Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що у шлюбі батьки позивача збудували будинок, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Синевир, 1567 (далі Спадковий будинок). Після смерті батька позивача, [PERSON] , відкрилася спадщина на його частку у праві власності на Спадковий будинок, яку шляхом постійного спільного проживання та вступу у фактичне володіння і користування спадковим майном успадкували його дружина, [PERSON] , частка якої у праві власності збільшилася до 2/3 часток, та двоє синів [PERSON] та позивач, частки яких у праві власності склали по 1/6 частці. Після смерті матері позивача, [PERSON] , відкрилася спадщина на її 2/3 часток у праві власності на Спадковий будинок, яку шляхом постійного спільного проживання успадкували її сини [PERSON] та позивач, частки яких у праві власності на будинок склали по частці. Рідний брат позивача, [PERSON] , помер [INFO] . [PERSON] одружений не був, дітей не мав, був інвалідом ІІ групи, у зв`язку з чим неодноразово проходив лікування у психіатричній лікарні в с. Вільшани Хустського району Закарпатської області (на даний час КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги с. Вільшани» Закарпатської обласної ради). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його частку у праві власності на Спадковий будинок, яку шляхом постійного спільного проживання успадкував позивач, тим самим ставши єдиним повноправним власником даного будинку. 20 липня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Хустського РНО Закарпатської області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , а саме на Спадковий будинок. Однак постановою від 02.08.2023 приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Спадковий будинок по причині відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому висловлено прохання визнати за позивачем право власності на Спадковий будинок. Ухвалою суду від 08.08.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представник позивача адвокат Рішко С. І. подав заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі його довірителя. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Від Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільради. Висловлено позицію за якою сільська рада визнає вимоги заяви. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , народився [INFO] в с. Синевир Міжгірського району Закарпатської області в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було зареєстровано 26.09.1965 виконкомом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №43 (а.с. 13, 14). У шлюбі батьки Позивача збудували Спадковий будинок, який був завершений будівництвом 1990 року (а.с. 32, 33-38). Батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 15). За змістом довідки виконкому Синевирської сільради від 24.05.2023 №1121, померлий [INFO] [PERSON] був постійним мешканцем [ADDRESS] . Разом із ним на день його смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані наступні особи: - [PERSON] , 1948 р.н., дружина померлого; - [PERSON] , [INFO] , син померлого; - [PERSON] , [INFO] , син померлого (а.с. 16). На випадок смерті [PERSON] заповітів не складав, спадкові справи за його майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавали (а.с. 17). Мати позивача, [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 18). За змістом довідки виконкому Синевирської сільради від 24.05.2023 №1120, померла [INFO] [PERSON] була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом із нею на день її смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані наступні особи: - [PERSON] , [INFO] , син померлої; - [PERSON] , [INFO] , син померлої (а.с. 19). Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.07.2023 №73269754, на випадок смерті [PERSON] заповітів не складала, спадкові справи за її майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавали (а.с. 20). Рідний брат позивача, [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 23, 25). За змістом довідки виконкому Синевирської сільради від 24.05.2023 №1119, померлий [INFO] [PERSON] був постійним мешканцем [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в даному будинку проживав та був зареєстрований лише позивач (а.с. 26). Як свідчать дані інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 20.07.2023 №73272915 та №73272860, на випадок смерті [PERSON] заповітів не складав, спадкові справи за його майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 27-28, 29). На підставі заяв позивача приватним нотаріусом було зареєстровано спадкові справи: -№47/2023 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі №70964984) до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 21); -№48/2023 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі №70966430) до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 30). Постановою від 02.08.2023 №65/02-31 приватний нотаріус Дунаєв Ю. М., з посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 №296/5, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Спадковий будинок по причині відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок та відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього будинку. Як було встановлено нотаріусом, позивач прийняв спадщину за майном своїх померлих батьків та брата як спадкоємець за законом шляхом постійного спільного проживання. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до приватного нотаріуса не надходили (а.с. 22). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на Спадковий будинок, позивач позбавлений можливості оформити свої майнові та спадкові права в позасудовому порядку, а тому змушений звертатися до суду за захистом, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права. Як свідчить виписка з погосподарської книги №923/1, видана 25.05.2023 виконкомом Синевирської сільради, згідно погосподарської книги померла [INFO] [PERSON] була власником Спадкового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га в с. Синевир, 1567. Спадковий будинок був побудований орієнтовно у 1990 році. Свідоцтво на право власності на Спадковий будинок сільською радою не видавалося (а.с. 32). Довідкою КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради від 23.05.2023 року №70 підтверджується, що станом на 31.12.2012 право власності на Спадковий будинок не зареєстровано (38). Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу, виданого 02.09.2022 КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради, зареєстрованого в реєстрі за №ТІ01:4988-6281-0910-0596, Спадковий будинок був побудований у 1990 році та має загальну площу 90,36 м2 (а.с. 33-37). Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачем права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві. Відповідно до вимог статей 141, 142\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягають поверненню 3390,30 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви (6780,60,80 х 0,5 = 3390,30).

Outcome: approved