Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05.03.2022 року було зареєстровано шлюбу між сторонами. У шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина перебуває на повному утриманні позивача, дуже складно самостійно забезпечувати дитину в достатньому об`ємі речами, що необхідні їй для нормального розвитку. Відповідач не допомагає утримувати дитину. На підставі викладеного, просила суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 30.06.2023 позовну заяву на підставі ухвали суду залишено без руху. 12.07.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі № 727/6717/23. 21.08.2023 року позивачем надана заява про слухання справи у її відсутність. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відмови відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення чи слухання справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. У зв`язку з наведеним, суд уважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд уважає встановленими фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.03.2022, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.03.2022, про що складено актовий запис №353. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.04.2023 року Глибоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецькому районі Чернівецької області, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 137. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Мотивувальна частина У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а також те що вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, інтереси інших осіб, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, повністю знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, у сумі 1073,60 грн.. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved