Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви 27 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 3895860 про надання споживчого кредиту відповідно до правил надання коштів у позику, втому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов договору сума кредиту складає 14400,00 грн (п.1.3. Кредитного договору), строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 26.04.2021 року, вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до Договору. Строк кредиту може бути продовженим у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору (п.1.4. Кредитного договору). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав надавши кредит в сумі 14400,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п.1.5 кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день застосовується в межах строку кредиту, вказаного п.1.4 цього договору. У межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. 24.05.2021 року Відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8481,60 грн. 23.06.2021 року Відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1000,00 грн. 25.06.2021 року Відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 2000,00 грн. 26.06.2021 року Відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6028,80 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 26.07.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 26.07.2021 року Відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8208,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 26.07.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 25.08.2021 року Відповідач зобов`язання не виконала, Кредитний договір було авто пролонговано на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснювала. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25 травня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» , як фактором, було укладено Договір факторингу №03-05/2022 (далі також Договір Факторингу) (Копія додається), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (Витяг з реєстру боржників, щодо Відповідача додається). Заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 14400,00 грн - тіло кредиту, 32832,00 грн. - нараховані проценти, 1921,63 грн - 3% річних та 13555,58 грн - втрати від інфляції. Також, позивач просить покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. Аргументи учасників справи Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлялася, у встановлений законом строк, шляхом надіслання рекомендованої кореспонденції, в судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У встановлений 15-ти денний строк відзив на адресу суду не надходив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом 27 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 3895860 про надання споживчого кредиту (а.с.8-9). Відповідно до пункту 1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Згідно з пунктом 1.3 договору сума кредиту складає 14 400,00 грн. Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 30 днів. Дата повернення кредиту 26 квітня 2021 року. Відповідно до пункту 1.5 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Згідно пункту 1.5.1. знижена процентна ставка складає 1,425% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно пункту 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 14 400,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача (а.с.11). Згідно картки обліку Договору від 27.03.2021 року, 23.04.2021 року відповідач здійснила часткову оплату процентів у розмірі 5745,60 грн, 24.05.2021 року відповідач здійснила часткову оплату процентів у розмірі 8481,60 грн, 23.06.2021 року відповідач здійснила часткову оплату процентів у розмірі 1000,00 грн, 25.06.2021 року відповідач здійснила часткову оплату процентів у розмірі 2000,00 грн, 26.06.2021 року відповідач здійснила часткову оплату процентів у розмірі 6028,80 грн, 26.07.2021 року відповідач здійснила часткову оплату процентів у розмірі 8208,00 грн, інших оплат за кредитним договором не здійснювала (а.с.15-17). 03 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №03-05/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, у тому числі стосовно відповідача [PERSON] (а.с. 12-14). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на електрону пошту [INFO] зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с.9 зворот). Відповідно до Реєстру боржників від 03 травня 2022 року до договору факторингу № 03-05/2022 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 47232,00 грн., з яких: 14 400,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 32832,00 грн. - заборгованість по відсотках (а.с.14). Відповідач ознайомлена з паспортом споживчого кредиту про що свідчить електронний підпис. Згідно з паспортом споживчого кредиту, процентна ставка становить: 1,90 % в день; реальна річна процентна ставка 693,50 %, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 22608,00 грн (а.с. 10). Вимоги договору [PERSON] виконані не були. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договорами. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконала умови договору в повному обсязі. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Так відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма ст.1 Закону України «Споживче кредитування». За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положеннями ст.3 ч.1 п.5 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч.ч.3-6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Нормою ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Частинами 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтями 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Суд приходить до висновку , що позивачем доведений факт укладення між між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] договору № 3895860 про надання споживчого кредиту від 27 березня 2021 року в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової, шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позивача укласти такий договір у мережі Інтернет на інтернет-ресурсі https://creditplus.ua, як різновиду інформаційно-телекомунікаційної системи. При цьому прийняття відповідачем пропозиції укласти означений договір здійснено шляхом заповнення ним формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За таких обставин, укладений між сторонами кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення, та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. Свої договірні ТОВ «Авентус Україна» виконано в повному обсязі та надано відповідачу кредит в обумовленій договором сумі шляхом перерахування на визначений відповідачем банківський рахунок. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконала, оскільки тіло кредиту та проценти за його користування у повному розмірі та строки згідно графіку платежів, а також станом на час розгляду справи не повернула. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У подальшому 03 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та позивачем у справі (фактор) укладено Договір факторингу № 03-05/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, у тому числі стосовно відповідача [PERSON] (а.с. 12-14). Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Авентус Україна» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за кредитним договором № 3895860 від 27 березня 2021 року. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає. Позивачем до суду не надано відзиву із доказами на спростування вимог позивача. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача станом на 20.03.2023 року за кредитним договором № 3895860 від 27 березня 2021 року становить 47232,00 грн, з яких 14 400,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 32832,00 грн - заборгованість по відсотках. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 3895860 про надання споживчого кредиту від 27 березня 2021 року, що складає 47232,00 грн, з яких: 14 400,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 32832,00 сума заборгованості за відсотками. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, у зв`язку з неповерненням [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 3895860 від 27.03.2021 року за період з 01 грудня 2021 року по 01 березня 2023 року, заборгованість за 3% річних за користування кредитом становить 1921,63 грн, заборгованість за інфляційними витратами становить 13555,58 грн. (а.с.36). Отже, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 20 березня 2023 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати становить 62709,21 грн (14 400,00+32832,00 грн+1921,63 грн+13555,58 грн). З урахуванням викладеного, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази: копія договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року, звіт про надання правової допомоги до договору, де зазначено види послуг та їх загальна вартість, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Крюкової М.В., копія ордеру на надання правової допомоги, копія рахунку на оплату вказаних послуг, звіт про надання правової допомоги згідно Договору №07/07-2022 від 07.07.2022 року, копія платіжної інструкції № 26 від 22 березня 2023 року (а.с. 23-27). З долучених до позову документів підтверджується факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Щодо судових витрат При зверненні позивача до суду ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України у розмірі 2684,00 грн. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved