Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

позивачка [PERSON] 21.04.2023 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов до [PERSON] про стягнення збитків, в якому просить суд стягнути з відповідачки на її користь збитки від знецінення еквіваленту валюти платежу по договору позики від 05.10.2011 завданих простроченням сплати боргу в розмірі 78846,53 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у справі № 446/783/18 від 29.10.2018 стягнуто з відповідачки на користь позивачки борг в сумі в сумі 7354,72 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.04.2018 становить 192105,28 грн.. На підставі вище вказаного рішення 08.02.2019 був виданий виконавчий лист та в ході виконавчого провадження з відповідачки було стягнуто 428 000,00 грн., внаслідок чого заборгованість станом на 29.12.2020 зменшилась до 149305,28 грн.. Зазначає, що так як відповідачка рішення суду своєчасно не виконала в повному обсязі, а з моменту ухвалення рішення суду пройшов тривалий період, національна грошова одиниця знецінилась, вважає, що відповідачка має повернути борг з урахуванням курсової різниці, оскільки на момент постановлення рішення у справі № 446/783/18 про стягнення боргу з відповідачки було зафіксовано заборгованість у розмірі 7354,72 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.04.2018 становило 192105,28 грн., а на момент звернення до суду з цим позовом 7354,72 доларів США, за офіційним курсом НБУ станом на 14.04.2023 становить 268951,81грн.. За таких обставин позивачка звернулася до суду вважаючи свої права порушеними та просить суд стягнути з відповідачки на її користь суму курсової різниці у зв`язку із знеціненням національної грошової одиниці у розмірі 78846,53 грн.. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25.05.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов з підстав зазначених в ньому підтримала, просила його задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, відзив не подала, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 22.09.2014 між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала від позивачки 6750 доларів США, які зобов`язалася повернути до 01.05.2015. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у справі № 446/783/18 від 29.10.2018позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено та стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 7354,72 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.04.2018 становить 192105,28 (сто дев`яносто дві тисячі сто п`ять гривень двадцять вісім копійок) та 1921,05 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню п`ять копійок) сплаченого судового збору /а.с. 6-8/. На виконання вище вказаного судового рішення 08.02.2019 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було видано виконавчий лист /а.с. 10/. В ході виконавчого провадження ВП № [NUMBER] відкритого на підставі виконавчого листа № 446/783/18 з відповідачки було стягнено 42800,00 грн.. 29.12.2020 в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] старшим державним виконавцем Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смагою О.Б. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Дану постанову винесено на підставі заяви стягувачки [PERSON] від 29.12.2020 про повернення без виконання виконавчого листа про стягнення боргу з [PERSON] /а.с. 9, зворотній бік/. Як на підставу свого позову позивачка посилається на ст. 22 ЦК України і вказує, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення боргу за договором позики, національна грошова одиниця знецінилась, а тому вважає, що відповідачки має повернути борг з урахування курсової різниці валют, оскільки рішенням суду стягнуто борг у доларах США з урахуванням гривневого еквівалента. Вирішуючи спір, суд виходив з наступного. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із частиною другою статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме відповідно до статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Згідно з частиною четвертою статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Отже, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто курсова різниця ніяк не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національній валюті України при різних валютних курсах. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 750/8676/15-ц, провадження № 14-79цс18, у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 608/532/17, провадження № 61-26131св18. Відтак, позивачка [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення боргу за договором позики, національна грошова одиниця знецінилась, а тому вважає, що відповідачка повинна повернути борг з урахування курсової різниці валют. Однак, судом відзначається, що ні нормами ч. 2 ст. 16 ЦК України, ні будь-яким іншим законом та умовами укладеного між сторонами договору позики не передбачена можливість позичальника захистити своє порушене право в обраний ним спосіб, а саме стягнення курсової різниці валют, яка утворилась після ухвалення судового рішення у зв`язку зі знеціненням гривні відносно долара США. Судом відхиляються посилання позивачки, що внаслідок збільшення офіційного курсу долара США по відношенню до гривні за період з дня ухвалення судового рішення і до моменту подачі даного позову до суду позивачка зазнала збитків, оскільки втратила частину коштів у зв`язку зі збільшенням вартості іноземної валюти, адже, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватись (зростати або падати), проте, ця обставина не є підставою для пред`явлення стороною у зобов`язанні, спір щодо якого вирішений судом, пред`являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці валют. Крім того, коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток, оскільки кредитор міг і не отримати таких доходів. Разом з тим, звертаючись з вимогами про стягнення курсової різниці, після ухвалення остаточного рішення в справі про стягнення боргу за договором позики, позивач фактично просить змінити попереднє рішення суду, яким вже вирішено спір між сторонами. Під час виконання рішення суду, на думку суду, позивач має право лише на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, а не на зміну попереднього рішення в частині збільшення стягнутої судом суми боргу, внаслідок зміни курсу валют під час виконання попереднього рішення. Такий підхід, буде порушенням принципу юридичної визначеності. Враховуючи вище наведе, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про стягнення збитків слід відмовити. Інші посилання сторони позивача через їх явну необґрунтованість та неприйнятність з огляду на законодавство та усталену судову практику суд відхиляє на підставі п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України. Одночасно, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого судового збору необхідно покласти на позивачку [PERSON] ..

Outcome: dismissed