Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

01.05.2023 адвокат Сніжко Р.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна на користь [PERSON] моральну шкоду у зв`язку з отриманням професійного захворювання у розмірі 50000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів і зборів, а також витрати на правничу (правову) допомогу. В обґрунтування позову вказано, що позивач [PERSON] працював на з ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» з 26.05.2000 року по 05.07.2022 рік. Наслідком виконання таких робіт, для позивача стало отримання професійного захворювання і встановлення ІІ групи інвалідності із втратою працездатності 25% безстроково. У зв`язку із погіршенням здоров`я, позивач неодноразово звертався до медичних закладів для лікування та переніс хірургічні операції. Спричинену йому моральну шкоду оцінює в 50000,00 гривень, які просить стягнути з відповідача та витрати на правничу (правову) допомогу. Ухвалою судді від 01.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Розгляд підготовчого засідання призначено на 31.05.2023. 12.06.2023 відповідач, в особі представника адвоката Білик О.В., подала відзив, в якому частково заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що позивач дійсно працював у відповідача за вказаних обставин у шкідливих умовах праці, про що був попереджений. Мав необхідне спорядження, отримував за це відповідні доплати, пільги і проходив медичні огляди. За таких обставин оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу, у 5000,00 гривень, щодо стягнення яких не заперечує. В задоволенні іншої частини позову просить відмовити. Крім того наголошує, що матеріалами справи не доведено жоден зв`язок між отриманим професійним захворюванням і хірургічними операціями, які переніс позивач. Крім того, позивачу встановлена ІІ група інвалідності із втратою працездатності 25% безстроково. Ухвалою судді від 27.06.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.07.2023. В судове засідання, призначене на 31.08.2023 рооку представник позивача - адвокат Сніжко Р.В. та позивач [PERSON] не з`явились, від представнка позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу (правову) допомогу, просив в судовому засіданні не розглядати, оскільки ним буде подана окрема заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представник відповідача адвокат Білик О.В. в судове засідання також не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позиції, викладеній у відзиві наполягала. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 26.05.2000 року по 05.07.2022 рік працював на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна, що підтверджується трудовою книжкою від 09.07.1983, серія [NUMBER] ( а.с. 10-12). 05.07.2022 року [PERSON] , згідно з наказом №912-к, звільнено внаслідок виявлення невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я (ст. 40 п. 2 КЗпП України). Згідно з Медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково - дослідний інститут промислової медицини» про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27.10.2022 року № 1590, позивачу встановлено професійні захворювання: радікулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) ( а.с. 13-14). Відповідно до п.п. 17, 18 цього Акту встановлено, що хронічне захворювання виникли внаслідок тривалої роботи [PERSON] на ПрАТ «Дніпроспецсталь» (16 років 06 місяців) в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, а також відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я та ознак його погіршення під час проходження хворого періодичних медичних оглядів. Причинами виникнення хронічного професійного захворювання є: 1.Наявність на робочому місці теслі (верхолаза) ремонтно - будівельного цеху ПрАТ «Дніпроспецсталь» шкідливих виробничих факторів, що призвели до профзахворювань: - статичне навантаження при утриманні вантажу однією рукою - 109702 кг*с при нормативному значені - 97000 кг* с; - знаходження у нахиленому положенні більше 30° - 51 - 89% при нормативному значені 25 %; - вимушені нахили тулуба - 190 разів за зміну при ГДР - 100 разів. 2.Наявність на робочому місці прибиральника відходів металургійного виробництва зайнятого на прибиранні окалин в ході гарячої прокатки металу ПрАТ «Дніпроспецсталь»: - статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 143872 кг*с при нормативному значені - 97000 кг*с; - знаходження у нахиленому положенні 30° - 43,3% при нормативному значені 25%; - вимушені нахили тулуба - 123 разів за зміну при ГДР - 100 разів. 3.Наявність на робочому місці слюсаря по ремонту рухомого складу залізничного цеху ПрАТ «Дніпроспецсталь» шкідливих виробничих факторів: - вібрація 105/115 дБ при ГДР - 101/112 дБ. 4.Наявність на робочому місці прибиральника території дільниці з ремонту та обслуговування об`єктів соціальної сфери та промислової естетики ПрАТ «Дніпроспецсталь» шкідливих виробничих факторів: - вібрація загальна/локальна 106/113 дБ при ГДР - 101/112 дБ. 5.Наявність на робочому місці машиніста крана (кранівника) залізничного цеху ПрАТ «Дніпроспецсталь» шкідливих виробничих факторів: - вібрація загальна 101,8 дБ при ГДР - 101; - знаходження у нахиленому положенні більше 75,8% при нормативному значені 25% ( а.с. 15-17). Судом враховано, що згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ № 256171 від 23.07.2022 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання, а не професійне ( а.с. 18). Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 097453 від 05.12.2022 р. - ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 25 % ( а.с. 19). Разом з тим, внаслідок професійного захворювання [PERSON] змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, звертатись до ряду лікарів, проходити лікування і реабілітації, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки. Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Статтею 2371 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно зі ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. За змістом ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.ст. 1167, 1168 ЦК України. Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, при цьому повна реабілітація неможлива, а лікування може призвести лише до несуттєвого поліпшення стану його здоров`я та часткового відновлення соціально-побутового стану та трудової діяльності. Усі ці фактори порушують нормальні життєві зв`язки позивача, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Психологічні переживання порушують його душевну рівновагу, що виражається у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості та страху. При цьому суд також погоджується і з посиланням представника відповідача про те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкових зв`язків між хірургічними операціями, що поніс [PERSON] , і отриманим професійним захворюванням. Однак як вже було зазначено раніше, доведено завдання шкоди здоров`ю позивача, і його численні госпіталізації і лікування. Позиція сторони відповідача ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна, що ним не було порушено діюче законодавство щодо безпеки умов праці, не заслуговує на увагу, оскільки саме роботодавець повинен забезпечувати належний та ефективний захист здоров`я своїх працівників, задіяних при відповідній шкідливості умов праці. Обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки і відповідальність роботодавця. Також судом не встановлено нехтування [PERSON] технікою безпеки під час виконання свої трудових обов`язків, що свідчить про неналежне забезпечення роботодавцем необхідного ступеня безпеки працівника. Посилання представника роботодавця на належне забезпечення ним умов охорони праці спростовується самим фактом спричинення шкоди здоров`ю позивача. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато-динамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, вимушений проходити стаціонарне лікування в лікарняних установах, перебуває під спостереженням лікарів та потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000,00 гривень. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу. При цьому, сам факт втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Щодо оподаткування моральної шкоди, судом встановлено, що відповідно до пп. а) пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Верховний Суд в постанові від 30.06.2021 по справі № 180/505/20 зазначив, що з 23.05.2020 стягнута моральна шкода підлягає оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи з того, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову, позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ст. 137, ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в межах мінімальної ставки судового збору за вимогами майнового характеру в сумі 1073,60 гривні. Вимогу щодо стягнення понесених витрат на правничу допомогу судом не вирішується, оскільки представник позивача до закінчення судового розгляду, зробив заяву про надання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial