Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] в м.Шахтарську Донецької області в нього та [PERSON] народився син [PERSON] . Оскільки в шлюбі з відповідачем він не перебував, запис про його батьківство був зроблений на підставі їх спільної заяви. На час народження сина він мешкав за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але мешкала разом з ним та дитиною. Відповідач, маючи звичку вживати спиртні напої та вести вільний спосіб життя, без обтяжень, могла тривалий час перебувати в сумнівних компаніях, залишаючи дитину без материнського догляду. Коли їх сину виповнилось три місяці, у той час, коли він був на роботі, [PERSON] зібрала свої речі, залишила сина та пішла з дому. З вересня 2011 року по теперішній час син [PERSON] мешкає разом з ним та перебуває на повному його забезпеченні. З початком збройної агресії Російської Федерації в 2014 році в м.Шахтарську Донецької області почалися активні бойові дії. Рятуючи свого малолітнього сина від війни, він змушений був виїхати на підконтрольну українській владі територію та разом із сином зареєструвався як внутрішньо переміщена особа за адресою; Донецька область м.Мирноград, де він з сином мешкає до теперішнього часу за адресою: [ADDRESS] . При цьому він залишив спільним з відповідачем знайомим та родичам інформацію, де буде мешкати, та номер свого мобільного телефону на випадок, якщо [PERSON] забажає поспілкуватися з сином. Однак за весь цей час відповідач не зробила жодної спроби якось зв`язатися з ним чи з сином, не надавала матеріальної допомоги на його утримання. Як йому відомо, відповідач у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебувала, до адміністративної і кримінальної відповідальності не притягувалася. Дитина виросла без матері, яку взагалі не знає. Він зі свого боку приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, забезпечує усі його фізичні, духовні, емоційні потреби, намагаючись дати сину все необхідне та компенсувати відсутність материнської турботи. Зважаючи на повне нехтування відповідачем своїх обов`язків з виховання та утримання їх сина, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї на його користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позові. Також позивач додав, що з тримісячного віку він сам виховує і утримує дитину. До 2017 року йому в цьому допомагала його мати, поки не померла, яка також була вимушена переміститися з м.Шахтарська до м.Мирнограда Донецької області. Покидаючи його та дитину, відповідач сказала його матері, що їй [PERSON] не потрібен. У відповідача є син [PERSON] , на той час йому було п`ятнадцять років, з яким вона разом зібралася і пішла. За 12 років відповідач ніяк себе не проявила. Він та син [PERSON] мають задовільний стан здоров`я, дитина перейшла в шостий клас, навчаючись у ЗОШ № 8 м.Мирнограда, де він працює двірником і отримує заробітну плату в розмірі 6500 грн. Також він та дитина отримують допомогу від держави як внутрішньо переміщені особи в сумі 5000 грн, інших доходів не має. Наразі він підтримує фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] , мешкаючи з сином в її будинку, у якої також є донька чотирнадцяти років. [PERSON] , який не знає і не бачив своєї матері, називає [PERSON] мамою, а її доньку - сестрою. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово сповіщеною про час і місце слухання справи відповідно до норм ЦПК України, у тому числі через розміщення судового виклику на вебсайті судової влади України, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Кизим Є.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердивши висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , згідно із яким вказала, що було встановлено, що відповідач майже 12 років не опікується своєю дитиною, не дбає про рівень її життя, стан здоров`я, не цікавиться її розвитком, навчанням, не створює належних умов для зростання дитини, не намагається контактувати з нею, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та винність її поведінки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити в справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ухвалою суду від 08.06.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження призначено підготовче засідання, зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її сина та задоволено клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору. Згідно із ухвалою суду від 05.07.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Заслухавши учасників справи, думку дитини відповідно до ч.1 ст.171 СК України, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом на підставі свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ) та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованого 23.03.2023, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Шахтарська Донецької області, є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Державна реєстрація дитини проведена відповідно до ст.126 СК України за спільною заявою сторін, які не перебували в шлюбі, про визнання батьківства. Відповідно до довідок про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, № 1455000396 від 05.11.2014, та про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі ВПО) № 395 від 09.08.2017 позивач [PERSON] та його син [PERSON] , які постійно проживали за адресою: [ADDRESS] , перемістилася з тимчасово окупованої території в м.Мирноград Донецької області. Згідно із довідкою та характеристикою Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 Мирноградської міської ради (далі ЗОШ № 8) від 10.03.2023 [PERSON] навчається в цій школі з 01.09.2018, дитина ВПО переїхала до м.Мирнограда з м.Шахтарська Донецької області в 2014 році. Дитина проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні. [PERSON] з 01.09.2020 перебуває на інклюзивній (дистанційній) формі навчання, школу відвідує систематично. Батько постійно цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання в сім`ї, регулярно відвідує школу. Згідно із інформацією адміністрації ЗОШ № 8 щодо виконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо сина [PERSON] від 28.04.2023 дитина [PERSON] проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , та повністю знаходиться на його утриманні. Мати дитини [PERSON] з сім`єю не проживає, вихованням дитини займається батько, який плідно співпрацює з вчителем щодо навчання та виховання дитини. Відповідно до довідки ЗОШ № 8 від 10.03.2023 [PERSON] працює в цій школі двірником з 01.03.2016 по теперішній час. Відповідно до побутової характеристики голови ОСББ «Рябина» від 27.04.2023 [PERSON] проживав разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 01.03.2019 по 29.04.2021, характеризується позитивно. Хлопчик постійно проживав із батьком, знаходився на його утриманні, мати участі в вихованні сина не приймала. Відповідно до побутової характеристики Комітету органів самоорганізації населення Мирноградської міської територіальної громади від 03.05.2023 з початку бойових дій 2014 року [PERSON] разом зі своєю мамою та сином [PERSON] , [INFO] , прибув в м.Мирноград Донецької області. У 2017 році померла мати позивача. З рідною мамою дитини контаків ніяких не було. Наразі [PERSON] разом з дитиною мешкає за адресою: [ADDRESS] , вони являються ВПО. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.03.2023 за адресою: [ADDRESS] , мешкають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , (співмешканка позивача) та [PERSON] , [INFO] , санітарно-гігієнічні норми дотримані, стосунки в родині доброзичливі, [PERSON] із самого народження сина займається його вихованням та утриманням, мати родинний зв`язок із сином не підтримує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона близько двох років підтримує фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] , який самостійно виховує сина [PERSON] . Вони разом з її донькою [PERSON] , 2008 року народження, проживають в її будинку за адресою: [ADDRESS] . Мати [PERSON] покинула дитину ще в м.Шахтарську Донецької області, коли хлопчику було три місяці. За час спільного проживання з позивачем жодних відомостей від відповідача не було. [PERSON] з першого дня їх знайомства називає її мамою, а її доньку сестрою. В їх сім`ї склалися доброзичливі стосунки, вони разом проводять дозвілля, діти задоволені, що в них повна сім`я. Вона і позивач, як батьки, намагаються створити всі умови для нормального життя їх дітей. [PERSON] суду пояснив, що він є класним керівником 6-А класу ЗОШ № 8, до якого перейшов [PERSON] . [PERSON] навчається в цій школі з першого класу. Мати дитини з сім`єю не проживає, відомостей про неї немає. [PERSON] ніколи її не бачив. Вихованням і навчанням [PERSON] займається батько, який відвідує батьківські збори. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] він мешкав по-сусідству в м.Шахтарську Донецької області. проживати з [PERSON] . Народивши дитину, вона залишила немовля [PERSON] та поїхала, куди, він не знає. Після цього він ніколи її не бачив. Ця жінка жила для себе, вживала спиртні напої. Після 2014 року, як переселенець, він теж переїхав до м.Мирнограда Донецької області. Доглядати дитину позивачу допомагала його мама, яка померла вже в м.Мирнограді. Наразі позивач мешкає з [PERSON] , вони разом виховують дітей. Дитина [PERSON] , [INFO] , у присутності педагога Христенко Л.М. (вчитель ЗОШ № 8) в суді пояснив, що йому 12 років, він перейшов у 6 клас ЗОШ № 8, мешкає з батьком, мамою [PERSON] і сестрою [PERSON] по [ADDRESS] . Йому подобається жити разом з ними. До того, як він з татом переїхав до них, він проживав удвох з батьком. Раніше з ними жила бабуся. Зі своєю рідною мамою він ніколи не бачився. Відповідно до висновку № 009 від 08.05.2023 Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини. Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно із ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обов`язки. Отже сукупністю досліджених доказів встановлено і доведено позивачем, що відповідач майже з народження не цікавиться життям свого сина [PERSON] , умовами його проживання, не забезпечує його матеріально, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а саме не дбає про його здоров`я, не цікавиться його розвитком, навчанням, не намагається контактувати з дитиною. Усунувшись у повній мірі від виховання та утримання дитини, відповідач фактично переклала свої обов`язки на позивача, залишивши сина з вересня 2011 року. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні свого сина, не проявляє до нього належної батьківської уваги та турботи. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню дитини (майже 12 років) свідчить про свідоме небажання виконувати свої природні батьківські обов`язки, тому суд, також беручи до уваги пояснення дитини, яка ніколи не бачила своєї матері, вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. З огляду на приведене, суд вважає висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON] обгрунтованим, а вимоги позивача з цього приводу такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із засобів виконання батьками зобов`язань по утриманню дітей є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно із ч.2 ст.247 та ч.2 ст.248 СК України встановлення опіки та піклування, як і влаштування дитини до закладів охорони здоров`я або іншого дитячого закладу, прийомної сім`ї, не припиняє права дитини на аліменти. Беручи до уваги, що судом не встановлено незадовільного стану здоров`я відповідача, знаходження на її утримання будь-яких осіб, суд вважає, що вона, як зобов`язальна особа, можє надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина в розмірі 1/4 частки свого доходу. Позивачем заявлено дві позовні вимоги, які відповідно до Закону України «Про судовий збір» повинні обкладатися судовим збором. Беручи до уваги, що за вимогу про позбавлення батьківських прав (немайнового характеру) позивач був звільнений судом від сплати судового збору, а за вимогу про стягнення аліментів (майнового характеру) позивач звільнений згідно із ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. за вимогами немайнового характеру та у розмірі 1073 грн 60 коп. за вимоги майнового характеру, а всього 2147 грн 20 коп. На підставі ст.150, 164, 166, 180-183, 247, 248 СК України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved