Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

15.06. 2020 року позивач ТОВ « Споживчий центр» звернувся до Московського районного суду м. Харкова із вказаним позовом до відповідача [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором № 07.03.2020-010000464 в розмірі 10 240 грн. В обґрунтування позову зазначили , що 26.01.2020 ТОВ « Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір 26.01.2020-100001892 відповідно до п.1.1 Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит на суму 2 100 грн.на умовах строковості,зворотності, платності, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом . Відповідно до заявки та підтвердження укладеного договору Кредитор надає Позичальнику кредит у розмірі 8000 грн. на 14 календарних днів , з кінцевим терміном повернення кредиту до 08.02.2020 та платою за користування кредитом у розмірі 2 240 грн. 08.02.2020 р. Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08.02.2020-010000651 з аналогічними умовами як у попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування від 08.02.2020 р. та на підставі ст. 601 ЦК України , сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог . Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором №08.02.2020-010000651 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 26.01.2020-100001892 від 26.01.2020 р. 22.02.2020 р. Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22.02.2020-010000425 з аналогічними умовами як у попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування\\зарахування від 22.02.2020 р. та на підставі ст. 601 ЦК України ,сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог . Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 22.02.2020-010000425 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 08.02.2020-010000651 від 08.02.2020 р. 07.03.2020 р. Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07.03.2020-010000464 з аналогічними умовами. Вимогу позичальника про видачу кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 07.03.2020-010000464 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 22.02.2020-010000425 від 22.02.2020 р. Відповідно до п.п.4.1 договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни : а) повернення кредиту до 21.03.2020 ; проценти за користування кредитом -в день повернення кредиту або в останній день строку , на який кредит пролонгований ;в) штрафні санкції , які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором , - негайно , з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової про нарахування таких санкцій. Сторонами строки повернення кредиту та процентів не переносилися, кошти та проценти не повернуті , у зв`язку з цим прохали стягнути з відповідачки заборгованість. 18.06.2020 р. суддею Московського районного суду м. Харкова Д.А. Крівцовим відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 27.07.2020 р. до суду надійшов відзив на позов. [PERSON] зазначила , що додані Заявки , як додаток до позовної заяви , не містять інформацію з якої можливо було б встановити особу , яка є стороною даного Кредитного договору , оскільки не містить відомостей про документи, які посвідчують особу , а зазначає лише П.І.Б. З наданих доказів неможливо встановити , хто саме уклав договір з позивачем, а тому відсутні підстави стягувати з відповідача зазначені грошові суми. З наданої квитанції № 192639170 від 26.01.2020 р. неможливо встановити на чий рахунок було здійснено платіж. Дана квитанція не місить інформації про особисті дані отримувача коштів , номер мобільного телефону , номер рахунку банківської карти , оскільки частина циферного рахунку була змінена на символьний знак зірки , що унеможливлює встановлення рахунку. Також з наданих доказів неможливо встановити хто був відправником одноразового ідентифікатору. 09.08.2020 р. ТОВ «Споживчий центр» надіслало відповідь на відзив. У відповіді зазначили , що Договори були підписані двома підписами -одноразовим ідентифікатором та аналогом власноручного підпису відповідача відповідно до ст.12 ЗУ « Про електронну комерцію» , так і відповідно до ст.207 ЦК України. 21.01.2017 р. сторони уклали письмову згоду , у якій містились зразки відповідно аналоги їхніх власноручних підписів ( та.с. 67-71 т.1 ). Вказаний аналог власноручного підпису відповідач використав при укладенні кредитних договорів № 26.01.2020-100001892,№ 08.02.2020 -010000651,№ 22.02.2020-010000425,№ 07.03.2020 -010000464. Крім того , при вході в особистий кабінет позичальника при укладенні договорів № 26.01.2020-100001892,№ 08.02.2020 -010000651,№ 22.02.2020-010000425,№ 07.03.2020 -010000464, відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] . В контактних даних клієнта , що є додатком до анкети позичальника від 21.01.2017 р. [PERSON] зазначила в якості фінансового свій номер телефону: [NUMBER] . Належність картки № [NUMBER] ,емітованої АТ КБ « Приватбанк» підтверджується аудіозаписом розмови від 26.01.2020 р. між кредитним інспектором ТОВ « Споживчий центр» та [PERSON] . В даній розмові відповідач проходить верифікацію та просить кредитного інспектора перерахувати кошти на її карту № [NUMBER] . Крім того , відповідачка погашала відсотки за вказаними договорами. Відповідно до частини 7 статті 147 ЗУ « Про судоустрій і статус суддів « , враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану ,ВС розпорядженням від 08.03.2022 р. № 2\\0\\9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.05.2023 р. прийнята до свого провадження дана цивільна справа та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 26.01.2020 ТОВ « Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір 26.01.2020-100001892 відповідно до п.1.1 Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит на суму 2 100 грн.на умовах строковості,зворотності, платності, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом . Відповідно до заявки та підтвердження укладеного договору Кредитор надає Позичальнику кредит у розмірі 8000 грн. на 14 календарних днів , з кінцевим терміном повернення кредиту до 08.02.2020 та платою за користування кредитом у розмірі 2 240 грн. 08.02.2020 р. Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08.02.2020-010000651 з аналогічними умовами як у попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування від 08.02.2020 р. та на підставі ст. 601 ЦК України , сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог . Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором №08.02.2020-010000651 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 26.01.2020-100001892 від 26.01.2020 р. 22.02.2020 р. Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22.02.2020-010000425 з аналогічними умовами як у попередньому договорі. За заявою позичальника про перекредитування\\зарахування від 22.02.2020 р. та на підставі ст. 601 ЦК України ,сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог . Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 22.02.2020-010000425 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 08.02.2020-010000651 від 08.02.2020 р. 07.03.2020 р. Товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07.03.2020-010000464 з аналогічними умовами. Вимогу позичальника про видачу кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 07.03.2020-010000464 була зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 8000 грн. за кредитним договором № 22.02.2020-010000425 від 22.02.2020 р. Відповідно до п.п.4.1 договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни : а) повернення кредиту до 21.03.2020 ; проценти за користування кредитом -в день повернення кредиту або в останній день строку , на який кредит пролонгований ;в) штрафні санкції , які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором , - негайно , з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової про нарахування таких санкцій. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинено письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому чи електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічна електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразок відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 14 ЗУ « Про електронну комерцію» ,ідентифікація за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону , має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Під час входу в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора , позичальник використав номер телефону [NUMBER] , самостійно визначений нею як фінансовий , взявши на себе , згідно п.11.9 паперового кредитного договору , всі ризики та негативні наслідки втрати або несанкціонованого використання цього номера. Крім того , відповідач не надала суду доказів , що даний номер телефону їй не належав , чи сім-карта вибула з її володіння. Усі істотні умови електронного кредитного договору містяться у заявці та оферті , з якою відповідач ознайомився та до якої позивач забезпечив безперешкодний доступ відповідно до ч.ч. 4,5 ст.11 ЗУ « Про електронну комерцію. Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) , яка підписана двічі підписами відповідача містить наступну умову « Підтверджую , що однозначно та безумовно приймаю (акцептую) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) , невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 07.03.2020-010000464 від 07.03.2020 , з яким попередньо уважно ознайомився. При цьому перше речення заявки з усіма істотними умовами електронного кредитного договору містить умову « Дана заявка є невідємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 07.03.2020 р. В акцепті позичальника від 07.03.2020 р. відповідач активуванням галочки підтвердив своє ознайомлення з умовами оферти . Аналізуючи вищевикладене , суд вважає, що укладений кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства. Також суд враховує, що відповідачка уклала 45 аналогічних договорів із позивачем. 38 договорів були укладені оф-лайн у відділенні Товариства , решта сім договорів були укладені он-лайн через особистий кабінет відповідача на сайті позивача , що свідчить про гарну обізнаність відповідача з порядком укладення електронних договорів та їх умовами, оскільки всі договори є типовими. Аналізуючи вищевикладене , суд вважає, що відповідачем не спростовані відомості про належність їй фінансового номеру та картки з рахунком № [NUMBER] . Враховуючи , те , що відповідач уклала 45 аналогічних договорів , то заперечення факту укладення договору свідчить про її недобросовісну поведінку та намагання не повертати отримані кошти. Відповідач заборгувала 8000 грн. отриманого кредиту та 2240 грн .нарахованих відсотків , які підлягаю стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102 грн. на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved