Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 09 жовтня 2019 року був укладений шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, про що був зроблений відповідний актовий запис №2. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] . Після двох років подружнього життя стосунки між ним та відповідачем значно погіршилися, почали виникати постійні сварки та конфлікти, ініціатором яких здебільшого була його дружина. Внаслідок постійних непорозумінь вони почали проживати окремо. Шлюбні стосунки між ними фактично припинилися. Постійні сварки, різні погляди на життя та окреме проживання остаточно переконали його в втому, що шлюб існує лише формально, відсутнє почуття любові один до одного, як запорука реалії сім`ї. Після фактичного припинення шлюбних стосунків їх малолітній син [PERSON] , залишився проживати з ним. Після того, як вони почали проживати окремо, відповідач самоусунулася від виховання та матеріального утримання спільного малолітнього сина. [PERSON] не є інвалідом та має фізичну можливість заробляти кошти на утримання сина, у неї відсутні інші особи, що перебувають на її утриманні. Просить розірвати шлюб укладений 09.10.2019 року між ним та [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, про що був зроблений відповідний актовий запис №2. Стягнути з [PERSON] в його користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх її видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової групи. Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 11:00 23 серпня 2023 року. 21 серпня 2023 року, через канцелярію суду, представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів та розгляд справи у відсутності сторони позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується розпискою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів та розгляд справи у відсутності сторони позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується Витягом з Трекінгу "Укрпошти"- поштове відправлення вручено особисто 19.08.2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків. Як встановлено з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 09 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.4). За час шлюбу в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 5). Як вбачається з характеристик №459, 458 від 07.08.2023 року, відповідач [PERSON] характеризується посередньо, позивач [PERSON] проявив себе з хорошої сторони (а.с.22,23). Відповідно до Акту №464 від 10.08.2023 року обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , син [PERSON] , проживає разом з батьками позивача, які займаються його вихованням та матеріальним забезпеченням. Після мобілізації [PERSON] , дружина почала рідко з`являтися вдома та перестала займатися вихованням сина, вже тривалий час сином не цікавиться, її місце знаходження невідоме (а.с.24). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, те, що у платника аліментів немає інших утриманців. Відповідач [PERSON] є здорова, працездатна, на обліку у лікарів не перебуває, на обліку в службі зайнятості як особа, яка шукає роботу, не значиться, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Доказів іншого відповідачем суду не надано. Малолітній син [PERSON] , [INFO] , здоровий, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Доказів іншого позивачем суду не надано. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений Законом для дітей віком до 6 років - 2272 гривні. Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільним побутом не пов`язані, проживають окремо. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню, з відповідача в користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх її видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає до задоволення. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1073,60 грн судового збору, сплаченого ним за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved