Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову просить стягнути солідарно з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на її користь кошти у розмірі 450088,88грн., перераховані за придбану з прилюдних торгів квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що вона стала переможницею в електронних торгах з реалізації предмету іпотеки, проведених ДП "Сетам", за лотом № 259606: трикімнатна квартира загальною площею 62,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначені електронні торги були проведені в межах виконавчого провадження № 50971432 з примусового виконання виконавчого листа № 620/1011/15-ц від 01.02.2016 року Зачепилівського районного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Альфа Банк" заборгованості, відкритого Міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області. 19.02.2018 року позивачем через її чоловіка [PERSON] було перераховано на рахунок Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області 450088,88 грн. за придбане майно. 12.12.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було задоволено позов [PERSON] про скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та було визнано недійсним електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (лот № 259606), а саме належної [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] . Вказане рішення було залишено без змін постановами Харківського апеляційного суду та Верховним судом. Таким чином, акт, на підставі якого позивач набула у власність вказану квартиру, визнано недійсним. В зв`язку з тим, що позивач не отримала назад сплачені кошти, вона звернулась до суду з відповідним позовом. 30.08.2021 року представником Міністерства юстиції України Литовченко Ю. надано письмові пояснення, в яких він вказує на те, що відповідний відділ державної виконавчої служби міжрегіонального управління Міністерства юстиції України є самостійним учасником цивільно-процесуальних правовідносин, виконує покладені на нього функції в силу закону та договору, вказане в свою чергу виключає участь Мін`юсту у даних відносинах. До повноважень Міністерства юстиції України законодавством не віднесено поновлення порушених прав та інтересів позивача та рішення суду у цій справі не може вплинути на права та обов`язки Мін`юсту. Крім того, зазначає, що вимоги про стягнення грошових коштів ВДВС вважає такими, що не підлягають задоволенню, так як зазначені грошові кошти, відповідно до вимог закону та порядку, перераховані виконавчою службою на рахунки стягувача та боржника виконавчого провадження і не перебувають у розпорядженні виконавчої служби. 21.01.2022 року на адресу суду від представника Індустріального ВДВС міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позовної заяви відмовити. В обґрунтування відзиву зазначає, що він вважає вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 24.03.2017 року державним виконавцем, в присутності представника стягувача, була описана та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить боржнику [PERSON] . Згідно звіту про оцінку вартість вищевказаної квартири склала 510400 грн. 29.11.2017 необхідний пакет документів було надіслано до Харківської філії ДП "Сетам" для подальшого проведення електронних торгів. Торги були призначені на 03.01.2018 року, однак вони не відбулись у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів. 05.01.2018 року проведено уцінку вказаного лоту. 05.02.2018 року системою СЕТАМ було сформовано протокол № 315044 проведення електронних торгів, згідно з яким квартира [ADDRESS] була реалізована за 473777,77 грн. На рахунок ВДВС (продавця) переможцем торгів була перерахована сума у розмірі 450088,88 грн. Переможцем торгів відповідно до протоколу № 315044 визнано [PERSON] . 21.02.2017 року було зроблено розподіл коштів по ВП № 50971432 (на користь ПАТ "Альфа-Банк", виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій), які надійшли на депозитний рахунок відділу від реалізації зазначеного нерухомого майна. 27.02.2018 року сформовано платіжне доручення № 1593 у розмірі 408367,06 грн. на р/р № [NUMBER] на користь ПАТ "Альфа-Банк" у місті Києві. Враховуючи вищевикладене, Індустріальний ВДВС м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є неналежним відповідачем, оскільки кошти отримані з реалізації майна були перераховані на користь ПАТ "Альфа-Банк" у місті Києві. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.05.2021 року (суддя Маньковська О.О.) позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.07.2021 року (суддя Маньковська О.О.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.08.2021 року (суддя Маньковська О.О.) до участі у справі залучено у якості співвідповідача Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністерство юстиції України та Державну казначейську службу України. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.08.2021 року (суддя Маньковська О.О.) задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Іванової Ірини Анатоліївни про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.10.2022 року (суддя Тимчук Р.І.) вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Ленінського районного суду м. Полтави Тимчук Р.І. та призначено судове засідання по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.10.2022 року (суддя Тимчук Р.І.) задоволено клопотання [PERSON] про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.02.2023 року (суддя Тимчук Р.І.) задоволено клопотання [PERSON] про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.02.2023 року (суддя Тимчук Р.І.) задоволено клопотання [PERSON] про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.02.2023 року (суддя Тимчук Р.І.) задоволено клопотання представника позивача про передачу справи за підсудністю та вказану цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.03.2023 року цивільну справу № 641/3413/21 прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. та призначено судове засідання по справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.04.2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Цурков С.І. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, вказаних у відзиві. Представник третьої особи Міністерство юстиції України Колотілова Н.В. в судовому засіданні проти задоволення позовну заперечувала з підстав, викладених у письмових поясненнях. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що на виконанні державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області знаходилося виконавче провадження № 50971432 з примусового виконання виконавчого листа №620/1011/15-ц від 01.02.2016 року Зачепилівського районного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості у розмірі 553952,10 грн. В межах вказаного провадження 05.02.2018 року було проведено електронні торги, на яких реалізовано майно боржника, а саме: квартиру [ADDRESS] за ціною 473777,77 грн. Переможцем торгів відповідно до протоколу № 315044 визнано [PERSON] . 19.02.2018 року [PERSON] (чоловік позивача) було перераховано на рахунок Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області 450088,88 грн. за придбане майно, що підтверджується копією платіжного доручення № 116 від 19.02.2018 року. 27 лютого 2018 року державним виконавцем на підставі протоколу проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки складено акт про проведені електронні торги, які були затверджені начальником відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, та відповідно до яких переможцем торгів визнано [PERSON] . 12.12.2018 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/984/18, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 24.07.2019 року, та постановою Верховного суду від 26.02.2020 року, було задоволено позов [PERSON] про скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та було визнано недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (лот № 259606), а саме належної [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , що 05.02.2018 року № 3150444 та визнано недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 27.02.2018 року (виконавче провадження № 50971432), складений головним державним виконавцем МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Цурковим С.І. З копії Наказу № 4262/5 від 09.12.2020 року встановлено, що Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ліквідовано. Утворено Індустріальний ВДВС у місті Харкові Східного МУМЮ (м. Харків) та Немишлянський ВДВС у місті Харкові Східного МУМЮ (м. Харків). Також встановлено, що новоутворені відділі ДВС є правонаступниками відповідного ліквідованого відділу ДВС. З копії платіжного доручення № 1593 від 26.02.2018 року та розпорядження № 50971432 встановлено, що грошові кошти у сумі 450088,88 грн., що надійшли 20.02.2018 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 620/1011/15-ц, виданого 01.02.2016 року, перераховано 408367,06 грн. на користь ПАТ "Альфа-Банк" ум. Києві; 40836,70 грн. виконавчого збору на користь УДКСУ в Індустріальному районі м. Харкова; 207,37 грн. витрат виконавчого провадження, у тому числі 51,00 грн. за користування АСВП на користь ГТУЮ у Харківській області. З розпорядження № 50971432 від 10.07.2020 року встановлено, що грошові кошти у сумі 40836,7 грн., що надійшли 24.06.2020 на рахунок з обліку депозитних сум, при примусовому виконанні виконавчого документа № 620/1011/15-ц, виданого 01.02.2016р. суд загальної юрисдикції (Зачепилівського райсуду) про стягнення грошових коштів з [PERSON] користь ПАТ " Альфа-Банк", перераховано 40836,70 грн. як помилково стягнуті на користь [PERSON] . З розпорядження № 55128465 встановлено, що грошові кошти у сумі 450088.88 грн, що надійшли 20.02.2018р. па рахунок з обліку 28.08.2017 р. депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 703974, виданого інший орган, посадова особа(Управління патрульної поліції у м.Харкові), зведеного виконавчого з провадження від 21.02.2018 № 55856723 про стягнення грошових коштів з [PERSON] , перераховано: 510 гри на користь Держави; 51 грн. виконавчого збору на користь УДКСУ в Індустріальному районі м. Харкова; 51 грн. витрат виконавчого провадження за користування АСВП на користь ГТУЮ у Харківській області; 65,75 грн. витрат виконавчого провадження на користь ГТУЮ у Харківській області. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо повернення одержаного за недійсним правочином, вказані правовідносини регулюються ст.ст. 216, 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Реституція в цивільному законодавстві передбачає не лише права, а й обов`язки кожної із сторін недійсного договору. Праву однієї сторони завжди відповідає обов`язок цієї сторони повернути другій стороні все одержане за недійсним правочином. Отже, повернення стороні договору коштів, які вона сплатила за оспорюваним правочином, іншою стороною можливе лише у випадку визнання такого правочину недійсним. Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (пункт 1 частини третьої статті 1212 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 363/222/17 (провадження № 61-21879св19) вказано, що «системне тлумачення абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що: (а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; (б) правила абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; (в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України». В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20) вказано, що «у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) прилюдних торгів за позовом учасника таких торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами прилюдних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти. За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Правила статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину. […] Встановивши, що при реалізації квартири на електронних торгах Перший відділ ДВС міста Луцьк виступав від свого імені як продавець і за рішенням суду такі електронні торги визнані недійсними, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що сплачена позивачем сума коштів за недійсним правочином підлягає стягненню на її користь саме з виконавчої служби (в межах заявлених нею вимог до вказаного відповідача). […] З огляду на викладене, оскільки за встановленими в цій справі обставинами державна виконавча служба виступала від свого імені як продавець, то саме на неї покладається обов`язок повернути позивачу оплачену загальну вартість придбаного на прилюдних торгах майна в сумі 184 350 грн, незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3523/18 (провадження № 61-19213св19) вказано, що «суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у даному випадку продавцем арештованого майна виступає орган державної виконавчої служби, який цього не заперечував, й та обставина, що після реалізації цього майна кошти були перераховані на рахунок стягувача, не позбавляє виконавчу службу статусу продавця у спірних правовідносинах, дотримання передбачених законодавством умов і порядку проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності цього правочину та у разі визнання прилюдних торгів недійсними сторони договору повертаються у первісний стан шляхом реституції, а тому з виконавчої служби на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, сплачені нею за придбане майно». Європейський суд з прав людини вказав, що підприємство-заявник звернулося з позовом до місцевого відділу Державної виконавчої служби України про повернення сплаченої за автокран суми та посилалося, зокрема на статті 661та 1212 Цивільного кодексу України. Вищий господарський суд України залишив без змін рішення судів нижчих інстанцій. Він зазначив, що підприємство-заявник помилково послалося на статті 661 та 1212 Цивільного кодексу України, стверджуючи про невиконання Державною виконавчою службою України своїх договірних зобов`язань, тоді як завдана шкода була пов`язана з позадоговірними зобов`язаннями. Неповернення Державною виконавчою службою України коштів за автокран, сплачених підприємством-заявником на прилюдних торгах, після визнання останніх недійсними становить втручання, яке слід розглядати у контексті загального правила, наведеного в першому реченні першого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції (CASE OF FORTETSYA, MPP v. UKRAINE, № 68946/10, § 9, 40, ЄСПЛ, від 11 червня 2020 року). Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що з моменту набрання законної сили (24.07.2019 року) рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2018 року по справі № 645/984/18 про визнання недійсними електронних торгів та акту про реалізацію предмета іпотеки підстава, на якій Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 450088,88грн., відпала. З огляду на викладене, вказані кошти підлягають поверненню [PERSON] , що частково і зроблено відділом державної виконавчої служби, який згідно з розпорядженням № 50971432 від 10.07.2020 року повернув [PERSON] 40836,70грн.помилково стягнутих коштів. При цьому, решта перерахованої позивачем суми (450088,88грн.-40836,70грн.=409252,18грн.) до теперішнього часу позивачу виконавчою службою не повернута, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення цієї суми у судовому порядку. Посилання представника державної виконавчої служби Цуркова С.І. на те, що вказані кошти не перебувають на рахунку виконавчої служби, а перераховані в межах виконавчих проваджень на рахунок ПАТ "Альфа-Банк" та УПП в Харківській області, не можуть бути підставою для відмови позивачеві в позові, оскільки правовідносини щодо повернення виконаного за недійсним правочином виникли саме між сторонами такого правочину, якими є [PERSON] та Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області. При цьому, державна виконавча служба не позбавлена можливості звернутися до ПАТ "Альфа-Банк" та УПП в Харківській області (органу Державного казначейства) щодо повернення перерахованих коштів. Відносно вимог позивача про солідарне стягнення коштів з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до приписів ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Чинним законодавством не передбачена солідарна відповідальність правонаступників юридичної особи, а тому підстави для стягнення коштів у солідарному порядку відсутні. При цьому, суд враховує, що відповідно до наказу № 4262/5 від 09.12.2020 року Індустріальний ВДВС у місті Харкові Східного МУМЮ (м. Харків) та Немишлянський ВДВС у місті Харкові Східного МУМЮ (м. Харків) є правонаступниками відповідного ліквідованого Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. При цьому, суд враховує, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908грн., хоча згідно з Законом України "Про судовий збір" розмір судового збору при зверненні позивача до суду з цим позовом складав 4500,88грн. З огляду на викладене, в порядку розподілу судових витрат витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 908грн. підлягають стягненню з державної виконавчої служби на користь позивача, а недоплачена сума судового збору - стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: partial