Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи: [PERSON] просить встановити факт постійного її проживання разом із спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] . За життя вона склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і буде належати їй на день її смерті, заповіла їй, [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до державного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак їй було повідомлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, мав подати до нотіральної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців з дня смерті спадкодавця. Хоча вони з мамою і були зареєстровані за різними адресами, але фактично проживали разом понад п`ять років до моменту її смерті. Факт їхнього постійного проживання підтверджується актом обстеження від 10.03.2021 та показами сусідів, про допит яких вона клопотала. Встановлення факту постійного проживання з матір`ю їй необхідне для реалізації права на оформлення спадщини. Іншої можливості, окрім як в судовому порядку, підтвердити даний факт вона не має. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити. Представниця заявниці адвокат Кобилинець Т.В. у судовому засіданні підтримала позицію своєї довірительки, просила заяву задовольнити. Додатково вказала, що [PERSON] проживала разом зі своєю мамою [PERSON] у [ADDRESS] більше п`яти років. Так, вона була зареєстована за іншою адресою, у м. Долина, однак за цією адресою вона також проживала разом з мамою у зимовий період, а також в останні місяції її життя, коли стан її здоров`я вкрай погіршився, тому зручніше та швидше була можливість викликати невідкладну медичну допомогу. Проживаючи за адресою мами, вона вважала, що після її сметрі успадкувала її майно і необхідності у зверненні до нотаріуса у шестимісячний строк немає. Її тато помер швидше за маму. Тому вона є єдиною спадкоємицею. Представниця заінтересованої особи - Долинської міської ради у судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду скерувала клопотання, в якому просила проводити розгляд справи за відсутності представника Долинської міської ради, а також вказала, що заперечень проти встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , немає. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.07.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та заінтересованої особи. Вказаною ухвалою також задоволено клопотання заявниці про виклик свідків. 15 серпня 2023 року від представника заінтересованої особи поступило клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом: як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] 08.11.1984 уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] , на що вказує свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.11.1984 (а.с. 10). Тобто [PERSON] є дочкою [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.06.2017, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 23). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно 22.07.2022 (а.с. 8). Як вбачається із заповіту від 12.08.2015, на випадок своєї смерті [PERSON] зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на день мерті, вона заповіла [PERSON] (а.с. 11). Згідно з даними з акту обстеження № 2 від 10.03.2021, який складений за місцем проживання [PERSON] у [ADDRESS] , остання на день смерті [INFO] проживала з дочкою [PERSON] , 1957 р.н., яка зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 14). В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] до часу смерті мами проживала разом з нею у с. Белеїв. Коли остання важко хворіла, заявниця забирала її у м. Долина, щоб за необхідності до них швидше могла приїхати "швидка". Проживали вони спільно у м. Долина і у зимовий час, проте на літній період поверталися у с. Белеїв. На час смерті матері вони також проживали спільно. Заявниця самостійно здійснила поховання матері у с. Белеїв. Вона була єдиною дочкою у батьків. Маючи намір оформити спадщину, заявниця звернулася до державного нотаріуса, яка у своєму листі № 243/02-14 від 26.07.2022 (а.с. 12) повідомила, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась (підтвердженням вказаного є і витяг зі Спадкового реєстру № 69566079 від 26.07.2022 (а.с. 13)). Нотаріус також вказала на вимоги ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими передбачено, що спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем мав подати до нотарільної контори заяву про прийняття спадщини до шести місцяів з дня смерті спадкодавця. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Як вказала заявниця, на час смерті матері вони постійно проживали разом за однією адресою, тому вона вважала себе такою, що спадщину прийняла. Однак на даний час оформити її не має можливості, оскільки вони були зареєстровані за різними адресами, тому звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту дасть змогу заявниці оформити спадщину після смерті мами та не тягне за собою спору про право. Оцінка суду: суд, вислухавши сторону заявниці, свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.\~1216-1218 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст.\~1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1296 ЦК України,\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 п.\~3\~гл.\~10\~р.\~IIПорядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України\~визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті\~ [INFO] в [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавицею є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавицею породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved