністративного судочинства. Під час розгляду справи суд з`ясовує, які саме фактичні обставини зумовлюють існування інтересу, відносини, що існують з приводу об`єкту інтересу, а також інші індивідуальні особливості, що відображають законність інтересу та необхідність судового захисту прагнень позивача. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 671/464/17 (провадження № К/9901/42945/18). Порушуючи ст. 3 Конституції України та визначені у ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» принцип законності (обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України), Відповідач створює перешкоди Позивачам на шляху реалізації права на отримання земельної ділянки у власність. Відтак, законний інтерес Позивачів порушено і він підлягає захисту. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Таким чином, Відповідач не в праві безпідставно обмежувати Позивачів у можливості реалізувати право на землю у порядку встановленому законом, протиправно відмовляючи їм у затвердженні проекту землеустрою і передачі у власність земельних ділянок. Звернення особи до органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту на рівні із правом. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату нею відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі у власність земельних ділянок у межах встановлених норм (ст. 121 Земельного кодексу України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди. Вказаний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 02.06.2021 у справі №700/316/20-ц. З аналізу приписів ч. 9 ст. 118 ЗК України (на час виникнення правовідносин) можна прийти до висновку, що відповідач-1 при отриманні проекту землеустрою (який повністю відповідає вимогам чинного законодавства) щодо відведення земельної ділянки зобов`язаний його затвердити, оскільки інших підстав для відмови у його затвердженні вказана норма не передбачає, а вирішення питань щодо невідповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів вирішуються уповноваженими органами, зокрема компетентною посадовою особою уповноваженого територіального підрозділу Держгеокадастру на стадії погодження проекту землеустрою, а також в необхідних випадках під час проведення державної експертизи землевпорядної документації. Затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок приймається відповідачем-1 не на власний розсуд, а відповідно до ст. ст. 6, 13, 14 Конституції України виключно у встановленому законом порядку. Таким чином, при отриманні уповноваженим органом влади чи місцевого самоврядування, погодженого у встановленому законом порядку, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) такий орган, яким у даному випадку є відповідач-1, відповідно до вимог закону, має лише один вид правомірної поведінки та зобов`язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою і передання земельної ділянки у власність. Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у справі №1640/2594/18, постанова від 06.03.2019. Зокрема суд зазначив, «що системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду. При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту. Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку». Разом з тим, Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у своїй постанові від 27.10.2020 у справі № 480/313/19 зроблено правовий висновок, що відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: -звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; -надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; -розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; -погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; -затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Верховним Судом підсумовано, що підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст. 186-1 ЗК України, норми даної статті не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту. Подібний правовий висновок зроблено Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у своїй постанові від 06.03.2019 у справі № 1640/2594/18 зокрема, підсумовуючи викладене, Верховним Судом висловлено, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав Позивача є саме зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Оскільки в матеріалах справи наявні докази, що свідчать про можливість суб`єктом владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення про затвердження проекту землеустрою. Відповідність спірного проекту землеустрою вимогам законодавства перевірялась експертами на стадії погодження та проведення державної експертизи. Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання рішення про яке просить заявник. При цьому, відповідачем-1 за результатами розгляду поданого на затвердження проекту землеустрою не встановлено підстав для прийняття рішення про відмову у його затвердженні, вичерпний перелік яких визначений у ст. 118 Земельного кодексу України. Крім того, положення чинної редакції ч. 9 ст. 118 ЗК України передбачає виключно один вид поведінки відповідача-1 при отриманні погодженого у встановленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність і наявності позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, а саме - про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. З огляду на викладені обставини справи, будь-який інший вид поведінки відповідача-1, окрім прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, буде суперечити статті 118 ЗК України та статті 19 Конституції України. Відтак, враховуючи недобросовісну поведінку відповідача-1, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивачів, є зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Доводи відповідача-1 про те, що проект землеустрою не відповідає вимогам закону - не відповідають дійсності і спростовується письмовими доказами, а саме висновком погодження проекту землеустрою, а також висновком обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації. Доводи відповідача-1 про те, що земельна ділянка, за рахунок якої позивачам запроектовані ділянки для відведення у власність, не перебувала у державній власності, а тому Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не мало право надавати дозволи на розробку проектів землеустрою є неспроможними та спростовуються письмовими доказами. Так, по-перше, як зазначалося вище, що земельна ділянка, за рахунок якої позивачам запроектовані ділянки для відведення у власність загальною площею 43,3950 га кадастровий номер 3523686500:02:000:9029, перебувала в оренді фермерського господарства Костюка Степана Петровича. Фермерським господарством [PERSON] 09.07.2020 надано Позивачам персональну нотаріально посвідчену заяву-згоду землекористувача, відповідно до якої фермерське господарство надає згоду на вилучення земельної ділянки, виключно для передачі у власність Позивачам у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації. Позивачі, отримавши відповідно згоду фермерського господарства (ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України), у серпні 2020 року звернулися до уповноваженого розпорядника земельної ділянки із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки державної власності площею 43,3950 га кадастровий номер 3523686500:02:000:9029 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває в оренді фермерського господарства Костюка Степана Петровича, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 №76587153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1127443435236, номер запису про інше речове право 18203639. Наказами Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.09.2020 та від 06.10.2020 позивачам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки 3523686500:02:000:9029 площею 43,3950 га. При цьому, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 № 76587153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1127443435236, номер запису про інше речове право 18203639, форма власності земельної ділянки - державна. Водночас, відповідно пп. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з вимогами пп.2 ч.1 ст 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 №76587153 наявний в матеріалах проекту землеустрою. Крім того, вказані доводи відповідача-1 спростовуються іншими письмовими доказами, а саме наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №44-ОТГ від 10.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та Актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 11.12.2020, відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення із державної власності, а Новоархангельська селищна рада Новоархангельського району Кіровоградської області в особі селищного голови Шимановського Ю.П. приймає у комунальну власність земельні ділянки згідно з додатком. Згідно з п.164 вказаного додатку, з державної у комунальну власність передано земельну ділянку площею 43,3950 га кадастровий номер 3523686500:02:000:9029, яка перебуває в оренді [PERSON] (код ЄДРПОУ 22216634). Поряд з цим, обставина того, що земельні ділянки сформовані за рахунок земельної ділянки державної власності, а тому Головне управління Держгеокадастру правомірно надало позивачам відповідні дозволи на розробку документації із землеустрою, підтверджується відомостями Державного земельного кадастру. При цьому, відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Враховуючи вищезазначені обставини, підстави для відмови відповідача-1 у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність запроектованих для відведення земельних ділянок у власність позивачам не передбачені законом, а тому є протиправними. Оскільки відповідач-1 за результатами розгляду заяв позивачів про прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність не мав альтернативного варіанту рішення, як то рішення про задоволення заяв, то при прийнятті спірного рішення відповідач діяв не у спосіб та не у межах повноважень визначених законами України, а спірне рішення суперечить критеріям, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №607/4316/17-ц від 25.03.2019, «що справедливе застосування норм права виявляється саме у недискримінаційному підході, неупередженості (Рішення Конституційного Суду України в рішенні від 2 листопада 2004 р. № 15-рп/2004у)». «…одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Отже, у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх у своїх правах та перед законом, а справедливе застосування норм права повинно мати передусім недискримінаційний підхід, неупередженість". Необхідно також звернути увагу, що принцип справедливості кореспондує з принципом добросовісності, забороною зловживання правом, що у даному випадку демонструє відповідач-1. Водночас аналіз судової практики Верховного суду свідчить, що при розгляді подібних спорів судам необхідно застосовувати аксіому: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». З урахуванням того, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2020 року по справі №688/2908/16-ц звернула увагу на те, що відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків по відношенню одна до одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб. Зокрема, недобросовісну поведінку може становити необґрунтоване припинення переговорів, пропозиція нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів (зокрема з метою зірвати укладення договору з третьою особою, наприклад з конкурентом недобросовісної сторони переговорів), нерозкриття необхідної контрагенту інформації тощо. При цьому обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи. Відповідач-1, прийнявши спірне рішення за заявами позивачів, діяв недобросовісно, оскільки йому було відомо, що позивачі на момент голосування вже мали, розроблений у відповідності до вимог закону проект землеустрою, на підставі якого здійснена державна реєстрація запроектованих до відведення земельних ділянок. А всі зауваження до проекту землеустрою щодо його невідповідності нормам закону можливо вносити до моменту державної реєстрації запроектованих для відведення на підставі нього земельних ділянок (на єтапі його погодження та державної експертизи). Тому, після того як на підставі відповідного проекту землеустрою ділянки сформовані як об`єкти цивільних прав, єдиною підставою для відмови у передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства може бути тільки те, що особа раніше реалізувала своє право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки з даним видом цільового призначення. Тобто, позивачі пройшли усі етапи процедури безоплатної приватизації земельної ділянки, а тому у відповідача-1 не було альтернативного законного рішення за результатами розгляду заяв позивачів про затвердження проекту землеустрою та передачу ділянок у власність, ніж як рішення про затвердження проекту та передачу ділянок у власність. Крім того, відповідно до абз. 6, 8 пп. е) п. 24 Розділу X «Перехідні положення Земельного Кодексу України, надані, до дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження та документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом приймають сільські, селищні, міські ради. Особи, які отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зазначені у підпункті "е" цього пункту, а також органи, що їх надали зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Вказані вимоги Земельного кодексу України відповідач-1 проігнорував, тим самим прямо порушив вимоги закону. Внаслідок прийняття протиправного спірного рішення відповідачем-1 порушено право позивачів на завершення процедури приватизації конкретної земельної ділянки шляхом прийняття рішення за заявою позивачів про затвердження проекту землеустрою та передачу сформованої на підставі такого проекту ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Позивачі розраховували на передбачуваний законом вид поведінки відповідача-1, а тому мали охоронюваний законом інтерес на спірні земельні ділянки, оскільки пройшли усі етапи процедури отримання земельної ділянки у власність, які встановила держава для прийняття позитивного рішення уповноваженим суб`єктом владних повноважень. Така поведінка відповідача є недобросовісною по відношенню до позивачів, що є порушенням фундаментального принципу права - принципу добросовісності, який за своєю правовою природою є нормою прямої дії. Спірне протиправне рішення відповідача не відповідає принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині 2 статті 2 КАС України, що призвело до порушення законного інтересу позивачів направленого на отримання у власність землі для ведення особистого селянського господарства згідно із встановленою законом процедурою, а тому таке рішення має бути визнане протиправним. Таким чином, рішення відповідача-1 від 19.08.2021 № 1341 є протиправним та порушує права і законні інтереси позивачів, а тому підлягає визнанню судом недійсним. Стосовно незаконності рішень відповідача-1 від 30.09.2021 про затвердження документації із землеустрою та передачу у власність відповідачам 3-24 земельних ділянок з кадастровими номерами 3523686500:02:000:1223, 3523686500:02:000:1224, 3523686500:02:000:1225, 3523686500:02:000:1226, 3523686500:02:000:1227, 3523686500:02:000:1228, 3523686500:02:000:1229, 3523686500:02:000:1230, 3523686500:02:000:1231, 3523686500:02:000:1232, 3523686500:02:000:1233, 3523686500:02:000:1234, 3523686500:02:000:1235, 3523686500:02:000:1236, 3523686500:02:000:1237, 3523686500:02:000:1238, 3523686500:02:000:1239, 3523686500:02:000:1240, 3523686500:02:000:1241, 3523686500:02:000:1243, 3523686500:02:000:1244, 3523686500:02:000:1245. Вказані рішення відповідача-1 є недійсними і порушують права та інтереси позивачів на завершення процедури приватизації земельних ділянок, державну реєстрацію яких проведено на підставі їх проекту землеустрою з наступних підстав. По-перше: як зазначалося вище, рішення відповідача-1 від 19.08.2021 №1341 є протиправним. Відповідач-1 про прийняте спірне рішення від 19.08.2021 №1341 позивачів у встановленому порядку і строки не повідомив. Про спірне рішення позивачі дізналися лише після звернення про правову допомогу до адвоката, отримавши 16.09.2021 відповідь на адвокатський запит, до якої супровідним листом від 13.09.2021 №1110 була додана копія спірного рішення №1341. Таким чином, відповідач-1 повідомив про результат розгляду заяв позивачів 1-22 про затвердження проекту землеустрою і передачу у власність лише через місяць і виключно на адвокатський запит. Вказані дії відповідача-1 щодо затягування з повідомленням про результати розгляду заяв позивачів про затвердження проекту землеустрою позивачі 1-22 були направлені виключно для перешкоджання швидкого оскарження спірного рішення від 19.08.2021 №1341, оскільки вже 14.09.2021 відповідач-1 рішеннями від №№1384-1405 надав дозвола відповідачам 3-24 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за рахунок земельної ділянки площею 43,3966 га, кадастровий номер 3523686500:02:000:1189, тобто за рахунок земельної ділянки, яка запроектована для відведення у власність позивачам 1-22. На підставі зазначених вище рішень відповідачами 3-24 подано відповідачу-1 заяви про затвердження розробленої документації із землеустрою та передачу ділянок у власність. 30.09.2021 року, тобто лише через два тижні відповідачем-1 задоволені такі заяви і рішеннями №№1630, 1627, 1626, 1640, 1641, 1642, 1629, 1638, 1628, 1639, 1637, 1636, 1635, 1634, 1633, 1632, 1631, 1646, 1645, 1647, 1644, 1643 відповідачам 3-24 передано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, вся процедура від прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, заключення договорів на розробку проекту землеустрою, розробка проекту землеустрою і прийняття рішення про передачу у власність земельних ділянок відповідачам 3-24 зайняла 12 робочих днів. Водночас, відповідно до інформації Новоархангельської селищної ради від 20.10.2021 №1198, заяви від громадян про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 3523686500:02:000:1189 загальною площею 43,3966 га не надходили. По-друге: відповідач-1 зобов`язаний затвердити проект землеустрою позивачів і передати їм у власність запроектовані та зареєстровані на підставі зазначеного проекту землеустрою земельні ділянки. Позивачі здійснили усі передбачені законом заходи для приватизації земельних ділянок та відповідно розраховували на визначену законом поведінку відповідача-1 при отриманні проекту землеустрою, який відповідає вимогам закону та пройшов державну експертизу землевпорядної документації. З огляду на викладене, у відповідача-1 не було альтернативного рішення, окрім як затвердити проект та передати земельні ділянки у власність. Прийняття вказаного рішення відповідача-1 мало лише формальний характер, оскільки дане рішення лише засвідчує факт закінчення процедури приватизації земельних ділянок. Право позивачів на приватизацію та відповідність проекту землеустрою вимогам законів вже перевірено на стадії проходження державної експертизи землевпорядної документації. Таким чином, будь-які дії відповідача-1, спрямовані на розпорядження земельними ділянками, запроектованими за проектом землеустрою позивачам, є ніщо інше як зловживання своїми правами як розпорядника землі, спрямовані на унеможливлення закінчити позивачами процедуру приватизації, які на момент прийняття оспорюваних рішень вже мали повноцінний законний інтерес на ці ділянки. По-третє: відповідно до абз. 6, 8 пп. е) п. 24 Розділу X «Перехідні положення Земельного Кодексу України, надані до дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради. До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Таким чином, у відповідача-1 була імперативна заборона про передачу вказаних земельних ділянок іншим, окрім позивачів, особам. По-четверте: У пункті 77 постанови Великої палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зроблено висновок про те, що не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки. По-п`яте: Звернення особи до органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату нею відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі у власність земельних ділянок у межах встановлених норм (ст. 121 Земельного кодексу України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди. Вказаний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 02.06.2021 у справі №700/316/20-ц. Як зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, за проектом позивачів здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, які у подальшому протиправно скасовані відповідачем-2 на підставі протиправного рішення відповідача-1 шляхом їх об`єднання. По-шосте: Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України). Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування у разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним. Враховуючи вищевикладене, рішення відповідача-1 від 30.09.2021 №№1630, 1627, 1626, 1640, 1641, 1642, 1629, 1638, 1628, 1639, 1637, 1636, 1635, 1634, 1633, 1632, 1631, 1646, 1645, 1647, 1644, 1643 на підставі яких Відповідачам 3-24 передано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства є недійсними, оскільки суперечать вимогам законну і порушують права та законні інтереси Позивачів, оскільки унеможливлюють закінчити законну процедуру приватизації земельних ділянок, згоду на вилучення яких вони отримали від законного землекористувача у порядку ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України. При цьому, звертаємо увагу суду, що єдиною підставою припинення права оренди Фермерське господарство [PERSON] на земельну ділянку площею 43,3966 га була згода на передачу за рахунок неї земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації у власність Позивачам. Тому, фермерське господарство [PERSON] теж розраховувало на певний стан речей у результаті вчинення ним юридично значимих дій - надаючи персональні погодження землекористувача Позивачам для розробки відповідного проекту землеустрою. Стосовно скасування державної реєстрації права власності. Право власності фізичних осіб - відповідачів на спірні земельні ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Предметом позову є, зокрема, рішення відповідача-1, які стали підставою для державної реєстрації права власності фізичних осіб - відповідачів 3-24 на спірні земельні ділянки. Враховуючи вищевказане, державна реєстрація права власності фізичних осіб - відповідачів 3-24 на спірні земельні ділянки підлягає скасуванню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3. ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Тобто, не скасування запису про реєстрацію права власності не призведе до реального виконання рішення суду та поновлення прав позивачів. Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 387/970/17. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц зроблено висновок про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивачів. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі, коли суд установить, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та немає встановлених законом підстав для відмови у державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес Позивачів. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому, належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №915/127/18, від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16. У п. 3 р. II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952. Вказаний правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19. Також, аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19. Таким чином, з урахуванням змін до законодавства з 16.01.2020 належним способом захисту права є саме скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Саме таке судове рішення може бути реально виконано державним реєстратором у розумінні чинної редакції норми статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Більше того, саме такий спосіб захисту реально поновить права та законні інтереси Позивачів. Враховуючи вищевикладене, та той факт, що правовстановлюючі документи фізичних осіб - відповідачів на спірні земельні ділянки (рішення Відповідача-1) також є предметом позову,

Outcome: approved