Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 17.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Спільне життя між подружжями не склалось, сімейні стосунки як подружжя погіршились, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Оскільки, шлюб носить формальний характер та його збереження не відповідає інтересам сторін, позивач просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] . Провадження у справі відкрито 06.02.2023, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, в адрес суду представник направив заяву про слухання справи за їх відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечують, категорично заперечують щодо надання подружжю строку на примирення. Відповідач повідомлялась про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явилась. В адресу суду подала клопотання в якому зазначила, про необхідність розглянути питання про примирення після її повернення на Україну, територію якої вона залишила у вз`язку з початком повномаштабного вторгнення російської федерації і введення в Україні воєнного стану . Відзив на позов [PERSON] подано не було. Відповідно до частин першої та другої статті 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 17.06.2015 Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кижєві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) зареєстровано укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , шлюб, актовий запис №500, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу відповідач отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились та спільне господарство не ведеться. Примирення між позивачем та відповідачем не є можливим. Викладені позивачем [PERSON] обставини заперечує [PERSON] і вказує в заяві, скерованої в адресу суду, що шлюб з позивачем не носить формальний характер та її перебування за межами України є вимушеним, заради безпеки дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, згідно до положень ст. 111 СК України. Так, позивач [PERSON] направив в адресу суду клопотання де зазначив, що категорично проти збереження шлюбу, адже це порушує його особисті інтереси. Подальше існування сім`ї за відсутності його добровільної згоди є неприпустимим. Також просить не надавати час для примирення. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на позицію позивача, з огляду на те, що [PERSON] не змінив своїх намірів розірвати шлюб з моменту відкриття провадження у справі 06.02.2023 р.і наполягає на розгляді справи по суті, суд вважає, що підстави для надання часу на примирення подружжя відсутні. Матеріали справи свідчать про те, що стном на день подачі позову сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Також суд має прийняти до уваги приписи ч. 3 ст. 56 СК України, відповідно до яких кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, питання щодо залишення [PERSON] прізвища отриманого при реєстрації шлюбу чи відновлення дошлюбного прізвища не вирішувалось, у зв`язку із розглядом справи за відсутності відповідача. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved