Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , спадкоємця його є вона, як донька, а також її брат та син померлого [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . 08.07.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Л.О. було заведено спадкову справу №34/2021 та постановою від 21.12.2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що спадкову квартиру було набуто [PERSON] за договором купівлі-продажу від 02.03.1998 року, продавцями за яким були громадянка [PERSON] , яка діяла за себе та як законний представник неповнолітнього [PERSON] , 1995 р.н. Таким чином, укладений договір купівлі-продажу не відповідав вимогам законодавства, яке діяло в момент його укладення. \~ \~ \~ \~Позивачкою зазначено, що її батько повністю сплатив плату по договору, вселився до квартири а проживав в ній всі подальші 23 роки. За цей час жодних претензій від продавців не надходило. Обидві сторони повністю виконали умови договору. Реєстрація договору купівлі-продажу товарною біржою не суперечило діючому на той час законодавству. Крім того, право власності на квартиру за батьком згідно договору від 02.03.1998 року було зареєстровано КП «ДМБТІ». Як товарною біржою, так і КП «ДМБТІ» перевірялась дієздатність та правоздатність продавця, а твердження нотаріуса про те, що неповнолітня дитина не мала відповідного обсягу дієздатності, спростовуються тим, що договір купівлі-продажу укладався не дитиною, а її законним представником. \~ \~ \~ \~Посилаючись на вказані обставини позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого батька на квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В подальшому позивачкою було подано уточнену заяву, в якій остання збільшила позовні вимоги та просила також визнати дійсним договір купівлі-продажу від 02.03.1998 року, а також встановити факт його належності померлому батьку [PERSON] , обгрунтовуючи ці вимоги тим, що в договорі було допущено описку в написанні прізвища батька, яке вказано як [PERSON] . В подальшому товарною біржою було внесено виправлення в договір в цій частині. Проте, за життя батько не встиг перереєструвати право власності, тому на сьогоднішній день право власності зареєстровано з помилкою із зазначенням прізвища власника [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.02.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою від 13.10.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою від 13.04.2023 року було задоволено клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого засідання, прийнято уточнений позов, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання позивачка та її представник не з`явились В наданій заяві представник просив розглядати справу за їх відсутності, зазначивши про підтримання позову. \~ \~ \~ \~Відповідач в призначені судові засідання не з`явився, відзиву на позов не надав. Проте, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. \~ \~ \~ \~Третя особа за викликами до суду також не з`явилась, про причини неявки не повідомила, пояснень по суті справи не надала. \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначене та положення ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності учасників, на підставі наявних у справі матеріалів та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши учасників, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка [PERSON] є рідною донькою, а відповідач [PERSON] рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після смерті останнього у встановлений законом шестимісячний строк позивачка подала заяву про прийняття спадщини, а відповідач заяву про відмову від спадщини на користь позивачки. На підставі договору купівлі-продажу від 02.03.1998 року, укладеного між [PERSON] , що діє від себе та як законних представник неповнолітнього [PERSON] , з однієї сторони, а також [PERSON] , з іншої сторони, зареєстрованого на Товарній біржі «ОЧАГ» за №2-025, останнім було придбано квартиру [ADDRESS] ). Відповідно до цього договору за [PERSON] зареєстровано право власності на цю квартиру в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.04.1998 року та записано в реєстрову книгу №28п за реєстровим №133. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Л.О. було заведено спадкову справу №34/2021 та постановою від 21.12.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , з посиланням на те, що спадкову квартиру було набуто [PERSON] за договором купівлі-продажу від 02.03.1998 року, продавцями за яким були громадянка [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , 1995 р.н., який за обсягом дієздатності не міг бути членом біржі та не мав права укладати договір купівлі-продажу. Таким чином, вказаний договір не відповідав вимогам діючого законодавства на момент його укладення. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтями 1261-1265 ЦК України встановлено, що: -у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України); -у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України); -у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України); -у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України); -у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст.1265 ЦК України). Пунктом 6 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає, що нотаріусом було безпідставно відмовлено у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що спірна квартира [ADDRESS] , було набуто [PERSON] за договором купівлі-продажу від 02.03.1998 року, продавцями за яким були громадянка [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , 1995 р.н., який за обсягом дієздатності не міг бути членом біржі та не мав права укладати договір купівлі-продажу, в зв`язку із чим вказаний договір не відповідав вимогам діючого законодавства на момент його укладення. Так, зі змісту договору вбачається, що останній було укладено між [PERSON] та [PERSON] , як членами біржи, а також зареєстрований товарною біржою «ОЧАГ», що відповідало положенням ст.15 Закону України «Про товарні біржи», в діючий на той час редакції. Також з договору вбачається, що саме [PERSON] виступала продавцем за договором та діяла від себе та як законний представник неповнолітнього [PERSON] , що узгоджувалось із положеннями ст.78 діючого на той час КпШС України, якими було передбачено, що якщо у неповнолітніх є належне м майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування. З матеріалів справи вбачається, що умови договору сторонами було виконано, право власності покупця за договором зареєстровано в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Після цього [PERSON] на протязі 23 років до дня смерті проживав в квартирі. Договір купівлі-продажу від 02.03.1998 року попередніми власниками або іншими особами не оспорювався та недійсним не визнавався. Крім того, суд враховує, що в договорі купівлі-продажу від 02.03.1998 року було допущено описку в написанні прізвища покупця, яке вказано як Щелепко, замість правильного написання Шелепко. \~ \~ \~ \~На підставі цього договору в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру також зареєстровано за Щелепко. В подальшому товарною біржою було внесено відповідні виправлення в договір в цій частині. Проте, за життя [PERSON] не перереєстрував право власності та на сьогоднішній день право власності зареєстровано з помилкою із зазначенням прізвища власника [PERSON] . Вказана обставина також перешкоджає позивачці реалізувати свої спадкові права на квартиру. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині встановлення факту належності [PERSON] договору купівлі-продажу від 02.03.1998 року, а також визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року у справі №305/1468/16, провадження №61-9087св21, зазначено, що визнання дійсним договору (конвалідація) на підставі ч.2 ст.220 ЦК України допускається тільки для нікчемних правочинів (тобто для яких недотримання письмової форми пов`язується саме з відсутністю нотаріального посвідчення і це зумовлює їх нікчемність). Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України конвалідація можлива за наявності таких умов: досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 02.03.1998 року був укладений у відповідності до діючого на той час законодавства та не є нікчемним, в зв`язку із чим підстави для задоволення позовних вимог про визнання його дійсним відсутні та в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 8573 грн. 60 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial