Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

У травні 2023 року адвокат Тарасенко Ольга Василівна в інтересах [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди житлового приміщення від 25.10.2021. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.10.2021 між позивачем як власником квартири [ADDRESS] та [PERSON] було укладено договір оренди квартири, відповідно до умов якого наймач зобов`язався, зокрема, своєчасно і в повному обсязі вносити плату за користування житлом та плату за комунальні послуги; розмір плати за користування житлом становить 15 000,00 грн., термін дії договору з 25 жовтня 2021 року до 25 жовтня 2022 року. Як вказує позивач, спочатку відповідач належним чином виконував умови договору, своєчасно та у повному обсязі сплачував орендну плату, комунальні послуги, однак з березня 2022 року почав затримувати оплату, вносити її не у повному обсязі у зв`язку з чим утворилась заборгованість з орендної плати за період з березня 2022 року по березень 2023 року, розмір якої складає 123 000,00 грн. 29 квітня 2023 року договір оренди припинив дію, квартира була звільнена, особисті речі відповідача забрав його брат, що підтверджується його розпискою. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений судом час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проти чого представник позивача не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи при вирішенні спору по суті, приходить до висновку, про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] 25.10.2021 між [PERSON] (наймодавець) та [PERSON] (наймач, орендар) укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , відповідно до п. 1.1. якого наймодавець передає, а орендар приймає в оренду житлове приміщення для проживання. Пунктом 4.1 договору передбачено, що орендар сплачує орендодавцю 15 000 грн щомісяця; оплата здійснюється не пізніше 28 числа кожного місяця. Згідно з п. 4.2., 4.3. договору перша оплата здійснюється при укладанні договору, комунальні послуги сплачує орендар. Пунктом 5.1. договору встановлено, що строк дії договору починає свій перебіг з 25 жовтня 2021 року та діє до 25 жовтня 2022 року. Якщо жодна з сторін не виявила бажання розірвати договір по закінченню терміну його дії, він автоматично вважається продовженим на аналогічний термін (п. 5.2 договору). Як передбачено п. 5.4 договору, він може бути розірваний достроково у порядку, передбаченому п. 7. Згідно з п. 6.2 договору, у випаду порушення строків, передбачених п. 4.1. цього договору, орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі 1% від суми боргу за кожен день затримки виплат. Пунктом 7.1 договору визначено, що він підлягає достроковому розірванню, а орендар виселенню протягом 3-х днів з відшкодуванням завданих збитків орендодавцю: у випадку невиконання чи неналежного виконання орендарем умов, передбачених п.п. 3.4, 3.5, 3.7, 3.8 цього договору; у випадку передбаченому чинним законодавством; у випадку невнесень орендної плати до 28 числа кожного місяця. За положеннями п. 8.1 договору при підписанні договору оренди орендар передає орендодавцю залог у сумі 15000,00 грн. По закінченню терміну дії чи при достроковому розірванні договору орендодавець повертає орендарю залог в момент виселення. Орендодавець вправі відрахувати із суми залогу свої, документально обґрунтовані збитки, які виникли з вини орендаря. Згідно зі ст. 810, 811 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. За приписами ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Як передбачено ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. З матеріалів справи вбачається, що в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач не сплачував орендну плату у розміри та строки, передбачені договором, починаючи з березня 2022 року по березень 2023 року, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 123 000,00 грн. Також, відповідач не сплачував комунальні послуги, на підтвердження чого позивачем до позовної заяви долучено копію рахунку № [NUMBER] ТОВ «Повітрофлотський сервіс» на оплату комунальних послуг за квітень 2023 року, згідно з яким борг станом на 01.05.2023 становить 848,93 грн. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Також згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, несплата відповідачем орендної плати є підставою для застосування положень ст. 625 ЦК України як захисту прав позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації за користування утримуваними грошовими коштами. Як передбачено ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму, наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України). Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Посилаючи на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди, позивач просить стягнути з відповідача 135 453,16 грн., з яких: - заборгованість по орендній платі - 123000,00 грн.; - пеня - 696,23 грн. - інфляційні втрати - 8820,00 грн.; - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань - 2088,00 грн.; - заборгованість по сплаті комунальних платежів - 848,93 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за договором у встановлений сторонами строк не виконав, доказів на спростування доводів позовних вимог та наданих позивачем розрахунків не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1 073,60 грн судового збору.

Outcome: approved