Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

17 травня 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник [PERSON] , посилаючись на статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить: - визнати виконавчий напис, вчинений 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 51668, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» заборгованості у розмірі 21 499,00 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68475722 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в розмірі 21 499,00 гривень на підставі виконавчого напису № 51668, виданого 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.. Вказаним виконавчим написом стягнуто з позивача [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № IU0460688 від 30.12.2020, укладеним з ТОВ «ІНСТАФІНАНС». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.04.2021 по 22.11.2021. Сума заборгованості становить 20 849,00 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 200,00 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 15 649,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 650 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 21 499,00 гривень. Виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Позивач не погоджується з сумою заборгованості щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності та суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Строк кредитування згідно спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № IU0460688 від 30.12.2020 та з урахуванням додаткових угод закінчився 02.04.2021, а тому нарахування відсотків після закінчення строку кредитного договору у розмірі 15 649,00 гривень за період з 02.04.2021 по 22.11.2021 є безпідставним. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не отримував від відповідача, внаслідок чого позивач був позбавлений права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки Договір кредитної лінії № IU0460688 від 30.12.2020 та інші додаткові угоди не було посвідчено нотаріально (у виконавчому написі відсутні дані про посвідчення кредитного договору нотаріусом), тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, про що зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Ухвалою судді від 19 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 16 червня 2023 року. Ухвалою судді від 19 травня 2023 року заяву [PERSON] , від імені якого діяв представник [PERSON] , про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68475722, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. на підставі виконавчого напису № 51668 від 29 грудня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.. Ухвалою суду від 16 червня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 11 серпня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. До позовної заяви додано клопотання позивача та його представника [PERSON] , в якому вони просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач свого представника повторно в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що знаходиться в матеріалах справи. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав, причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що знаходиться в матеріалах справи. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 11 серпня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 30 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» та [PERSON] було укладено Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № IU0460688 (далі - договір) (а. с. 11). Відповідно до умов договору кредитної лінії Договору № IU0460688 від 30.12.2020, ліміт кредитної лінії: 5 200 гривень; сума кредиту: 5 200 гривень; процентна ставка, в день для початково зазначеної тривалості кредиту (підлягає оплаті до дати оплати): 1,70 %; строк оплати: 30 днів; процентна ставка в день, для періоду що перевищує початково зазначену тривалість кредиту (починається з наступного дня після дати оплати): 3,5 %; акційна процентна ставка, в день: 1,7 %; надана сума кредиту: 5 200 гривень; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 31,03 %; дата повного погашення: 29.01.2021; штраф, якщо є: 50%. Додатковими угодами № АМ7945161 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № IU0460688, змінено дату повного погашення кредиту, а саме: дата повного погашення кредиту- 02.04.2021 (а. с. 12-14). Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 51668, вчиненим 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який є боржником за кредитним договором № IU0460688 від 30.12.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи: 43449827, місцезнаходження: вул. Сурікова, буд. 3а, м. Київ, 03035. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.04.2021 по 22.11.2021. Сума заборгованості становить 20 849,00 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 200,00 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 15 649,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 650 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 21 499,00 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 29 грудня 2021 року (а. с. 10). 03 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. на підставі вказаного виконавчого напису за заявою стягувача було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 68475722 (а. с. 15). Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом частини 2 вказаної статті, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Проте, докази отримання [PERSON] вимоги кредитора про усунення порушень відповідачем не надані. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 02 квітня 2021 року по 22 листопада 2021 року стягнуто, зокрема, прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 15 649,00 гривень. Відповідно до умов договору кредитної лінії Договору № IU0460688 від 30.12.2020, ліміт кредитної лінії: 5 200 гривень; сума кредиту: 5 200 гривень; дата повного погашення: 29.01.2021 (а. с. 11). Як вбачається з Додаткових угод № АМ7945161 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № IU0460688, дата повного погашення кредиту - 02.04.2021 (а. с. 12-14). Таким чином, строк користування кредитом сплив 02 квітня 2021 року. Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18. Таким чином, відповідач всупереч вимогам статті 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 02 квітня 2021 року, продовжував нараховувати боржнику відсотки та включив їх суму до загальної суми заборгованості. Загальна сума заборгованості в розмірі 20 849,00 гривень нарахована за період з 02 квітня 2021 року по 22 листопада 2021 року, для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, оскільки включає в себе відсотки, нараховані після закінчення строку кредитування, нараховувати які відповідач не мав права. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за договором № IU0460688 від 30 грудня 2020 року у розмірі 20 849,00 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у виконавчому написі від 29 грудня 2021 року № 51668 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним. В той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи, що у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Договір № IU0460688 від 30 грудня 2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» та [PERSON] , не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., зареєстрований в реєстрі за № 51668 від 29 грудня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» заборгованості у розмірі 20 849,00 гривень та за вчинення виконавчого напису 650,00 гривень, всього на суму 21 499,00 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 1073,60 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 гривень, всього на загальну суму 1 610,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved