Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

05.04.2023 [PERSON] через свого представника звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення частки в спільному майні подружжя. Позов обгрунтовує тим, що позивач з \~ [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2012\~року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.06.2022\~року шлюб розірвано. В період сумісного проживання з відповідачем за спільні кошти та за рахунок спільної праці було придбано нерухоме та рухоме майно. 15.12.2016\~року на ім?я [PERSON] було придбано земельну ділянку площею 0,1334\~га, що розташована у селі Боратин, Луцького району. Земельну ділянку придбано за 79 186 грн. Право власності на земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ім?я [PERSON] 02.12.2020 року на житловий будинок було виготовлено технічний паспорт та 16.02.2021\~року було зареєстровано право власності на будинок на ім`я [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності. Для придбання земельної ділянки та будівництва житлового будинку використовувалися спільні кошти подружжя, а також кошти, які вони позичали у її брата [PERSON] . В добровільному порядку відповідач відмовляється розділити майно, тому просить суд визнати за [PERSON] на праві власності в спільному майні подружжя частку земельної ділянки розміром 0,1334\~га в [ADDRESS] , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: 0722880700:01:001:4374) тa частку житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 07.04.2023 позов прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 11.05.2023 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява, яка ухвалою Луцького міськрайонного суду від 07.04.2023 була прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом. Обгрунтовуючи зустрічну позовну заяву відповідач вказує, що право власності\~на земельну\~ділянку площею\~0,1334\~га(кадастровий номер: 0722880700:01:001:4374) та житловий будинок, що знаходяться в [ADDRESS] зареєстроване за відповідачем і відповідач продовжує здійснювати розпорядження цим майном після розірвання шлюбу, що свідчить про фактичну згоду позивача [PERSON] на таке розпорядження майном. Не заперечує проти вартості майна, разом з тим не згідний, що поділ майна слід здійснити в рівних частках, адже певна частина коштів, що були витрачені на придбання земельної ділянки та будівництво будинку належали [PERSON] особисто. Зокрема у жовтні\~2016\~року [PERSON] отримав кошти у сумі\~149 000,00 гривень 00 копійок від реалізації належної йому на праві приватної власності квартири, що була отримана ним в дар від батьків, в подальшому частина з цих коштів, а саме 79 186,00 гривень була витрачена на придбання вищезгаданої земельної ділянки, а решта на придбання будівельних матеріалів для будівництва будинку. Таким чином, вважає, що виходячи із площі та ринкової вартості спірного житлового будинку та розміру внеску здійсненого [PERSON] за рахунок власних коштів на його будівництво, розмір його частки у житловому будинку має становити: 94,74 % / 2 + 5,26 % = 52,63 % або 53/100. А тому просить суд, визнати особистою приватною власністю [PERSON] земельну ділянку площею 0,1334\~га кадастровий номер: 0722880700:01:001:4374, що знаходяться в [ADDRESS] ; визнати на праві власності в спільному майні подружжя за [PERSON] 47/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, первісний позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання первісний позов не визнав, просив задовольнити вимоги зустрічного позову з підстав наведених у заяві. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2012\~року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.06.2022\~року шлюб розірвано (а.с.7-8). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2016\~року зареєстрованого в реєстрі під №1855 та посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріально округу Волинської області Максим`як Ж.В. на ім?я [PERSON] було придбано земельну ділянку площею 0,1334\~га кадастровий номер: 0722880700:01:00 1:4374, що розташована у селі Боратин, Луцького району, вартість якої становить 79 186 грн (а.с.9-11). Будівельний паспорт розроблений у 2017\~році сектором містобудування і архітектури Луцької районної державної адміністрації на забудову земельної ділянки та технічний паспорт\~від 02.12.2020\~року на\~житловий будинок\~було виготовлено на ім?я [PERSON] (а.с.21-24). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №245052976 від 19.02.2021, право власності на житловий будинок зареєстровано 16.02.2021\~за [PERSON] (а.с.26). Відповідно до висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд , площею 0,1334 га, що знаходиться за адресою: с. Боратин, Луцького району, кадастровий номер: 0722880700:01:001:4374 вартість становить 177 422 грн (а.с.28-35). Згідно звіту про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ринкова вартість будинку становить 1\~327\~292 грн (а.с.41-58). Відповідно до ч. 1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч. 4, 5ст. 71 СК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди\~виходячи з його дійсної вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного набутого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року). За правилами\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша\~статті 61 ЦК України). Тлумачення\~статті 61 СК України\~свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Згідно ч. 1 п.3\~ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Пунктом п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз`яснено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто та майно набуте за договором дарування. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц,провадження № 14-325цс18. Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до чч. 1,2\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приписами ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 3\~ст. 89 ЦПК України\~суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В ході судового розгляду встановлено, що всі спірні об`єкти нерухомості були придбані сторонами за час перебування їх у шлюбі, при цьому відповідачем за первісним позовом оспорюється презумпція спільності права власності подружжя на земельну ділянку, яка набута ними в період шлюбу, тим, що майно придбавалося за його особисті кошти. Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом стверджує, що кошти, що були витрачені на придбання земельної ділянки та частина коштів, що були витрачені на будівництво будинку належали [PERSON] особисто, а саме отримані від реалізації належної йому на праві приватної власності квартири, що була отримана в дар від батьків, а тому вважає, що земельна ділянка належить йому на праві приватної власності, а щодо житлового будинку вважає, що його слід поділити пропорційно вкладених сторонами коштів в його будівництво, а саме: 53/100 частин будинку визнати за ним, а 47/100 - за [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2016 р зареєстрованого в реєстрі №3653, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Валянською Т.П., [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] за ціною 149\~000 грн (а.с.84-85). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим`як Ж.В., [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,1334\~га, що розташована у селі Боратин, Луцького району. Земельну ділянку придбано за 79 186 грн (а.с.86-87). [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується витягом з акту огляду у МСЕК серія ВЛН №009870 від 21.02.2002 та за період з 01.06.2012 по 31.01.2016 сума пенсії складала 36\~243 грн, а за період з 01.01.2016 по 31.01.2017 15\~090 грн. Однак, продаж [PERSON] квартири [ADDRESS] , згідно до договору від 27.10.2016р, не свідчить про використання частини даних коштів саме на придбання земельної ділянки у селі Боратин Луцького району чи на придбання будівельних матеріалів для будівництва будинку. Сам факт перерахування коштів на рахунок [PERSON] не є доказом того, що дані кошти були використані на придбання земельної ділянки, а отримання коштів в дар від батьків до придбання земельної ділянки, не свідчить, що дані кошти перерахувались лише з метою придбання земельної ділянки. Доказів на підтвердження використання саме коштів від продажу власної квартири на купівлю земельної ділянки в селі Боратин Луцького району 15.12.2016 [PERSON] суду не надано. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] ніде не працювала і лише тимчасово виїздила за межі України на сезонний підробіток, не мала доходів в період шлюбу, а також не виділяла кошти на придбання земельної ділянки не має правового значення, згідно положень\~ст. 60 СК України. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі житлового будинку та земельної ділянки. Презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно відповідачем за первісним позовом не спростована. [PERSON] не зазначено доводів, які б спростовували факт того, що земельна ділянка та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] набуті подружжям [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі, а тому вони є об`єктами спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу між сторонами. Отже спільне сумісне майно подружжя підлягає поділу у рівних частках шляхом визнання за кожним з подружжя права власності по 1/2 частки кожним. Відповідно до ч.1ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас відповідно до пункту 9 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Outcome: approved