Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Представник позивача\~ - адвокат Немченко М.В. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 07 вересня 2012 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Кредитний договір №013-07520-070912, відповідно до якого останнім надано позивачу грошові кошти в кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладання договору встановлення ліміту кредитної лінії на рахунку в сумі 30 000 грн. 02 жовтня 2019 року право вимоги за договором №013-07520-070912 від 07.09.2012 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019. 19 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис №6256, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД`заборгованості за Кредитним договором №013-07520-070912 укладеним 07 вересня 2012 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019 від 02.10.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД`за період з 30.06.2018 року по 12.11.2019 року в загальній сумі 48 493 59 грн., яка складається з: - простроченої заборгованості за сумою кредиту - 29 992 90 грн.; - простроченої заборгованості за процентами - 18 300 69 грн.; - витрат на вчинення виконавчого напису - 200 грн. 17.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Дмитром Юрійовичем відкрито виконавче провадження ВП №61866798 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. 30 квітня 2023 року позивач з єдиного реєстру боржників дізнався, що 17.04.2020 року за постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною№6256 від 19.02.2020 року про звернення стягнення на користь відповідача заборгованості у розмірі 48 493 59 грн. Вважає, що виконавчий напис №6256 від 19.02.2020 року про звернення стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 48\~493, 59 грн., вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та відповідно таким, що не підлягає виконанню. 12.05.2023 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому проваджені №61866798 за виконавчим написом №6256 від 19.02.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором загальній сумі 48\~293,59 грн. Ухвалою від 22.05.2023 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомлено. У судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. У судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис №6256 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором №013-07520-070912 від 07.09.2012, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» правонаступником за яким є відповідач та плати за його вчинення на суму 48293,59 грн., яка складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 29992,90 грн.; - прострочена заборгованість за процентами 18300,69 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріуса 200 грн., загальна сума заборгованості складає 48493,59 грн. Період за який проводиться стягнення з 30.06.2018 року по 12.11.2019 року. 17.04.2020 року приватний виконавець Проценко Д.Ю. своєю постановою відкрив виконавче провадження №61866798 по примусовому виконанню виконавчого напису №6256 виданого 19.02.2020. Відповідно до частини 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок № 296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У пункті 3.2 Порядку № 296/5 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172). Відповідно до підпункту 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Суд встановив, що пункт 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та не чинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку № 1172 до внесення змін, визнаних не чинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позов знайшов своє підтвердження, а отже підлягає задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі не чинного нормативно-правового акту, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначеної судом підстави, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи позивача. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. За змістом\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно ч.3\~ст.141ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно ч.8\~ст.141ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: копію Договору про надання правничої допомоги №30042023/1 від 30.04.2023, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1062842 від 30.04.2023 року, копію Акту №17052023/1 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги №30042023/1 від 30.04.2023. Так, згідно Акту №17052023/1 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги №30042023/1 від 30.04.2023 адвокатом Немченко М.В. була надана наступна правова допомога: 1) надання усної консультації з вивченням документів 30 хв. 500 грн.; 2) складання та направлення приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області адвокатського запиту за ВП №61866798 1 год. 1000 грн.; 3) складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, направлення позовної заяви з додатками на адресу сторін 2500 грн.; 4) підготовка та подача до суду процесуальних документів (заява про розгляд справи без участі представника позивача, видачу рішення суду та виконавчих листів, отримання процесуальних документів, підготовка та подання заяви про відкриття виконавчого провадження 2 год. 2000 грн. Таким чином, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 1610,40 гривень.

Outcome: approved