Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом в обґрунтування якого зазначала, що з 2014 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] у них народився син - [PERSON] , а [INFO] дочка - [PERSON] . При реєстрації народження сина та дочки запис про батька був зроблений з її слів, тобто відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач ставиться до [PERSON] як до сина, до [PERSON] як до дочки, вони спілкуються, проводять час разом, він купує деякі речі. Діти та відповідач зараз називають один одного як батько та син і дочка відповідно. Однак, відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його, як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що вона змушена звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, до суду надала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, а позовні вимоги задовольнити. Її представник [PERSON] позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, до суду надіслали заяви в яких просили справу слухати у їх відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечували. Ухвалою від 26.06.2023 відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання на 25.07.2023. Ухвалою від 25.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 15.08.2023. 15.08.2023 проголошено скорочене рішення. Заслухавши сторони провадження, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та сторонами визнається, що [PERSON] з 2014 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] у них народився син - [PERSON] , а [INFO] дочка - [PERSON] . Під час реєстрації народження сина та дочки запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч.1 ст.135 СК України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст.126 СК України). Згідно ст.128\~СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.\~Позов про\~визнання батьківства\~може бути\~пред`явлений\~матір`ю,\~опікуном,\~піклувальником дитини,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~а також\~самою дитиною,\~яка досягла\~повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1\~ст.135 цього Кодексу. Відповідно до ст.134\~СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 Про судове рішення у цивільній справі, зокрема п.11 абз.6, судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем цього позову слід прийняти, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на встановлене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.18, 126, 128, 134, 135 СК України,

Outcome: approved