Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , Рокитнівської селищної ради. Просить визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,16 га з кадастровим номером 5625085600:01:004:0632, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 1/2 частки та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,16 га з кадастровим номером 5625085600:01:004:0632, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтуванні позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , дружина позивача [PERSON] . Шлюб позивача та померлої [PERSON] був укладений 21.05.1971. Згідно довідки Рокитнівської селищної ради №10-03/39 від 13.02.2023 встановлюється, що з померлою [PERSON] на день її смерті був зареєстрований лише її чоловік [PERSON] . Позивач прийняв спадщину померлої [PERSON] будучи спадкоємцем першої черги за законом, у порядку та строки визначені статтями 1268-1270 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входять: земельна ділянка, яка перебувала у спільній сумісній власності померлої [PERSON] та відповідача [PERSON] , площею 0,16 га з кадастровим номером 5625085600:01:004:0632, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 (одна друга) частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] . 20.03.2023 Державним нотаріусом Рокитнівської державної нотаріальної контори Витичак Г.М. видано Свідоцтво про право на спадщину про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік [PERSON] .. Спадщина, на яку видано свідоцтво, це 1/2 (одна друга) частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, 10.05.2023 Державним нотаріусом Рокитнівської державної нотаріальної контори Витичак Г.М. прийнята постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки площею 0,16 га з кадастровим номером 5625085600:01:004:0632 у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. 02 червня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. 11 серпня 2023 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач уточнює позовні вимоги шляхом викладення в такій редакції: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,16 га з кадастровим номером 5625085600:01:004:0632, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Семенюк А.С. позовні вимоги просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Рокитнівської селищної ради у судове засідання не з`явився, до суду скерував заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 21.05.1971 року (а.с.7). [PERSON] [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 23.07.2021. (а.с.6) Померла [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті проживав позивач [PERSON] (а.с.8) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входять: земельна ділянка, яка перебувала у спільній сумісній власності померлої [PERSON] та відповідача [PERSON] , площею 0,16 га з кадастровим номером 5625085600:01:004:0632, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 (одна друга) частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] . 20.03.2023 Державним нотаріусом Рокитнівської державної нотаріальної контори Витичак Г.М. видано Свідоцтво про право на спадщину про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, це 1/2 (одна друга) частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . (а.с.18) 10.05.2023 Державним нотаріусом Рокитнівської державної нотаріальної контори Витичак Г.М. прийнята постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки площею 0,16 га з кадастровим номером 5625085600:01:004:0632 у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, без визначення часток.(а.с.21) Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем. Згідно відповіді на запит нотаріальна контора повідомила, що після смерті [PERSON] , за заявою спадкоємця позивача [PERSON] надійшла заява про прийняття спадщини. Від інших спадкоємців заяв про прийняття спадщини не надходило. (а.с.56-100). Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав свідоцтва про право на майно. 20 березня 2023 року [PERSON] , нотконторою видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири що знаходиться в [ADDRESS] , та на 1/2 частину житлового будинку що знаходиться в [ADDRESS] . 10 травня 2023 року нотконторою була винесена Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку,призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, належної померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності у зв`язку з необхідністю виділення (визначення) частки спадкодавця в спільному майні. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зі ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, позивач не позбавлений права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визначення належної йому частки на спірну земельну ділянку та про визнання права на частку в майні, в порядку спадкування за законом у зв`язку із смертю [PERSON] . Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] , беручи до уваги, що позивач прийняв спадщину, суд знаходить, що існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення його 1/2 частку земельної ділянки площею 0,16 га з кадастровим номером 5625085600:01:004:0632, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . А тому позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Щодо неналежності відповідача у спірних правовідносинах. Позивач зазначив відповідачем у справі Рокитнівську селищну раду. Процесуальним законом дане питання врегульовано наступним чином. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи (ст. 11 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Суд вважає, що зміст і характер спірних правовідносин, встановлений в ході розгляду справи підтверджують, що спір у позивача виник не з органом місцевого самоврядування до якого також заявлено вимоги. Щонайменше позивачем не надано доказів порушення, невизнання або оспорювання прав саме даним відповідачем у заявлених правовідносинах. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04. 2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Враховуючи викладене вище, суд відмовляє в частині пред`явлення позовних вимог до Рокитнівської селищної ради.

Outcome: dismissed