Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

29 травня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] по 3000грн на кожну дитину,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, 07 березня 2008 року позивач одружилася з [PERSON] .В шлюбі у сторін народилась спільні діти: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Опісля сім`я розпалася. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання регулярно не надає, проживає окремо. Діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні та утриманні її матері. Розмір суми аліментів позивач обґрунтовує тим, що відповідач є працездатним, працює неофіційно. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків. 09 червня 2023 року зазначені в ухвалі недоліки усунено. Ухвалою суду від 13 червня 2023 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач відзив на позов не надав, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, причини його неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2013 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 07.03.2008р. Лисичинською сільською радою Підволочиського району, розірвано. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 березня 2016р. Новосільською сільською радою Підволочиського району, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2008р. Лисичинською сільською радою Підволочиського району, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2014р. Лисичинською сільською радою Підволочиського району, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №100 від 17 травня 2023 року, виданої Скориківською сільською радою [PERSON] , в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - [INFO] (заявник), [PERSON] , [INFO] (мати), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (брат), [PERSON] , [INFO] (сестра). У відповідності до акту обстеження №102 від 17 травня 2023р., виданого Скориківською сільською радою, встановлено, що [PERSON] виховує сама трьох неповнолітніх дітей та потребує матеріальної допомоги. У відповідності до виконавчого листа, виданого Підволочиським районним судом від 04.03.2023р., з [PERSON] в користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки [PERSON] , 2008р.н. в розмірі 300грн, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 29.01.2013р. та до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Центру УСЗН Відділу соціального забезпечення №5 від 19 травня 2023р. №647 [PERSON] отримує допомогу на 1 дитину, у зв`язку з ухиленням батька від сплати аліментів, розмір допомоги 1688грн 44коп. Згідно довідок НКП «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини Скориківської сільської ради» №569, 570 [PERSON] , [PERSON] здорові, на «Д» обліку не перебувають. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів. Держава Україна проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень даної статті СК. Зокрема ч. 3 встановлює, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2023 року складає є 2 833 гривень. Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною першою ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги, стан здоров`я і матеріальне становище дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, забезпечення їх гармонійного розвитку, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалися обома батьками, а також стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність інших осіб на утриманні, працездатність. При ухваленні рішення відповідачем не представлено суду та в судовому засіданні не здобуто жодних доказів, про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дітей та сплачувати аліменти на їх утримання у вищевказаному позивачем розмірі. Крім того, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що він бере участь в утриманні дітей в натуральній чи грошовій формі. При цьому, навіть періодична участь відповідача в утриманні дітей, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки періодична участь в утриманні дитини не перешкоджає позивачу звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів і не залежати від наявності чи відсутності бажання у батька в певний період часу брати участь в їх утриманні в грошовій чи у натуральній формі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 29 травня 2023 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дітей. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] в розмірі 6000 гривень (по 3000 грн на кожну дитину) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме вимогам закону, інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1073,60грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved