Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму матеріального збитку, завданого у наслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 134853,80 грн., понесені витрати на встановлення суми матеріального збитку (експертне дослідження) в розмірі 6055,00 грн., понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. та судовий збір 1409, 08 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що 23.11.2022 року у м. Одесі мала місце дорожньо транспорна пригода за участі колісного транспортного засобу марки «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В наслідок вказаної пригоди транспорні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2023 року (справа №947/981/23), винним у даній ДТП визнано [PERSON] . Згідно відомостей, що містяться в даних Централізованої бази даниз Моторного (транспортного) страхового бюро України, на дату ДТП автомобіль марки «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Колісний транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209689656. Відповідно до транспорно товарознавчого дослідження, висновку судового експерта Вітвіцького І.І. №46/22-Е від 09.01.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого 23.11.2022 року у наслідок ДТП складає 360867,00 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого 23.11.2022 року у наслідок ДТП складає 525375,6 грн. Вартість автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , у пошкодженому стані складає 66013,20 грн. Згідно полісу обов`язкового страхування №209689565, максимальна страхова сума на день настання ДТП за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, складала 160000,00 грн. Позивач звернувся до МТСБУ із заявою про настання страхового випадку та здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) з фонду захисту потерілих. В даному випадку, транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] вважається фізично знищеним, тому що його ремонт є економічно не обґрунтованим, оскільки сума відновлювального ремонту, яка складає 525375,16 грн., перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП, яка складає 360867,00 грн. 360867,00 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП)- 66013, 20 грн. (ринкова вартість ТЗ у пошкодженому стані після ДТП) = 294853,80 грн. (різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП). Виходячи з того, що максимальна сторахова сума на день настання ДТП за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, складала 160000,00 грн., МТСБУ, у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону, здійснило на користь потерпілої особи [PERSON] регламентну виплату в розмірі 160000,00 грн. Різниця між сумою, яку позивач отримав у якості страхового відшкодування від МТСБУ та сумою завданого матеріального збитку становить 134853, 80 грн. Крім того, позивач зазнав витрат у розмірі 6055,00 грн., у зв`язку з необхідністю проведення експертного дослідження по визначенню розміру матеріального збитку (складання експертного висновку). Позивачем також понесено витрати у зв`язку з необхідністю отримання правничої допомоги адвоката, з метою захисту своїх інтересів, вартість якої склала 15000,00 грн. Також позивачем було сплачено судовий збір за подачу позову до суду у розмірі -1409,08 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно. Від представника позивача адвоката Панасюка О.М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та відсутності заперечень зі сторони відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову\~виходячи з наступного. 23.11.2022 року у м. Одесі мала місце дорожньо транспорна пригода за участі колісного транспортного засобу марки «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та колісного транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В наслідок вказаної пригоди транспорні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2023 року (справа №947/981/23), винним у даній ДТП визнано [PERSON] . На дату ДТП автомобіль марки «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Колісний транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209689656. Відповідно до транспорно товарознавчого дослідження, висновку судового експерта Вітвіцького І.І. №46/22-Е від 09.01.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого 23.11.2022 року у наслідок ДТП складає 360867,00 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого 23.11.2022 року у наслідок ДТП складає 525375,6 грн. Вартість автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , у пошкодженому стані складає 66013,20 грн. Згідно полісу обов`язкового страхування №209689565, максимальна страхова сума на день настання ДТП за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, складала 160000,00 грн. Позивач звернувся до МТСБУ із заявою про настання страхового випадку та здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) з фонду захисту потерілих. МТСБУ, у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 Закону, здійснило на користь потерпілої особи [PERSON] регламентну виплату в розмірі 160000,00 грн. В даному випадку, транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] вважається фізично знищеним, тому що його ремонт є економічно не обґрунтованим, оскільки сума відновлювального ремонту, яка складає 525375,16 грн., перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП, яка складає 360867,00 грн. 360867,00 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП)- 66013, 20 грн. (ринкова вартість ТЗ у пошкодженому стані після ДТП) = 294853,80 грн. (різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП). За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що …Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно не обґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом) звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлюваньний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. В даному випадку, транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] вважається фізично знищеним, тому що його ремонт є економічно не обґрунтованим, оскільки сума відновлювального ремонту, яка складає 525375,16 грн., перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП, яка складає 360867,00 грн. 360867,00 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП)- 66013, 20 грн. (ринкова вартість ТЗ у пошкодженому стані після ДТП) = 294853,80 грн. (різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП). З урахуванням того, що у винуватця ДТП [PERSON] на дату ДТП був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспррних засобів, то Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) відшкодувало позивачу шкоду в розмірі 160 000,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22) та від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20). Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту частини другої статті 1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню різниця між матеріальним збитком та страховим відшкодуванням, а саме: 134853,80 грн. Відповідно до квитанції № 0.0.2781264432.1 від 18.12.2022 року вартість проведеного експертного дослідження становить 3\~770,00 гривень, які також підлягають стягненню з відповідача по справі. Відповідно до ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Адвокатом позивача до суду надано посвідчену копію Договору про надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №6-2023 від 02.05.2023 року на суму 15000,00 грн. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:\~\~1) на професійну правничу допомогу;\~\~2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~\~4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За ч. 6 цієї статті розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч.1\~ст. 140 ЦПК України\~особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~1) у разі задоволення позову-на відповідача;\~\~2) у разі відмови в позові -на позивача;\~\~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, ціну позову, малозначність справи, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу є завищеними (15 000 грн.), а тому суд приходить до висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. В задоволенні іншої частини заяви суд відмовляє у зв`язку з неспівмірністю визначеної суми за надання правничої допомоги та складністю справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 1409,08 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. та 3770 грн. витрати за проведення експертного дослідження (для визначення вартості матеріальної шкоди).

Outcome: partial