Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

21.06.2023 [PERSON] , засобами поштового зв`язку «Укрпошта», звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович, про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем за № 17553 від 18.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»» заборгованості у розмірі 6200,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. Зазначена позовна заява отримана судом 27.06.2023. В обґрунтування позову зазначено, що на адресу фізичної-особи підприємця [PERSON] , тобто за місцем роботи позивача, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.05.2023, якою з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (далі - ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») стягнуто 6200,00 грн заборгованості та виконавчий збір, що сумарно становить 7320,00 грн. З інформації отриманої з автоматизованої системи виконавчих проваджень позивач дізнався, що даному виконавчому провадженню присвоєно номер №68478294 та 03.02.2022 його було відкрито приватним виконавцем на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем за № 17553 від 18.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості у розмірі 6200,00 грн. Однак, ні постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2022, ні постанови про звернення стягнення на доходи від 31.05.2023, приватним виконавцем позивачу направлено не було, відтак він не знав про існування даного виконавчого напису. Попри це позивач зазначив, що упродовж 2020-2021 він отримував листи від ТОВ «ФК «АВІРА_ГРУП» та ТОВ «ЗАЙМЕР» про те, що він начебто 06.07.2020 укладав договори про надання фінансового кредиту за №1008 та №134052, відтак нібито отримав кредити в розмірі 1000,00 грн по кожному з цих договір. Надалі, йому постійно телефонували працівники цих фірм з вимогами повернути кредитні кошти, однак він жодних договорів із цими товариствами не укладав та не отримував кредитні кошти. Свої заперечення позивач висловив у листах, які направив даним товариствам, які також надали відповіді на ці листи. Згодом, позивачу надійшов новий лист від ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» з вимогою погасити заборгованість, оскільки йому відступлено право вимоги, однак договір відступлення права вимоги позивач не отримував, а право відступлення за начебто неіснуючою заборгованістю він не погоджував. Наведене призвело до того, що позивач звернувся до товариства з вимогою припинити шантаж та погрози, висловив свою незгоду щодо пред`явленої йому заборгованості, а також звернувся до Подільського районного відділення поліції м. Києва із заявою за фактом вчинення щодо нього шахрайських дій, однак відповіді не отримав. Водночас, відповідач вимогу про сплату заборгованості за неіснуючим кредитним договором та повідомлення про відступлення права вимоги позивачу не направляв, а звернувся безпосередньо до нотаріуса. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає до виконання, оскільки нотаріус при його вчиненні не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, всупереч вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, та в порушення норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, зокрема і нотаріально посвідченого кредитного договору, хоча Постанова КМУ №662 від 26.11.2014, яка дозволяла це робити, була скасована Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Більше того, з наданих нотаріусу документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчих написів позивач мав перед відповідачем заборгованість, а також розмір цієї заборгованості. Також, нотаріус не перевірив, чи такий договір взагалі був укладений, оскільки такий договір не був нотаріально посвідченим. Ухвалою судді від 28.06.2023 відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 26.07.2023 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Боднара І.В. про витребування доказів та постановлено витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. належним чином завірену копію виконавчого напису №17553 від 18.12.2021 про стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості в розмірі 6200 гривень, а також копії документів, які стали підставою для його вчинення. Також, витребувати від ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» належним чином завірену копію кредитного договору на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Золотих О.О. вчинено виконавчий напис №17553 від 18.12.2021 про стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості в розмірі 6200 гривень, також копії документів, які підтверджують наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в розмірі 6200 гривень. У судовому засіданні 28.08.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Боднар І.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов чи відповіді на ухвалу суду від відповідача не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. також, будучи належним\~чином повідомленими\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~повторно в\~судове засідання\~не з`явились,\~не повідомивши\~про причини\~неявки.\~Пояснень щодо\~позову чи\~відповіді на\~ухвалу суду\~від третіх\~осіб не\~надходило.\~Однак,\~07.07.2023\~від приватного\~виконавця виконавчого\~округу Тернопільської\~області Мелиха\~А.І. надійшло клопотання, у якому він просив проводити розгляд справи без його участі, при вирішення спору поклався на розсуд суду. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з частини четвертої статті 223, статті 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, позивач у судовому засіданні заперечень проти такого вирішення не висловив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. У матеріалах справи наявний супровідний лист приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. №3032 від 31.05.2023, яким ФОП [PERSON] направлено копію постанови від 31.05.2023, винесену з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. №17553 від 18.12.2021. З копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.05.2023 (ВП №68478294) вбачається, що постанову винесено на підставі виконавчого напису №17553 від 18.12.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з божника, яким є [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість в розмірі 6200,00 грн. Крім цього, у матеріалах справи наявні: гарантійний лист ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» №2011-008 від 04.11.2020, у якому [PERSON] запропоновано сплатити заборгованість за кредитним договором №1008 від 06.07.2020; лист ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» №2102-007 від 01.02.2021, у якому [PERSON] запропоновано сплатити заборгованість за кредитним договором №1008 від 06.07.2020, в разі неоплати повідомлено про вимушене передання боргу за договором факторингу; повідомлення вимога ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про необхідність погашення заборгованості, за яким ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило право вимоги по кредитному договору №1008 від 06.07.2020, у якому боржником є [PERSON] ; гарантійний лист ТОВ «ЗАЙМЕР» №265784 від 05.04.2021, за яким [PERSON] повідомлено про необхідність погасити заборгованість за договором №134052 від 06.07.2020. Відповідно до статей 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~№ 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№ 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідачем на ухвалу суду від 26.07.2023 не було надано кредитного договору, на виконання якого нотаріусом вчинено виконавчий напис, не надано матеріалів справи, а також кредитного договору. Спірного виконавчого напису, також не було надано третьою особою на вищевказану ухвалу суду, в той час, як позивач стверджує, що кредитний договір не був нотаріально посвідченим, оскільки не укладався із ним взагалі, що відповідачем не спростовано, а тому є таким, що не відповідає вимогам Переліку. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21.10.2020 в справі №172/1652/18. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14ц. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17, які викладено у постанові від 02.07.2019, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. З матеріалів справи не вбачається, що приватному нотаріусу при подачі заяви про вчинення виконавчих написів стягувачем було надано детальний розрахунок заборгованості в контексті зі строками її погашення та первинного бухгалтерського документа, який би підтвердив видачу боржнику спірної суми боргу (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед товариством, яка зазначена у написі, є безспірним. Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірним. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. У виниклому спорі заборгованість [PERSON] є спірною, оскільки позивач не визнає розміру виниклого боргу шляхом звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вимог законодавства України під час вчинення оспорюваного виконавчого напису, тому позовні вимоги є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Золотих Олександра\~Олександровича за №17553 від 18.12.2021, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості у розмірі 6200,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. Також, у зв`язку з задоволенням позову відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в користь позивача [PERSON] слід стягнути 1073,60 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved