Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

17.07.2023 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суд м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 22 липня 1994 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Під час шлюбу народилась дитина - [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони припинили вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відносини, у зв`язку з непорозумінням один одного, різними поглядами на життя, розбіжностями в способах та методах ведення спільного побуту. Позивач вважає, що поновлення між сторонами сімейних стосунків та примирення є неможливим. Позивач втратив довіру до відповідача. Шлюб між сторонами фактично розірвано та припинили спільне проживання як сім`я. У зв`язку з чим, позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Ухвалою суду від 25.07.2023 відкрито провадження в даній цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду цивільної справи. В судове засідання не з`явився. В позовній заяві зазначив, що розгляд справи проводити без участі позивача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. В судове засідання не з`явилася. Заяв про поважність своєї неявки до суду не надала. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Апазіді К. Ю. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи оскільки сторонами вирішується питання щодо поділу спільного майна та на підставі цього представником відповідача готується зустрічна позовна заява. Щодо клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне. За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суд не може визнати поважною причиною неявки у судове засідання готування зустрічної позовної заяви про поділ майна на підставі наступного. Відповідно до ч. 2ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" за N 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що при вирішенні питання щодо можливості розгляду у процесі про розірвання шлюбу вимоги про поділ спільного майна подружжя судам слід мати на увазі, що у випадках, коли такий поділ зачіпає інтереси третіх осіб (наприклад, коли майно є власністю селянського (фермерського) господарства, іншого суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, до складу співзасновників яких, крім подружжя та їхніх неповнолітніх дітей, входять і інші особи, або власністю житлово-будівельного чи іншого кооперативу, член якого ще не повністю вніс свій пайовий внесок, у зв`язку з чим не набув права власності на відповідне майно, виділене йому кооперативом у користування), суду належить обговорити питання про виділення цієї вимоги у самостійне провадження в порядку ст. 126 ЦПК. Отже вказане не є безумовною підставою для об`єднання позовів про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. З огляду на предмет позову про розірвання шлюбу та намір представника відповідача звернутися до суду з зустрічною позовною заявою, суд зазначає, що такі позовні вимоги можуть бути розглянуті окремо незалежно одна від іншої, задоволення зустрічного позову жодним чином не впливає на задоволення первісного позову, оскільки предмети позову виникають з різних сімейних правовідносин. Також спільний розгляд таких позовних вимог є недоцільним, таке прийняття ускладнить розгляд справи про розірвання шлюбу та призведе до її затягування та у свою чергу таким чином порушить права інших учасників справи, оскільки норма ст. 275 ЦПК України передбачає скорочені строки розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Тому суд доходить висновку про те, що клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, а неявка відповідача, який був обізнаний про судове засідання, не перешкоджає розгляду позовної заяви по суті. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 22 липня 1994 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції зроблений відповідний актовий запис № 973. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінилося на « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб (видне повторно) серії [NUMBER] від 14 липня 2023 року. Під час шлюбу у сторін народились дитина [PERSON] , [INFO] , про що 05 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зроблений відповідний актовий запис № 3356. Батьками дітей зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 2008 року. Відповіднодо статей 21, 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Конституцією гарантовано, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з положеннями статті 104 СК України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. В статті 112 СК України та пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Згідно з положеннями статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент звернення до суду спільного господарства з відповідачем не веде, не проживає однією сім`єю та не пов`язаний з нею спільним побутом. Переконаний у відсутності сенсу в підтриманні сімейних відносин, оскільки вважає неможливим подальше спільне проживання з відповідачем. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. З клопотання представника відповідача вбачається, що відповідач вирішує питання з позивачем щодо поділу спільного майна, а отже суд робить висновок, що відповідач також не бачить сенсу в збереженні сім`ї. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення неможливе, отже, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на це суд вважає за необхідне відповідачу залишити шлюбне прізвище. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо питання розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне. Позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1095,07 грн. Таким чином суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved