Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області із вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні позову зазначила, що протягом 2005-2015 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] у позивача та відповідача народилась спільна дитина [PERSON] . З 2015 року з відповідачем сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Дитина весь час проживає із позивачем. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.05.2015 року з відповіда було стягнуто аліменти на утримання їхньої дитини. Аліменти відповідач не сплачує. Станом на 14.11.2022 року заборгованість складала 169670,58 грн. 22.11.2019 року позивач вийшла заміж на змінила фамілію з [PERSON] та [PERSON] . Позивач створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, може задовольнити гармонійний розвиток її особистостей в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; саме позивач займається сином В той час як відповідач, жодним чином не виконує своїх обов`язків щодо їхньої дитини вже на протязі тривалого часу, не забезпечує ані умов проживання сина, ані умов його нормального розвитку та навчання. Відповідач жодним чином не бажає брати участь у духовному та фізичному вихованні спільного сина. Відповідач жодного разу не інтересувався станом здоров`я дитини, інтересами, навчанням. Вже на протязі тривалого часу жодного разу не спілкувався з сином. Взагалі з ним ніякого зв`язку не має. Син мешкає разом із позивач. Постійно піклується про нього, несе витрати на його утримання та навчання. Зі своєї сторони створює усі належні умови для достатнього психоемоційного та фізичного розвитку дитини. На підставі вищенаведеного позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 28.03.2023 року цивільну справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на підставі ч.1 ст. 27 ЦПК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2023 року справу було залишено без руху. 20.04.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02.06.2023 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2023 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 01.08.2023 року. 01.08.2023 року справу відкладено на 30.08.2023 року через неявку відповідача та відсутності на той час відомостей про його належне сповіщення. 30.08.2023 року у судовому засідання сторона позивача позов підтримала просили його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач та представник третьої особи до судового засідання не з`явилися. Повідомлялися про розгляд справи у передбаченому законом порядку. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до частин другої та четвертої ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ). Батько не виконує покладені на нього законом батьківські обов`язки по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини, не виявляє інтереси до внутрішнього світу дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина з грудня 2015 року листопад 2022 року загальна сума заборгованості становить 169 670,58 гривень. Відповідно до довідки Комишуваської гімназії «Джерело» № 74 від 18.11.2022 року мама [PERSON] , займається вихованням та навчанням сина, батько [PERSON] у вихованні та навчанні сина не приймає участі. Виконавчий комітет Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області надав висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . Судом на виконання ст. 171 Сімейного кодексу України була вислухана в судовому засіданні думка дитини, [PERSON] , який пояснював, що батька майже 10 років не бачив, той не цікавиться його долею, дитина не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи, що викладені в позовній заяві доводи сторони позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, беручи до уваги тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтересами дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, оскільки таке рішення відповідатиме інтересу малолітнього [PERSON] . Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved