Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Адвокат Стефківський В.І. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до ПрАТ «Саламандра» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 03.02.2021 р. близько 07 год. 58 хв. в м. Мирноград в мікрорайоні Молодіжному поблизу будинку 48 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110307», р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. Враховуючи наслідки ДТП та те, що позивач є дружиною загиблого, у зв`язку із його смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді та у витратах на поховання загиблого чоловіка. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у відповідача відповідно до полісу АР/4013101, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. 18.03.2021 року відповідачу було подано заяви на виплату страхового відшкодування з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Листом від 01.10.2021 року «ПрАТ СК «Саламандра» відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.07.2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.10.2022 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого у розмірі 72 000,00 грн, витрати на поховання у розмірі 7 975,00 грн., всього 79 975,00 грн. 07.12.2022 р. зазначені кошти були виплачені відповідачем. Оскільки позивач звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача 18.03.2021 року, а відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування, яке за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.07.2022 року у справі № 226/3554/21 було виплачене позивачу 07.12.2022 року, то відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пені та 3% річних. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з ПрАТ «Саламандра» суму нарахованої пені у розмірі 23 311,06 грн., суму 3 % річних за користування коштами у розмірі 2 388,00 грн., суму інфляційних збитків 22 902,24 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.01.2023 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін. 21.03.2023 року від представника відповідача адвоката Терзі О.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що відповідно до положень cт. ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика - ПрАТ «СК «Саламандра» не виник обов`язок щодо сплати штрафних санкцій. Відповідно до поданих позивачем документів, а саме рішень судів по справі № 226/3554/21, вимоги позивача також стосувались виплати страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Вказаними рішеннями підтверджено невиконання [PERSON] своїх обов`язків щодо подання заяви про страхове відшкодування за вимогами та формою відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З урахуванням положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик мав законне право не приймати рішення щодо виплати страхового відшкодування до 18.10.2022 року (набрання рішенням суду у цивільній справі законної сили). Отримавши примірник рішення суду, страховик здійснив виплату страхового відшкодування в обсягах, що були встановлені рішенням суду. Відтак, лише починаючи з 18.10.2022 року (набрання рішенням суду у цивільній справі законної сили) позивач теоретично може стверджувати про наявність підстав для сплати штрафних санкцій за прострочення строків виплати страхового відшкодування на підставі рішення суду, а не з 02.10.2021 року, як про це зазначає позивач, і лише при доведенні вини страховика. 31.03.2023 року від представника позивача адвоката Стефківського В.І. надійшла відповідь на відзив, в якій вважає доводи, викладені у відповіді на відзив необґрунтованими, оскільки відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та витрат на поховання, про що повідомив листом від 01.10.2021 року. Саме від цієї дати позивач відраховує строк для визначення розміру штрафних санкцій. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Вирішуючи позов по суті, суд здійснює цивільне судочинство відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 03.02.2021 р. близько 07 год. 58 хв. в м. Мирноград в мікрорайоні Молодіжному поблизу будинку 48 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110307», р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. Враховуючи наслідки ДТП, та оскільки позивач є дружиною загиблого, у зв`язку із його смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді та у витратах на поховання загиблого чоловіка. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб відповідно до полісу АР/4013101, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. Позивачем 18.03.2021 було направлено ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» заяву на виплату страхового відшкодування з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Листом від 01.10.2021 року «ПрАТ СК «Саламандра» відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166, п. 5 ст. 1187, ст. 1193 ЦК України, оскільки в діях водія транспортного засобу ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER] , не вбачається невідповідностей вимог Правил дорожнього руху, а його дії не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та завданою шкодою. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.07.2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.10.2022 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого у розмірі 72 000,00 грн, витрати на поховання у розмірі 7 975,00 грн., всього 79 975,00 грн. 07.12.2022 року зазначені кошти були виплачені відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи страхової компанії в цій частині є безпідставними. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається позивач звернулася з заявою на виплату страхового відшкодування до відповідача, а відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування листом від 01.10.2021 року, то починаючи з 02.10.2021 року відповідач зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, яке було виплачене позивачу 07.12.2022 року. Таким чином, у межах позовних вимог з відповідача на користь позивача за період з 02.10.2021 року до 07.12.2022 підлягають стягненню: сума нарахованої пені у розмірі 23 311,06 грн., 3 % річних за користування коштами у розмірі 2 388,00 грн., сума інфляційних втрат 22 902,24 грн., всього 51879,30 грн. Доводи, викладені представником відповідача у відзиві, не спростовують позовних вимог. Суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, тому суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та задоволення в повному обсязі. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати позивача на правову допомогу по цій справі склали 10000 грн, що підтверджується Договором про надання професійної правничої допомоги від 04.03.2021, ордером № 1177832 від 27.12.2022, детальним розрахунком робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 20.12.2022, згідно якого було витрачено 5 год. робочого часу та підлягає сплаті 10000 грн. Відповідачем заявлено про те, що документи, надані позивачем документально не підтверджено факт надання професійної правової допомоги, а також факт її оплати. Водночас, суд приходить до висновку, про доведеність позивачем наданої професійної правової допомоги, що доводиться самим фактом подання вказаної позовної заяви, оскільки позов поданий представником позивача адвокатом Стефківським В.І. Суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є реальними, співмірними із заявленими позовними вимогами, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved