Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач 04.07.2023 звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 5000 грн щомісячно. Позовна заява мотивована тим, що сторони жили кожен своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого, зараз подружні стосунки не складаються, в них немає спільних інтересів. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач припинив утримувати дитину. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами немає. Дитина зареєстрована та проживає з позивачкою, яка самостійно займається її вихованням та розвитком. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 15.08.2023. До суду 15.08.2023 надійшов відзив від представника [PERSON] [PERSON] , згідно якого просить розірвати шлюб між сторонами, а аліменти стягнути у розмірі 2000 грн. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач приймає та визнає позовну вимогу про розірвання шлюбу. З квітня 2023 року [PERSON] немає фактичного заробітку, тому не може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. З моменту фактичного припинення шлюбно-сімейних стосунків з позивачем, відповідач добровільно сплачував 1500 грн щомісячно на утримання доньки і не ухилявся від обов`язку утримувати доньку. У судовому засіданні 15.08.2023 було прийнято відзив. [PERSON] підтримала вимоги позову та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просив розірвати шлюб та стягнути аліменти у розмірі 2 000 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис №1403, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем, враховуючи наведені обставини та зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання доньки, суд зазначає наступне. [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно паспорта громадянина України [PERSON] та довідку про реєстрацію місця проживання, позивачка з донькою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] вбачається, що відповідач не отримує дохід офіційно з квітня 2023 року, однак 7 місяців з 12 він не отримував дохід і в 2022 році, також 4 місяці 2021 року відповідач не отримував дохід. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 5 000 грн. Відповідачем не доказано перебування на його утриманні інших утриманців, а доводи про відсутність доходу не звільняє [PERSON] від обов`язку утримувати дитину. Запропонований відповідачем розмір аліментів у сумі 2 000 грн щомісячно не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину, в умовах сьогодення. Стягнення аліментів у такому розмірі, не переконання суду, покладе тягар утримання доньки на матір, адже 4\~000 грн (по 2000 грн з кожного з батьків) на місяць на утримання 8 річної дівчинки замало. Відповідачем не надано доказів неможливості працевлаштування, відсутності у нього у власності рухомого та нерухомого майна, та як вказувалося вище, перебування на його утримання інших осіб, тому вимоги про стягнення аліментів у розмірі 5000 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позовна заява про стягнення аліментів була подана 04.047.2023, тому аліменти підлягають сплаті саме з цієї дати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Враховуючи, звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved