Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. В позові зазначено, що [INFO] був народжений [PERSON] , батько: [PERSON] , мати: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області по справі № 311/4157/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. З моменту розірвання шлюбу і по теперішній час його батьки не приймають жодної участі у вихованні своєї дитини, взагалі не виконують своїх батьківських обов`язків. Таким чином, вони свідомо нехтують своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, самоусунулися від спілкування з сином, так і від його виховання, аліменти на утримання дитини не сплачують, вони більше не дзвонять і не цікавляться його життям, не цікавляться її дошкільним життям та здоров`ям, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не дбають про його нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, культурних та інших духовних цінностей. На сьогоднішній день [PERSON] , [INFO] , проживає разом з родиною позивача за адресою: [ADDRESS] , та почуває себе дуже добре. У зв`язку з цим просить в позові: Позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки всіх його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючі з 05.09.2022р. до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки всіх її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючі з 05.09.2022р. до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26.12.2022р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.82). Ухвалою суду від 20.07.2023р. закрито підготовче провадження на справу призначено до судового розгляду (а.с.146). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що дитина проживає з ним чотири роки. Батьки дитини від неї відмовились та фактично покинули. Батько дитини це рідний брат позивача. Він зараз виїхав до РФ і там проживає, має іншу сім`ю. Мати дитини вживала спиртні напої, не доглядала за дитиною, а потім взагалі покинула дитину та виїхала до Польщі коли дитині було менше двох років. Просив позов задовольнити. Аналогічну позицію висловив представник позивача адвокат Здорик О.І. Відповідачі належним чином шляхом направлення судових повісток повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, відзиву не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник Органу опіки та піклування Петренко Г.Ф. в судовому засіданні вважала за необхідне позов задовольнити у повному обсязі та вважала, що це буде відповідати інтересам дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача, який є порядною людиною. З позивачем проживає хлопчик семи років на ім`я [PERSON] , з яким дружить син свідка. Вони спілкуються сім`ями. Хлопчик живе з [PERSON] приблизно останні чотири роки. Батька цього хлопчика свідок бачив один раз, ще до війни, мати не з`являлась взагалі. [PERSON] виховують [PERSON] та його дружина, вони проживають в сусідній дев`ятій квартирі. [PERSON] та його дружина водять [PERSON] до лікарів, в садочок, дитина у них повністю на утриманні. Мати [PERSON] відмовилась від дитини та поїхала за кордон, коли хлопчику приблизно був один рік. Рідний батько [PERSON] , який є братом позивача, також покинув дитину та виїхав за кордон та не спілкується з дитиною приблизно п`ять років. Аналогічні пояснення надав суду свідок [PERSON] , який також додав, що він проживає неподалік від сім`ї позивача. [PERSON] разом з дружиною виховують [PERSON] , який відноситься до них як до своїх батьків. Дитина повністю на утриманні у [PERSON] та його дружини, батьки [PERSON] покинули його більше трьох років тому та виїхали за кордон. Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] малолітній [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дитини зазначено [PERSON] , а батьком зазначено [PERSON] , тобто відповідачі по справі (а.с.12). Як зазначено в позові та встановлено судом,04 листопада 2016 року був народжений [PERSON] , батько: [PERSON] , мати: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області по справі № 311/4157/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Згідно судового наказу № 311/4153/18 [PERSON] повинна кожен місяць сплачувати аліменти, але до сьогоднішнього дня заборгованість зі сплати аліментів так і не була погашена. З моменту розірвання шлюбу і по теперішній час його батьки не приймають жодної участі у вихованні своєї дитини, взагалі не виконують своїх батьківських обов`язків. Таким чином, вони свідомо нехтують своїми обов`язками, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, самоусунулися від спілкування з сином, так і від його виховання, аліменти на утримання дитини не сплачують, вони більше не дзвонять і не цікавляться його життям, не цікавляться її дошкільним життям та здоров`ям, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не дбають про його нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, культурних та інших духовних цінностей, які проживають за кордоном. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 12.08.2022 року за результатами бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину: родина бажає тимчасово влаштувати дитину до себе з подальшим встановленням опіки над дитиною. Згідно листа-відповіді служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 12.08.2022 року № х-966 прийнято рішення про тимчасове влаштування [PERSON] до родини [PERSON] (копія наказу від 12.08.2022 року № 883 додається). [PERSON] працює в ТОВ «Торгово-промислова компанія «ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА» з 14.08.2020 року по теперешній час на посаді комірника сектору кросдокінгу (м. Запоріжжя), який проявив себе як сумлінний та відповідальний співробітник (характеристика від 24.08.2022 року, довідка про доходи від 25.08.2022 року та довідка № б/№ від 24.08.2022 року), до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває згідно довідок від 24.08.2022 року, одружений на [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ), 1994 р. н., яка є співробітником ФОП [PERSON] і працює у медичній стоматологічний клініці «БЕТА» м. Запоріжжя у якості адміністратора з 09.03.2021 року, що встигла зарекомендувати себе, як старанна працівниця та перспективний адміністратор, що підтверджується характеристикою від 18.08.2022 року та довідкою про доходи від 18.08.2022 року № 18/08, а також до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває згідно довідок від 24.08.2022 року. Окрім цього, позивачу видана довідка № 56 від 25.08.2022 року в тому, що [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 172 «Кришталевий» Запорізької міської ради Запорізької області з 04.10.2019 року, де числиться до теперішнього часу. Зі слів вихователя за цей період матері та батька в дошкільному закладі ніколи не бачили. Також до матеріалів справи долучені акти наданих послуг за період 2021 - 2022 рр. як докази того, що дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Отже, на сьогоднішній день [PERSON] , [INFO] , проживає разом з родиною позивача за адресою: [ADDRESS] , та почуває себе дуже добре. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позбавлення батьківських прав [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) щодо малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачі не бажають займатись його вихованням, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками та ухиляються від їхнього виконання, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст..ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини по справі суд вважає за необхідне в частині стягнення аліментів позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути аліменти з кожного відповідача в розмірі по 1/4 частки всіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючі з 05.09.2022р. до досягнення дитиною повноліття. Згідно статтею 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 58 ЦК України встановлено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 N 34/166/131/88. Отже, суд вважає за необхідне призначити позивача опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Встановлені судом вищезазначені обставини підтверджуються показами свідків [PERSON] та [PERSON] , а також письмовими доказами, копії яких долучено до справи, в т.ч.: Копія паспорта та ІПН [PERSON] , Копія паспорта та ІПН [PERSON] , Копія паспорта та ІПН [PERSON] , Копія витягу з Єдиного Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , Копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , Копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , Копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER], Копія розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.09.2019 року, Копія ухвали Василівського районного суду Запорізької області по справі № 311/4157/18, Копія акту про обстеження умов проживання від 12.08.2022 року, Копія листа-відповіді від 12.08.2022 року № х-966, Копія наказу від 12.08.2022 року № 883, Копія довідки № 56 від 25.08.2022 року, Копія характеристики № б/№ 24.08.2022 року, Копія довідки про доходи від 25.08.2022 року, Копія довідки від № б/№ 24.08.2022 року, Копія довідки № 2901 від 24.08.2022 року, Копія довідки від 24.08.2022 року, Копія характеристики № 07 від 18.08.2022 рок, Копія довідки про доходи від 18.08.2022 року № 18-08, Копія довідки № 2900 від 24.08.2022 року, Копія довідки від 24.08.2022 року, Копія витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», Копія витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», Копія заявипро надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав з доказом відправлення, Копія паспорта [PERSON] , Копія паспорта [PERSON] , Копії актів наданих послуг - по 11 шт. (а.с.5-42). Відповідно до п.2 ч.1.ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя ,зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності ,можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов`язками. " Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також якщо вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959р. зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку, - в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення». Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавляться фізичним та духовним розвитком дитини, не надає дитині повноцінного харчування та медичного забезпечення, не контролює успіхи дитини у навчальному закладі, взагалі самоусунулась від виховання дитини, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 21.03.23р. про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , та призначити опікуном дитини [PERSON] (а.с.136). Тому вимоги щодо призначення позивача опікуном дитини підлягають задоволенню.

Outcome: partial