Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

06.04.2023 рокуАТ «СенсБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 501370966 в розмірі 261383,70 гривень.В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.10.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501370966. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання [PERSON] кредиту, проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушила умови кредитного договорувнаслідок чого станом на 22.01.2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором розмір якої складає 261383,70 гривень. З метою досудового врегулювання спору 08.03.2023 на адресу [PERSON] направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку відповідачкою залишено без реагування. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.04.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача АТ «СенсБанк» у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково в частині стягнення з неї основної суми боргу та відсотків, нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування вважає безпідставним, оскільки таке обслуговування не є банківською послугою, а лише наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором. У зв`язку з неявкою сторін, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2021 року[PERSON] була підписана Оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501370966, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 204000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом 23,00% річних строком на 60 місяців. Відповідно до Оферти [PERSON] запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 204000 гривень, процентна ставка 23,00 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту 60 місяців. Дата повернення кредиту вказана до 13.10.2026 року (п. 1 Оферти). Відповідно до підпункту б) пункту 1 Оферти під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування за надання яких встановлено комісійну винагороду 1,25 % від суми кредиту, зазначеної в Оферті, яка склала 2550 гривень. Відповідно до п.3 Оферти кредит надається позичальнику для власних потреб у розмірі 144920,00 гривень, спосіб видачі переказ на рахунок відкритий в АТ «Альфа-Банк»; повернення заборгованості за кредитним договором у розмірі 59080,00 гривень, спосіб видачі переказ на рахунок відкритий в АТ «Альфа-Банк». Сторони Оферти своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, що становить Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 501370966 від 13.10.2021 року. Відповідно до наданого позивачем паспорта споживчого кредиту, сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту 204000 гривень, строк кредитування 60 місяців, процентну ставку 23,00%, а також штраф в розмірі 200 гривень за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів,в розмірі 400 гривень за кожне прострочення платежу, що триває 5 (п`ять) днів та більше. Платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору - пакет послуг за розрахунково-касове обслуговування, що складає 2550 гривень щомісяця. 13.10.2021 року [PERSON] підписала паспорти споживчого кредиту, в яких викладено інформацію про умови кредитування, розмір платежів за додаткові та супутні послуги, зокрема за розрахунково-касове обслуговування (2500 гривень), загальні витрати за кредитом (294051,17 гривень), орієнтовну загальну вартість кредиту (498051,17 гривень), реальну річну процентну ставку (52,39% річних), розміру щомісячного платежу (8300,86 гривень), тощо. Крім того, у частині другій Анкети - Заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, [PERSON] підтвердила акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між нею та Банком на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку www.alfabank.com.ua, та просила Публічну пропозицію надати шляхом самостійної можливості завантаження чинної Публічної пропозиції, розміщеної на сайті Банку. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ "Сенс Банк")). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальним ордером №621641108 від 13.10.2021 року, виписками по особовим рахункам. Проте відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, чим порушила умови кредитного договору. Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань станом на 21.01.2023 року утворилася заборгованість за кредитним договором № 501370966 від 13.10.2021 року, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 261383,70гривень та складається із: заборгованості за кредитом - 196324,93гривень, заборгованості по відсотках - 37008,78 гривень, заборгованості по комісії - 28050,01 гривень. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачка допустила порушенням умов договору щодо своєчасної та повної сплати частини кредиту та плати за користування ним відповідно до погодженого сторонами графіку, у позивача виникло право вимагати повернення суми кредиту в повному обсязі достроково. Відповідачкою не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом та відсотками, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ «СенсБанк» заборгованості за кредитним договором № 501370966 від 13.10.2021 року в розмірі 233333,69 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом -196324,93гривень та заборгованості по відсотках -37008,76 гривень. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача комісії у розмірі 28050,01 гривень слід зазначити наступне. Відповідно до статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України "Про захист прав споживачів", визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умов, якими встановлено плату щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Статтею 11 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки i суми належних платежів. Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону "Про банки і банківську діяльність"), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. За змістом цих приписів комісія за обслуговування може включати плату за розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, якщо споживач вимагає таку інформацію частіше одного разу на місяць. Умови договору про споживчий кредит, укладеного після набрання чинності 10 червня 2017 року Законом України "Про споживче кредитування", про оплатність таких послуг, які один раз на місяць споживач вимагає або потребує для того, щоб виконати його обов`язок на користь банку, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". (Вказані висновки викладені у постанові від 13 липня 2022 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19 (пункти 31.26-31.29). Як зазначалося вище умовами підпункту б) пункту 1 Оферти на укладення угоди про надання кредиту №501370966 від 13.10.2021 року встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредиту розмірі 1,25% від суми кредиту. Графіком платежів та розрахунку вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є додатком №1 до угоди про надання кредиту, передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 2550 гривень. Відповідно до графіку платежів до суми щомісячного платежу за розрахунковий період входить: погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, а також платіж банку за супровідні послуги у вигляді розрахунково-касового обслуговування у незмінній сумі 2550 гривень щомісячно. Всього за кредитом позичальник повинен сплатити на його погашення 498051,17 гривень з яких: 204000 - сума кредиту, 141051,17 гривень - проценти за користування кредитом та 153000гривень - платежі за розрахунково-касове обслуговування. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачці встановлено обов`язок щомісячної плати (комісії) за послуги банку, які за законом позивач має один раз на місяць надавати безоплатно, положення підпункту б) пункту 1 Оферти на укладення угоди про надання кредиту №501370966 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а тому вимоги банку в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 28050,01 гривень задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат. У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у сумі 3920,76 гривень, що підтверджено меморіальним ордером, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на суму 233333,69 гривень, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені на оплату судового збору в сумі, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог, складає 3489,48 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial