Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Перший заступник Василівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Енергодарської міської ради звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють вимог щодо предмету спору: Запорізька обласна державна адміністрація, приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіна Валентина Василівна про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та витребування земельної ділянки, в якому просить суд усунути перешкоди власнику-Енергодарській міській раді Запорізької області у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га шляхом визнання недійсним Державного акту серії Ж № 934834 від 13.07.2010 на право власності на земельну ділянку: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га, виданого [PERSON] Енергодарською міською радою Запорізької області, усунути перешкоди власнику - Енергодарській міській раді Запорізької області у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки: 2312500000:11:052:0007 від 01.04.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , припинивши право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007, усунути перешкоди власнику - Енергодарській міській раді Запорізької області у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га шляхом її повернення на користь держави в особі Енергодарської міської ради Запорізької області з незаконного володіння [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Василівської окружної прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2022 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 3 721 грн. 50 коп., стягнути з [PERSON] на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Василівської окружної прокуратури Запорізької кошти, витрачені у 2022 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 3 721 грн. 50 коп. Позов обґрунтовує тим, що Рішенням Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10 затверджено перелік територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, переведених в іншу категорію, та новостворених, в тому числі і щодо створення ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір». Відповідно до Додатку 2 до рішення Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10 ландшафтний заказник «Іванівський бір» площею 797,3 га, розташований у Кам`янсько-Дніпровському держлісгоспі, Іванівське лісництво, кв.кв. №№ 1 - 58 га, 2- 120 га, 3 -98 га, 4 -81 га, 5 - 65 га, 6 - 20 га, 11 - 68 га, 12 - 56 га, 13 - 70 га, 14 - 72 га, 15 - 90 га. Таким чином, ландшафтний заказник розташувався на території Державного підприємства «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство», Іванівське лісництво квартали №№ 1,2, 3, 4, 5, б, 11, 12, 13, 14, 15. До 18.10.2021 забезпечення режиму охорони ландшафтного заказника його збереження було покладено на ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» (охоронне зобов`язання № 113 від 21.03.2018, Положення пре ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір», яке затверджено наказом Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації від 19.03.2018 № 24/01). На цей час, у зв`язку з реорганізацією ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» та його приєднання до ДП «Мелітопольське лісове господарство», відповідно до ст. 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», охоронне зобов`язання оформлено на ДП «Мелітопольське лісове господарство» (охоронне зобов`язання № 90 від 19.10.2021). Наказом Департаменту захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації від 18.10.2021 № 129-0 затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір». Мета організації зазначеного об`єкту природно-заповідного фонду передбачена у п. 2.1. Положення, відповідно до якого цей заказник створено з метою забезпечення охорони лісового масиву штучного походження, починаючи з 1920 року, який закріплює піщані масиви (кучугури). Головна порода - сосна. Відповідно до п. 1.1. Ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір» (далі - Заказник) оголошений рішенням Запорізького облвиконкому від 24.05.1972 № 206, перезаповіданий рішенням Запорізького облвиконкому від 25.09.1984 № 315, змінено за площею рішенням Запорізького облвиконкому від 02.06.1987 № 207, рішенням Запорізького облвиконкому-від 13.09.1988 № 272 та рішенням Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 16. Пунктами 1.2-1,3 даного Положення передбачено, що заказник входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Заказник загальною площею 797,3 гектари розташований на території Василівського району Запорізької області, у межах кварталів 1-61 па. 2- 120 га, 3-91 га, 4 (виділи 1-33 - 82,3 га), 5 (виділи 1-53 - 65 га), 6-20 га, 11 (виділи 1-14 - 68 га), 12 - 58 га, 13- 70 га, 14 - 72 га, 15 (виділи 1-17-47 га), 20 (виділи 1-14 - 43 га), Іванівського лісництва і перебуває у користуванні ДП «Мелітопольське лісове господарство» (далі - Землекористувач). Відповідно до п.п. 1.4, 1.6 Положення територія, якій надане статую Заказника, не вилучається з користування землекористувача, який здійснює на ній свою діяльність згідно з цим Положенням. Межі Заказника встановлюються в натурі, оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами. Вносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держгеокадастру та Землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель та землевопорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій. Таким чином, ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір» як об`єкт природно-заповідного фонду є юридично створеним з 24.05.1972 і включає 797,3 га земель на території Василівського району Запорізької області. Відповідно до інформації Запорізької обласної державної адміністрації від 25.10.2021 № 09903/08-46 проект землеустрою з організації та встановлення меж Заказника не розроблявся. Враховуючи той факт, що Заказник знаходиться на землях лісогосподарського призначення, його межі визначаються за матеріалами лісовпорядкування. Згідно з інформацією ДП «Мелітопольське лісове господарство» від 25.10.2021 № 01-09/704 відповідно до матеріалів лісовпорядкування земельна ділянка з кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га розташована на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» Іванівського лісництва в кварталі 3 виділ 33. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цей час земельна ділянка з кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га перебуває у приватній власності [PERSON] . Право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] зареєстрував, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.04.2016 № 1034, укладеного з [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. Відповідно до п. З вказаного договору відчужувана земельна ділянка належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934834, виданого Енергодарською міською радою Запорізької області 13.07.2010 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Знаходження спірної земельної ділянки на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» також підтверджується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 316/1416/17 від 14.05.2020. У вказаному судовому рішенні вказано на той факт, що судами попередніх інстанцій вірно зазначено та не спростовано доводами касаційної скарги, відповідно до приписів ст. 20 Земельного кодексу України відсутні належні та допустимі докази зняття статусу природно-заповідного фонду з території ландшафтного заказника «Іванівський бір», па території якого в районі СГТ «Волна-2», ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» знаходиться належна позивачу на праві власності земельна ділянка, площею 0,1150 га, кадастровий номер 2312500000:11:052:0007. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 09.11.2021 № 10-8-0.2-5568/2-21 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 здійснена 15.07.2010. Державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі «Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Розробник документації із землеустрою ТОВ «Аспект». Земельна ділянка площею 0,1150 га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.05 для індивідуального садівництва. Угіддя - багаторічні насадження. Дана земельна ділянка перебуває у приватній власності [PERSON] . Дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно - 01.04.2016. Про розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна інформація в Державному земельному кадастрі відсутня. 13.07.2010 Енергодарською міською радою Запорізької області виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934834 та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1150 га з кадастровим номером: 2312500003:11:052:0007 за категорію земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.05 для індивідуального садівництва, що свідчить про незаконне надання у власність земель природно-заповідного фонду для сільськогосподарських цілей, що суперечить їх правовій природі земель, оскільки вони перебувають під особливою охороною держави. Розташування земельної ділянки з кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га, яку набув у власність [PERSON] , у межах ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» Іванівського лісництва в кварталі 3 виділ 33, за чинним законодавством свідчить про її віднесення до земель природно-заповідного фонду. Указане унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності та користуванні з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва. Відділ Держкомзему у м. Енергодар Запорізької області не мав права надавати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІЯК № 934834 [PERSON] для ведення садівництва щодо земельної ділянки природно-заповідного фонду, оскільки не було зміни її цільового призначення, переведення землі з однієї категорії до іншої. Цим державним актом неправомірно позбавлено Енергодарську міську раду права використання природно - заповідного фонду як національного надбання, яке Україна розглядає як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, .що перебувають під особливою охороною. На час пред`явлення цього позову, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0,1150 га із кадастровим номером: 2312500000:1 1:052:0007 зареєстрована на праві власності за [PERSON] (на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.04.2016, зареєстрований за номером 1034) і порушення прав її законного володільця - держави в особі Енергодарської міської ради Запорізької області - на реалізацію усіх правомочностей власника триває, тому зазначений позов заявлено в межах позовної давності. Співвідповідач [PERSON] надав відзив на позов, в якому вказав, що на момент укладення правочину, а також до цього часу ніким не скасовувались рішення Енергодасрької міської ради про наділення земельної ділянки, а також Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934834, яким земельна ділянка передавалась у власність [PERSON] . Згідно з Актом про передачу та прийом земель в межах міста Енергодар від 28.09.2001р. ДП №Кам`янське-Дніпровське лісове господарство» передав в склад земель міста Енергодар 2147 га, проект земелеустрою з організації та встановлення меж заказника «Іванівський бір» не розроблявся. Вважає, що спірна земельна ділянка площею 3,71 га розташована на території Енергодасрської міської ради в межах населеного пункту м.Енергодар. Просить суд у задоволення позову відмовити, застосувати строк позовної давності. Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області надав відповідь на відзив, вказавши, що згідно з інформацією ДП «Мелітопольське лісове господарство» від 25.10.2021 № 01-09/704 відповідно до матеріалів лісовпорядкування земельна ділянка з кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га розташована на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» Іванівського лісництва в кварталі 3 виділ 33. Знаходження спірної земельної ділянки на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» також підтверджується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 316/1416/17 від 14.05.2020. У вказаному судовому рішенні вказано на той факт, що судами попередніх інстанцій вірно зазначено та не спростовано доводами касаційної скарги, відповідно до приписів ст. 20 Земельного кодексу України відсутні належні та допустимі докази зняття статусу природно-заповідного фонду з території ландшафтного заказника «Іванівський бір», па території якого в районі СГТ «Волна-2», ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» знаходиться належна позивачу на праві власності земельна ділянка, площею 0,1150 га, кадастровий номер 2312500000:11:052:0007. Вважає, що порушення є триваючим і строк позовної дасності позивачем не порушений. Представник третьої особи Запорізької обласної державної адміністрації надала суду письмові пояснення по справі, вказавши, що жодних рішень стосовно передачі земельних ділянок, розташованих в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» запорізька обласна рада не приймала, просила розглянути справу в їх відсутність. Прокурор Панютіна І.М. позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала. Проти заочного вирішення справи не заперечувала. Представник позивача Енергодарської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили. Враховуючи те, що співвідповідачі були належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзиви не подали, а прокурор та позивач не заперечують проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статі 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статей 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Рішенням Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10 затверджено перелік територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, переведених в іншу категорію, та новостворених, в тому числі і щодо створення ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір». Відповідно до Додатку 2 до рішення Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 10 ландшафтний заказник «Іванівський бір» площею 797,3 га, розташований у Кам`янсько-Дніпровському держлісгоспі, Іванівське лісництво, кв.кв. №№ 1 - 58 га, 2- 120 га, 3 -98 га, 4 -81 га, 5 - 65 га, 6 - 20 га, 11 - 68 га, 12 - 56 га, 13 - 70 га, 14 - 72 га, 15- 90 га. Таким чином, ландшафтний заказник розташувався на території Державного підприємства «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство», Іванівське лісництво квартали №№ 1,2, 3, 4, 5, б, 11, 12, 13, 14, 15. До 18.10.2021 забезпечення режиму охорони ландшафтного заказника його збереження було покладено на ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» (охоронне зобов`язання № 113 від 21.03.2018, Положення пре ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір», яке затверджено наказом Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації від 19.03.2018 № 24/01). На цей час, у зв`язку з реорганізацією ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» та його приєднання до ДП «Мелітопольське лісове господарство», відповідно до ст. 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», охоронне зобов`язання оформлено на ДП «Мелітопольське лісове господарство» (охоронне зобов`язання № 90 від 19.10.2021). Наказом Департаменту захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації від 18.10.2021 № 129-0 затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір». Мета організації зазначеного об`єкту природно-заповідного фонду передбачена у п. 2.1. Положення, відповідно до якого цей заказник створено з метою забезпечення охорони лісового масиву штучного походження, починаючи з 1920 року, який закріплює піщані масиви (кучугури). Головна порода - сосна. Відповідно до п. 1.1. Ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір» (далі - Заказник) оголошений рішенням Запорізького облвиконкому від 24.05.1972 № 206, перезаповіданий рішенням Запорізького облвиконкому від 25.09.1984 № 315, змінено за площею рішенням Запорізького облвиконкому від 02.06.1987 № 207, рішенням Запорізького облвиконкому-від 13.09.1988 № 272 та рішенням Запорізької обласної ради від 27.11.1998 № 16. Пунктами 1.2-1,3 даного Положення передбачено, що заказник входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Заказник загальною площею 797,3 гектари розташований на території Василівського району Запорізької області, у межах кварталів 1-61 па. 2- 120 га, 3-91 га, 4 (виділи 1-33 - 82,3 га), 5 (виділи 1-53 - 65 га), 6-20 га, 11 (виділи 1-14 - 68 га), 12 - 58 га, 13- 70 га, 14 - 72 га, 15 (виділи 1-17-47 га), 20 (виділи 1-14 - 43 га), Іванівського лісництва і перебуває у користуванні ДП «Мелітопольське лісове господарство» (далі - Землекористувач). Відповідно до п.п. 1.4, 1.6 Положення територія, якій надане статую Заказника, не вилучається з користування землекористувача, який здійснює на ній свою діяльність згідно з цим Положенням. Межі Заказника встановлюються в натурі, оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами. Вносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держгеокадастру та Землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель та землевопорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій. Таким чином, ландшафтний заказник місцевого значення «Іванівський бір» як об`єкт природно-заповідного фонду є юридично створеним з 24.05.1972 і включає 797,3 га земель на території Василівського району Запорізької області. Відповідно до інформації Запорізької обласної державної адміністрації від 25.10.2021 № 09903/08-46 проект землеустрою з організації та встановлення меж Заказника не розроблявся. Враховуючи той факт, що Заказник знаходиться на землях лісогосподарського призначення, його межі визначаються за матеріалами лісовпорядкування. Згідно з інформацією ДП «Мелітопольське лісове господарство» від 25.10.2021 № 01-09/704 відповідно до матеріалів лісовпорядкування земельна ділянка з кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га розташована на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» Іванівського лісництва в кварталі 3 виділ 33. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цей час земельна ділянка з кадастровим номером: 2312500000:11:052:0007 площею 0,1150 га перебуває у приватній власності [PERSON] . Право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] зареєстрував, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.04.2016 № 1034, укладеного з [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. Відповідно до п. З вказаного договору відчужувана земельна ділянка належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934834, виданого Енергодарською міською радою Запорізької області 13.07.2010 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Знаходження спірної земельної ділянки на території ландшафтного заказника місцевого значення «Іванівський бір» також підтверджується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 316/1416/17 від 14.05.2020. У вказаному судовому рішенні вказано на той факт, що судами попередніх інстанцій вірно зазначено та не спростовано доводами касаційної скарги, відповідно до приписів ст. 20 Земельного кодексу України відсутні належні та допустимі докази зняття статусу природно-заповідного фонду з території ландшафтного заказника «Іванівський бір», на території якого в районі СГТ «Волна-2», ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» знаходиться належна позивачу на праві власності земельна ділянка, площею 0,1150 га, кадастровий номер 2312500000:11:052:0007. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставині встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частин а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19.12.2019 по справі № 916/1041/17). Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі № 320/4938/17). Враховуючи вищевикладене, обставини щодо приналежності спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду, встановлені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 316/1416/17 від 14.05.2020 є преюдиціними обставинами та не потребують подальшого доказування. Всупереч ч. З ст. 7, ч. 1 ст. 9, ч. З ст. 53, ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст.ст. 19, 84 Земельного кодексу України, відповідно до яких землі під об`єктами природно-заповідного фонду не можуть передаватися у приватну власність, а території та об`єкти природно-заповідного фонду можуть використовуватись лише у природоохоронних, науково-дослідних, оздоровчих та інших рекреаційних, освітньо-виховних цілях та для моніторингу навколишнього природного середовища, 13.07.2010 Енергодарською міською радою Запорізької області виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 934834 та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1150 га з кадастровим номером: 2312500003:11:052:0007 за категорію земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.05 для індивідуального садівництва. Відповідно до пункту «г» частини четвертої статті 84 ЗК України (у редакції, чинній на 30.04.2010) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну ЦІННІСТЬ, належать до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом. Землі природно-заповідного фонду, згідно зі ст. 43 ЗК України,- це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Отже, підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчував відповідне право та не мав самостійного юридичного значення. Враховуючи вказане, а також те, що зміна власника земельної ділянки ландшафтного заказника можлива лише у випадку, визначеному у частині другій статті 59 ЗК України, суд вважає, що для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для повернення цієї ділянки власнику визнання недійсним державного акту не є необхідним. Аналогічний висновок містять постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, та від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у спорах стосовно природно-заповідного фонду, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 117), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 124). Оскільки відсутні належні та допустимі докази зняття статусу природно-заповідного фонду з території ландшафтного заказника «Іванівський бір», на території якого в районі СГТ «Волна-2», ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» знаходиться належна [PERSON] на праві власності земельна ділянка, площею 0,1150 га, кадастровий номер 2312500000:11:052:0007, позов підлягає задоволенню. За статтею 44 ЗК України, до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Згідно з наведеними положеннями ЗК України, а також статті 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 3, 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заказники належать до природно-заповідного фонду України. Територіям природно-заповідного фонду законодавець надав особливий, виключний статус. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено статтею 391 ЦК України. Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Позовні вимоги про повернення спірної земельної ділянки у сукупності направлені на усунення перешкод у користуванні та розпорядженні комунальною власністю та охоплюються єдиним способом захисту, визначеним статтею 391 ЦК України та частиною другою статті 152 Земельного кодексу України, та є засобами реагування на триваюче порушення права комунальної власності. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Таким чином, фактичне поновлення державних інтересів можливе саме шляхом повернення земельної ділянки власнику. Спірна земельна ділянка перебуває в межах Енергодарської міської ради та в силу положень статті 83 Земельного кодексу України є власністю територіальної громади м.Енергодар, у зв`язку з чим має бути повернута [PERSON] її власнику - територіальній громаді Енергодарської міської ради Запорізької області. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина сьома статті 41 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля (частина перша статті 50 Конституції України). Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц та від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц зазначила, що заняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного та Водного кодексів України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності державної чи відповідної територіальної громади. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Залежно від обставин справи вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку суд може кваліфікувати як негаторний позов. Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, 23 серпня 2023 року представник позивача подала до суду заяву про зміну предмету позову шляхом доповнення додатковими позовними вимогами. Відповідно до ст.49 ч.3 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Підготовче провадження у справі закрито 15 травня 2023 року. Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки представник позивача у встановлений законом строк, тобто до закінчення підготовчого засідання, не зверталась з відповідною заявою, не змінила предмет позову, то така заява залишається без розгляду. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, суд вирішує питання про стягнення зі співвідповідачів на користь позивача судового збору, сплаченого позивачем за подачу позову - по 3 821,50 гривень з кожного.

Outcome: approved