Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, у якому просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він із відповідачем із 23.01.2016 перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте із червня 2022 року сімейні стосунки між ними фактично було припинено та сторони стали проживати окремо. Вказує, що від даного шлюбу позивач та відповідач мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що сторони разом із дитиною до червня 2022 року проживали разом у спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] , проте у червні 2022 року відповідач з`їхала із даної квартири та наразі проживає окремо. Посилається, що відповідач періодично навідує дитини за місцем її проживання, спілкується із нею по телефону, а також інколи залишається на ночівлю разом із дитиною за місцем проживання дитини, проте таке спілкування не носить систематичний характер через значене завантаження відповідача на роботі, як відповідач саме це пояснює. Стверджує, що позивач із розумінням ставиться до об`єктивних обставин у робочому та особистому житті відповідача, а тому взяв на себе усі обов`язки по догляду, утриманню та вихованню доньки, оскільки його робочий графік та майновий стан дозволяють це робити. Вказує, що позивач працює керівником із продажів корпоративним клієнтам в АТ «Альфа Банк», де він характеризується з позитивної сторони та отримує заробітну плату у розмірі 62 220,00 грн. на місяць працюючи у дистанційному режимі. Зазначає, що він повністю займається вихованням та утриманням дитини, влаштовує її життя, навчання та дозвілля. Стверджує, що він немає жодних залежностей, зловживань та хронічних хвороб, які б перешкоджали вихованню дитини. Посилається, що дитина навчається у 1-А класі спеціалізованої школи № 7 імені М.Т. Рильського м. Києва, куди її щодня відвозить та забирає батько. Вказує, що позивач жодним чином не чинить перешкоди у спілкуванні дитини разом із відповідачем. З урахуванням викладеного вище, просить суд позов задовольнити. 29.12.2022 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 06.02.2023 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.02.2023 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. 03.03.2023 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що відповідач постійно проживає разом із дитиною у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу, проте у даній квартирі зареєстровані лише відповідач та спільна дитина сторін. Зазначає, що інформація про те, що відповідач не проживає спільно із дитиною не відповідає дійсності, оскільки остання постійно проживає за вищезгаданою адресою, а також бере участь у вихованні дитини спільно із позивачем. Посилається, що позивач наразі зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яка наразі знаходиться на тимчасово окупованій території. Стверджує, що після переїзду до м. Києва позивач не здійснив реєстрацію свого місця проживання у спільній квартирі, а тому у відповідача є побоювання, що вразі визначення місця проживання спільної дитини разом із позивачем існуватиме невизначеність щодо місця проживання дитини. Вказує, що 22.01.2023 позивачем було забрано дитину із її місця постійного проживання, без відома та згоди відповідача, що змусило відповідача звернутися за даним фактом до органів Національної поліції України. З урахуванням викладеного вище, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 03.03.2023 відповідачем було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, у якому просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що матір та дитина наразі зареєстровані та проживають за однією адресою. Вказує, що вона працює за основним місцем роботи у АТ «Укргазвидобування» на посаді провідного фахівця відділу внутрішньо свердловинних та ловильних сервісів, де отримує дохід не менше 37 000,00 грн. Також відповідач працює у ТОВ «АМО ФІНТЕХ» на посаді менеджера з проектів де її середній заробіток складає 13 900,00 грн. Вказує, що за основним та додатковим місцем роботи відповідач працює дистанційно, а тому остання може займатися вихованням дитини. З урахуванням викладеного вище, просила суд зустрічні позові вимоги задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.03.2023 було прийняти до сумісного розгляду з первинним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини разом з батьком, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. 16.06.2023 до суду Службою у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації було подано висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.06.2023 у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги за первинним позовом підтримали та просили їх задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечували. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили їх задовольнити. Проти задоволення первинних позовних вимог заперечували. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. 16.06.2023 представником Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації та при ухваленні рішення виходити із інтересів дитини. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, оскільки до суду було подано висновок щодо розв`язання спору в порядку ч. 5 ст. 19 СК України, а неявка у судове засідання представника третьої особи не є перешкодою для розгляду даної справи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Частиною першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населенному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Стаття 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судовим розглядом встановлено, що з 23.01.2016 по 02.05.2023 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.03.2023. Дане рішення набрало законної сили 02.05.2023. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії РРУ № 119698 у [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 23). Згідно із Медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серії [NUMBER] у [PERSON] ознак психіатричних захворювань не виявлено (а.с. 22). [PERSON] працює в АТ «Альфа-Банк» на посаді Керівник з продажів корпоративним клієнтам Відділу торгівлі з корпоративними клієнтами Управління Ринки капіталу з 09.11.2020, що підтверджується Довідкою за підписом Начальника Відділу кадрового адміністрування АТ «Альфа-Банк» О. Чорного від 16.11.2022 (а.с. 17). За період з 01.05.2022 по 31.10.2022 сукупний дохід [PERSON] в АТ «Альфа-Банк» склав 401 460,16 грн., що підтверджується Довідкою АТ «Альфа-Банк». Посадовий оклад складає 62 200,00 грн. (а.с. 18). Відповідно до Характеристики за підписом директора з Ринків капіталу Поповіч Т.М. та начальника відділу торгівлі з корпоративними клієнтами Управління Ринки капіталу АТ «Альфа-Банк» Москаленко О.В., [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 19). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 94). Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] » (а.с. 153-154). Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії РРТ № 399660 у [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 103). Згідно із Медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серії [NUMBER] у [PERSON] ознак психіатричних захворювань не виявлено (а.с. 104). [PERSON] з 01.03.2022 працює на посаді провідного фахівця відділу внутрішньосвердловинних і ловильних сервісів у АТ «Укргазвидобування» (а.с. 99). За період з 01.08.2022 по 31.01.2023 сукупний дохід [PERSON] в АТ «Укргазвидобування» склав 221 417,15 грн., що підтверджується Довідкою АТ «Укргазвидобування» (а.с. 96). Відповідно до Характеристики за підписом директора з начальника департаменту внутрішньосвердловинних робіт В. Бровчука, [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 100). Також [PERSON] з 06.10.2022 працює на посаді менеджера проєктів у ТОВ «Амо Фінтех». За період з 06.10.2022 по 28.02.2023 сукупний дохід [PERSON] в ТОВ «Амо Фінтех» склав 54 349,01 грн., що підтверджується Довідкою ТОВ «Амо Фінтех» (а.с. 101). Відповідно до Характеристики за підписом директора ТОВ «Амо Фінтех» О. Єгорова, [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 102). Малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні як позивач так і відповідач зазначили, що вони проживають за адресою: [ADDRESS] , тобто разом із донькою. Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , за підписом директора спеціалізованої школи № 7 імені М.И.Рильського м. Києва Г.Федюніної та класного керівника О.Кедич, [PERSON] є ученицею 1-А класу. Мати та батько дитини в однаковій мірі піклуються про дитину, але частіше дитину приводить до школи та забирає зі школи саме батько. Також батько частіше спілкується із вчителем, відвідує батьківські збори, виконує домашні завдання (а.с. 151-152). Згідно із Висновком про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування не може надати перевагу одному із батьків у вирішенні спору щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 133-135). Даний висновок мотивований тим, що у даній ситуації не можливо встановити прихильність дитини до одного з батьків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище, вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суд має виходити з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Як встановлено в суді, між сторонами існує особистий конфлікт, який негативно впливає на дитину. Аналізуючи поведінку сторін у даній справі, їх відношення до врегулювання спірних питань, як і вирішення особистого психо-емоційного стану, соціальну позицію та моральні якості, суд вважає, що наявні у справі докази не свідчать про те, що інтересам дитини буде відповідати саме визначення місця проживання разом із батьком. Той факт, що батько працює дистанційно та може більше приділяти час вихованню доньки не свідчить про відсутність такої можливості у матері. У матеріалах справи відсутні докази того, що мати не взмозі забезпечити дитині належні умови для виховання та розвитку, які будуть відповідати якнайкращим інтересам дитини. У судовому засіданні обгрунтовуючи свій зустрічний позов відповідачка звертала увагу суду також на те, що вона має більш тісний психологічний зв"язок з донькою, враховуючи особливості розвитку та потреб дитини, саме як дівчинки. У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики ЄСПЛ, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі з`являється у дитини з досягненням віку 10 років. Таким чином, суд встановивши наявність позитивних характеристик матері та батька, враховуючи вік малолітньої [PERSON] , 7 років, в якому дитина потребує материнської опіки, відсутність виняткових обставини для того, щоб малолітню дитину розлучали зі своєю матір`ю, прийшов до висновку про недоведеність підстав для визначення місця постійного проживання малолітньої [PERSON] , разом із батьком, оскільки це не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог первинного позову. При цьому, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, оскільки це буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, а тому суд приходить до висновку про задоволеннязустрічних позовних вимог у цій частині. Разом із цим, під час судового розгляду було встановлено, що між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя, зокрема, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням викладеного вище, суд вважає за доцільне не визначати конкретну адресу за якою буде визначено місце проживання дитини разом із матір`ю виходячи із того, що місце проживання матері може бути змінено у зв`язку із поділом у майбутньому спільного сумісного майна подружжя. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сума судового збору 1073,60 грн.

Outcome: partial