Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Сторони перебувають у шлюбі з 22.03.1996 року. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , який на даний час досяг повноліття. Спільне життя сторін не склалось, між ними постійно виникали конфлікти у зв`язку з різними поглядами на життя. Всі спроби налагодити сімейні стосунки закінчувались образами на адресу один одного та сварками. Між ними зникли почуття любові та взаєморозуміння один до одного, що в свою чергу призвело до припинення подружніх відносин. З вересня 2022 року фактичні шлюбну відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу і спільне проживання є неможливими. Спір про поділ майна наразі між ними відсутній. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 26.04.2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Позиція учасників справи Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання, призначені на 21.06.2023, 19.07.2023. 15.08.2023, 05.09.2023, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, виклик відповідача в судові засідання, призначені на 21.06.2023 року та 15.08.2023 року, було здійснено шляхом направлення на адресу місця її проживання, зареєстровану в установленому порядку, судових повісток. Судову повістку про виклик відповідача на 21.06.2023 року було отримано адресатом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відповідач на вказану дату не з`явилась. Поштове відправлення з судовою повісткою про виклик відповідача на 15.08.2023 повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання на 05.09.2023 року було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач причини неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов він неї на адресу суду не надходив. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. 05.09.2023 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 22.03.1996 року, шлюб зареєстровано в Палаці урочистих подій м.Олександрії Кіровоградської області року, про що складено актовий запис №85. Спільний син сторін на час звернення до суду з вказаним позовом досяг повноліття, спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Побудувати спільне життя сторонам не вдалось, з вересня 2022 року вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає примирення з відповідачем та не має наміру на збереження шлюбу. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved