Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

У липні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі по тексту - позивач) звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 204738,67 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 25 вересня 2018 року між ним та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0689793/1009/18, предметом якого є страхування транспортного засобу - Mercedes-Benz GLE 43 AMG, державний номерний знак [NUMBER] . 22 січня 2019 року у місті Києві по вулиці Михайла Максимовича, 3 на перехресті з провулком Охтирським відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року у справі №752/2132/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а провадження у справі закрито, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. В результаті дорожньо - транспортної пригоди, як вказано у позові, було пошкоджено застрахований транспортний засіб Mercedes-Benz GLE 43 AMG, державний номерний знак [NUMBER] . Також, у позові вказано, що страхувальник пошкодженого та застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача з заявою про факт настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz GLE 43 AMG, державний номерний знак [NUMBER] проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу та отримано рахунок № [NUMBER] з ремонтною калькуляцією №19695, відповідно до яких вартість ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 43 AMG, державний номерний знак [NUMBER] , складає 204 738,67 грн. На підставі зібраних документів, як зазначає позивач, останнім складено страховий акт №2300255633 на вказану вище суму, яку виплачено на рахунок СТО. З огляду на те, що відповідачем сума страхового відшкодування в добровільному порядку позивачу не виплачено, останній звернувся до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2022 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» залишена без руху та останньому наданий строк для усунення недоліків. 31 жовтня 2022 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з доказами направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу, а також копією постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року у справі №752/2132/19. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 0311331657544) на адресу її зареєстрованого місця проживання, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого страхова сума складає 1 678 000,00 грн, строк дії періоду страхування з 03 жовтня 2018 року по 02 жовтня 2019 року. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом автомобілем «Mercedes-Benz GLE 43 AMG, державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. Під страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода. Так, відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року у справі №752/2132/19, судом було встановлено, що [PERSON] 22 січня 2019 року о 13 годині 10 хвилин в місті Києві по вулиці Михайла Максимовича, 3 на перехресті з провулком Охтирським, керуючи автомобілем «ВАЗ 1111», державний номерний знак [NUMBER] , проявив неуважність, розвертаючись при зеленому сигналі світлофора, не надав дорогу автомобілю «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , що рухався в зустрічному напрямку прямо, що призвело до зіткнення в результаті чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження, чим порушив пункти 2.3. б, 16.6. Правил дорожнього руху України. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року, яка набрала законної сили 07 травня 2019 року, вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена, а провадження у справі закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 23 січня 2019 року, власником автомобіля «Mercedes-Benz GLE 43 AMG, державний номерний знак [NUMBER] , подано до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» заяву про виплату страхового відшкодування у зв`язку з подією, яка має ознаки страхової. Відповідно до рахунку на оплату №0000000102 від 04 лютого 2019 року, виданого ФОП [PERSON] вартість ремонту автомобіля Mercedes-Benz GLE 43 AMG, державний номерний знак [NUMBER] складає 204 738,67 грн. Відповідно до страхового акта 1 №2300255633 від 04 лютого 2019 року дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком та прийнято рішення щодо виплати [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 204 738,67 грн. Згідно наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення №004848 від 05 лютого 2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» здійснено перерахування на рахунок ФОП [PERSON] грошової суми у розмірі 204 738,67 грн з призначенням платежу «опл. страх.відш.зг.дог.№06/0689793/1009/10, зг. Акт №2300255633, для [PERSON] , ІН № [NUMBER] , зг. Рах.№102 від 04.02.19 Без ПДВ». За даними НПУ відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 1111», номерний знак [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, відповідно, суму страхового відшкодування, виплачену [PERSON] , на думку позивача, має сплатити відповідач, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі по тексту - Закон України від 01 липня 2004 року №1961-IV) до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до частини 1 статті 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог підпункту 33.1.4 пункту 33.1. статті 33 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з частинами 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. Аналогічна норма міститься у статті 27 Закону України «Про страхування», якою передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Наведене свідчить, позивачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 204 738,67 грн, що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку суброгації з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 071,08 грн.

Outcome: approved