Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін: позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить: визнати, що його та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,21 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2622087601:01:006:0927, що розташована за адресою [ADDRESS] становлять по 1/2. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його дочка [PERSON] , [INFO] . На момент смерті вона проживала разом із ним за адресою [ADDRESS] . Його дочка була власницею 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , а іншою 1/2 часткою даного будинку володіє він. Після смерті дочки він успадкував за законом 1/2 частку вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, тобто став єдиним його власником. Зазначає, що дане домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, площею 0,21 га, кадастровий номер 2622087601:01:006:0927, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Ця земельна ділянка належала йому та його дочці на праві спільної сумісної власності. Звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки, йому було відмовлено через те, що земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності його та дочки і лише після визначення часток буде видано свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку із тим, що вищевказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності його та дочки, він не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] та його представниця - адвокатка Кобилинець Т.В. у судове засідання не з`явивлись, хоча про місце, дату і час проведення такого були повідомленими у встановленому законом порядку. Від позивача [PERSON] надійшла заява (а.с. 57) в якій він просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача Вигодської селищної ради у судове засідання не з`явився, 27.06.2023 на електронну пошту суду надіслав заяву (а.с. 60), в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Заперечень до позову не має. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 18 травня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви. Від позивача [PERSON] 23.05.2023 через канцелярію суду надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 24.05.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 23 червня 2023 року від представника відповідача Вигодської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позивач [PERSON] на електронну пошту суду 26.06.2023 надіслав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представниці. Ухвалою суду від 27.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 27 червня 2023 року від представника відповідача Вигодської селищної ради надійшла заява, в якій останній зазначив про відсутність заперечень щодо позову. 31 серпня 2023 року через канцелярію суду представниця позивача [PERSON] - адвокатка Кобилинець Т.В. подала заяву, в якій просить позовну вимогу про визнання за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,21 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2622087601:01:006:0927, що розташована за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , залишити без розгляду, яку ухвалою суду задоволено та залишено дану позовну вимогу без розгляду. Частиною 1 статті 206 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: позивачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, належить 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2015 (а.с. 18). Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та додатку до нього (а.с. 25-30), земельна ділянка площею 0,21 га, кадастровий номер 2622087601:01:006:0927 належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19.10.2021 (а.с. 15). Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06.02.2023 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано - Франківської області Дуткевич О.Я. (а.с. 20), спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] є її батько [PERSON] . Спадщина складається з 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] , став власником 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належала останній, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав (а.с. 21-22). Звернувшись до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї дочки [PERSON] , на частку земельної ділянки площею 0,21 га, кадастровий номер 2622087601:01:006:0927, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , позивачу [PERSON] було відмовлено, оскільки дана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, що підтверджується відмовою у вчиненні нотаріальних дій №36/01-16 від 06.02.2023 (а.с. 31). Отже, судом встановлено, що позивачу [PERSON] та його дочці [PERSON] , яка померла [INFO] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,21 га, кадастровий номер 2622087601:01:006:0927, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину (на частку вказаної земельної ділянки) позивачу [PERSON] нотаріусом було відмовлено через те, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, а тому, для отримання такого свідоцтва необхідно визначити частки права власності. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу виділення часки із майна, що є у спільній сумісній власності. ІV. Оцінка суду: дослідивши докази, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 370 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 4 статті 89 Земельного кодексу України встановлено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ч. 5 ст. 89 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та його дочка [PERSON] були власниками земельної ділянки площею 0,21 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2622087601:01:006:0927, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка належала їм на праві приватної спільної сумісної власності, розмір часки 1/1. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі на вказану земельну ділянку. Проте, звернувшись до нотаріуса позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку із тим, що вказана вище земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що слід визнати, що частка позивача [PERSON] та його померлої дочки [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку становить по 1/2. Іншого способу захисту свого права, окрім як звернення до суду з даним позовом у позивача немає. На підставі викладеного, ст. 370 ЦК України, ст. 86, 89, 125 ЗК України, ст. 13, 78, 81 ЦПК України, та

Outcome: approved