Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

08.06.2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 26.05.2006 року АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 195/60183, за умовами якого останній надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 99 900, 00 доларів США зі сплатою 11, 85 % річних та кінцевим терміном повернення до 25.05.2013 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 26.05.2006 року АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] уклали договір іпотеки 35.02-09/318, предметом якого є 3-кімнатна квартира [ADDRESS] . [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Відповідно до п. 11 ч. 4 ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Банку, що приєднується, виникає у Банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника. Враховуючи викладене вище, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк». Шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження в іпотечному договорі та ст.ст.12, 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на вказану квартиру. Відповідне іпотечне застереження в іпотечному договорі за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі цього застереження АТ «Альфа-Банк» зареєструвало право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». На підтвердження належності АТ «Альфа-Банк» вищевказаної квартири додано копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Копія даної довідки підтверджує, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про реєстрацію права власності на квартиру за є АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк». Крім того АТ «Альфа-Банк» в травні 2021 року зверталося до відповідачів з вимогою звільнення вказаного приміщення та зняття з реєстрації за адресою. Однак, зазначені вимоги відповідачі не виконали. Відповідач [PERSON] з 18.05.2021 р. не є власником квартири [ADDRESS] . Наявність у відповідачів реєстрації у вказаній квартирі, порушує інтереси власника квартири, який з травня 2021 року не може потрапити у приміщення. Крім того, наявність реєстрації відповідачів у квартирі створює перешкоди у розпорядженні квартирою. Право членів сім`ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім`ї якого вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням як у неї, так і у членів її сім`ї. В зв`язку з цим відповідачі втратили право користування вказаною квартирою. Просили визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування трьохкімнатною квартирою загальною площею 92, 7 кв.м., житловою площею 46, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зняти з реєстраційного обліку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з трьохкімнатної квартири загальною площею 92, 7 кв.м., житловою площею 46, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору. 16.08.2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 09.11.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. 13.04.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну позивача АТ «Альфа-Банк» його правонаступником АТ «Сенс Банк». 26.11.2021 року до суду надійшов письмовий висновок Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до змісту якого третя особа заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. 29.03.2023 року до суду надійшов відзив на позов від відповідачки [PERSON] , відповідно до змісту якого остання заперечувала проти позову, просила залишити його без задоволення. У судовому засіданні 21.08.2023 року сторони відсутні. Представник позивача подав заяву про завершення розгляду справи за їх відсутності, зазначивши, що підтримує заявлені позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Третя особа подали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, просили вирішити спір з урахування поданого ними письмового висновку. Врахувавши думку представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26.05.2006 року АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 195/60183, за умовами якого останній надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 99 900, 00 доларів США зі сплатою 11, 85 % річних та кінцевим терміном повернення до 25.05.2013 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором 26.05.2006 року АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] уклали договір іпотеки 35.02-09/318, предметом якого є 3-кімнатна квартира [ADDRESS] . [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Відповідно до п. 11 ч. 4 ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Банку, що приєднується, виникає у Банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника. Враховуючи викладене вище, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк». Шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження в іпотечному договорі та ст.ст.12, 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на вказану квартиру. Відповідне іпотечне застереження в іпотечному договорі за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі цього застереження АТ «Альфа-Банк» зареєструвало право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». На підтвердження належності АТ «Альфа-Банк» вищевказаної квартири додано копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Копія даної довідки підтверджує, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про реєстрацію права власності на квартиру за є АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк». Крім того АТ «Альфа-Банк» в травні 2021 року зверталося до відповідачів з вимогою звільнення вказаного приміщення та зняття з реєстрації за адресою. Однак, зазначені вимоги відповідачі не виконали. Відповідач [PERSON] з 18.05.2021 р. не є власником квартири [ADDRESS] . Наявність у відповідачів реєстрації у вказаній квартирі, порушує інтереси власника квартири, який з травня 2021 року не може потрапити у приміщення. Крім того, наявність реєстрації відповідачів у квартирі створює перешкоди у розпорядженні квартирою. Право членів сім`ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім`ї якого вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням як у неї, так і у членів її сім`ї. В зв`язку з цим відповідачі втратили право користування вказаною квартирою. Право членів сім`ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім`ї якого вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням як у неї, так і у членів її сім`ї. В зв`язку з цим відповідачі втратили право користування вказаною квартирою. Звертаючись до суду з позовом, просили визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування трьохкімнатною квартирою загальною площею 92, 7 кв.м., житловою площею 46, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зняти з реєстраційного обліку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з трьохкімнатної квартири загальною площею 92, 7 кв.м., житловою площею 46, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. ст. ст. 317, 391, 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Тлумачення ст. 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно із ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, які мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, які мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до абзацу 2 п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Правомірність вимог підтверджується судовою практикою, зокрема Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.07.2018 року у справі № 638/13030/13-ц, де зазначено, що право користуватися житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло. Верховний Суд в постанові від 12.09.2018 року у справі № 727/11132/14-ц також роз`яснив, що аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Ця позиція також відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Відповідачами у справі доказів на спростування обставин, що стали підставою для пред`явлення до них позовних вимог, суду не подано. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ст. 79, ч. 1 ст. 80, ч. 1 ст. 81, ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; відповідні докази мають бути подані позивачем разом з поданням позовної заяви. З огляду на вище викладене, позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, підлягають задоволенню судом. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved