Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 червня 2006 року він уклав з відповідачкою шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Кісницької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 1. Від спільного подружнього проживання мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою спочатку складалось добре. Однак, з часом їхні сімейні відносини погіршились і вони припинили спільне проживання. Таким чином, шлюбні відносини між ними припинені і вони близько десяти років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Між ними втрачені почуття любові та взаємної поваги, що виключає можливість існування шлюбних відносин. Вважає, що їхній шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання 29 серпня 2023 року сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідачки також надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2006 року виконавчим комітетом Кісницької сільської ради Крижопільського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 31 січня 2023 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 серпня 2006 року). Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні характери та погляди на життя, внаслідок чого вони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, близько десяти років проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що даний шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка вказала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved