Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2023 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] - відмовлено. Від адвоката Міхальової В.В. 23.06.2023 надійшла заява про ухвалення додатково рішення про відшкодування витрат на послуги адвоката у цивільній справі №387/467/23, згідно з якою просить стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу адвоката в сумі 6645,00 гривень, а саме 5000,00 гривень витрат на правничу допомогу та 1645 гривень витрат на придбання бензину автомобільного. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно, належним чином. Представник відповідача надала суду клопотання про розгляд клопотання за їх відсутності. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши клопотання, матеріали справи, суд доходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір про надання правничої (правової ) допомоги №32 від 08.05.2023, укладений між адвокатом Міхальова В.В. та Горецькою О.А. про надання правничої допомоги; договір про надання правничої (правової) допомоги №33 від 08.05.2023, укладений між адвокатом Міхальова В.В. та Горецькою О.А. про надання правничої допомоги; акт надання послуг (виконаних робіт) по договору надання правничої (правової) допомоги №32 від 08.05.2023 та договору надання правничої (правової) допомоги №33 від 08.05.2023; квитанція від 25.05.2023 про купівлю бензину на суму 1175,00 грн; квитанція від 25.05.2023 про купівлю бензину на суму 470,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи, кількість часу, який необхідно для складання та підготовки позовної заяви про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, участі в судовому засіданні, надання консультації. У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Виходячи із принципу розумності та обґрунтованості, суд дійшов до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень є обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача . Інші визначені адвокатом витрати до відшкодування за рахунок позивача, судом до уваги не приймаються. Так, надані квитанції на придбання пального не є належними та допустимими доказами реальності понесення таких витрат, які безпосередньо стосуються участі адвоката в суді та пов`язані з явкою в судове засідання, оскільки не є проїзними документами у розумінні законодавства, що можуть слугувати належними підставами для відшкодування відповідних витрат (зокрема, не є транспортними квитками, рахунками щодо проїзду автомобільним транспортом загального користування), не дають можливості встановити, що саме це пальне використовувалося представником позивача для проїзду до суду для участі в судовому засіданні. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд (постанова від 26 лютого 2020 року, справа № 276/887/15-ц).

Outcome: partial