Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акта на право власності на землю ВЛ № 210, виданого Боблівською сільською радою Турійського району Волинської області 18 жовтня 2000 року на підставі рішення Боблівської сільської ради від 29 червня № 1/12. Мотивуючи свої вимоги, заявник вказує, що 18.10.2000 року на підставі рішення Боблівської сільської ради від 29 червня за № 1/12, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 210, де була допущена помилка в написані по батькові померлої [INFO] баби заявника - [PERSON] . Вказана помилка перешкоджає заявнику належним чином оформити свої спадкові права. Виправити дану помилку не має можливості, тому єдиним способом захисту прав заявника є встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Ухвалою судді від 20.07.2023 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Турійської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні питання покладається на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Турійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з чотирьох земельних ділянок загальною площею 3,17 га, розташованих на території Боблівської сільської ради Турійського району Волинської області , що підтверджується державним актом на право власності на землю, виданим Боблівською сільською радою Турійського району Волинської області 18.10.2000 року (а.с.10). На випадок своєї смерті покійна залишила заповіт, посвідчений старостою Боблівського старостинського округу Ковельського району Волинської області 09.09.2022 року за № 5-36 на користь заявника (а.с.12). Заявник звернувся до нотаріуса для оформлення своїх прав, але йому було відмовлено, оскільки було встановлено розбіжності, а саме в державному акті невірно зазначено по батькові власника та замість вірного « [PERSON] » визначено не вірно « [PERSON] ». Вказана помилка перешкоджає заявнику належним чином оформити свої спадкові права. В позасудовому порядку виправити вказану помилку неможливо, оскільки згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" з 01 січня 2013 року на території України державні акти на земельні ділянки не видаються, державну реєстрацію прав на земельні ділянки здійснює орган державної реєстрації прав. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було передбачено, що у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. З 01 січня 2013 року замість державного акту власник земельної ділянки отримує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі й на права, які виникли до 01 січня 2013 року, оскільки повноваження Держкомзему в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припинені. Відтак, виправлення орфографічних або технічних помилок у виданому державному акті можливо лише шляхом звернення землевласника (землекористувача) за захистом своїх прав та інтересів до суду. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів,що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності Державного акту на право приватної власності на землю. Факт того, що Державний акт на право власності на землю серії ВЛ № 210 належить померлій [PERSON] підтверджується заповітом в якому вказано, даний державний акт, крім того, іншої жінки з такими даними в с. Бобли не було. За таких обставин, враховуючи, що встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів необхідне для здійснення заявником заходів для оформлення майнових прав, беручі до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести такий факт, суд вважає за можливе задовольнити заяву. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved