Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Пасюк В. В. звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 травня 1996 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О. Б., зареєстрованого в реєстрі за №2298, на житловий будинок [ADDRESS] , та державного акта про право приватної власності на землю серії І-ПЛ №030595, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №108 від 11 вересня 1996 року. Заява обґрунтована тим, що у заявника виникла потреба продати належний їй будинок, однак у свідоцтві про право на спадщину за заповітом прізвище заявника, як спадкоємця вказано неправильно, а саме ? « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », що перешкоджає їй вільно розпоряджатися її майном. Окрім того, для експлуатації та обслуговування наведеного житлового будинку відповідно до рішення 9-ї сесії 22 скликання Піщанською сільською радою народних депутатів від 16 серпня 1996 року надано заявнику у приватну власність земельну ділянку 0,26 га та видано Державний акт на право приватної влансості на землю, в якому заявника вказано як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Представник заявник вважає, що причина неправильного написання її прізвища виникла у зв`язку з неправильним перекладом прізвища з російської мови на українську мову. Зазначені помилка заявнику перешкоджають у повній мірі реалізувати своє право власності на нерухоме майно. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 червня 2023 року відкрито провадження у справі №536/1066/23 та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Представник заявника адвокат Пасюк В. В. в судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просив задовольнити. Заінтересована особа ? Виконавчий комітет\~Піщанської сільської\~радив судове засідання свого представника не направив, надали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту статті 4 Цивільного процесуального кодексу України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Із матеріалів справи убачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24 травня 1996 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О. Б., зареєстрованого в реєстрі за №2298, спадкоємцем за заповітом майна від 14 листопада 19986 року заповідача [PERSON] є « [PERSON] ». У матеріалах справи також наявний технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виданий «Соболевой Зинаиде Павловне» (на рос. мові.). Відповідно до довідки Піщанської сільської ради №10-11/248 від 15 березня 2023 року згідно погосподарського обліку №о/р 00682 виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області громадянці [PERSON] , [INFO] , належить житловий будинок та господарчі будівлі 1971 року забудови за адресою: [ADDRESS] . Згідно із державним актом на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №030595 виданим 11 вересня 1996 року Піщанською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №108, на підставі рішення 9 сесії 22 скликання Піщанської сільської Ради народних депутатів від 16 серпня 1996 року передано громадянці [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,26 га розташовану на території с. Піщане. Однак,\~за твердженням\~представника заявника,\~при оформленні\~вказаних документів\~прізвище та\~ім`я заявниці вказано не як у паспорті, а помилково « [PERSON] ». Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 грудня 2021 року та від 04 січня 2022 року земельні ділянки з кадастровими номерами: 5322483801:01:002:0406 та 5322483801:01:002:0404 на праві приватної власності належать [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно із паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданого 26 грудня 2000 року Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області та карткою платника податків прізвище ім`я по батькові заявника вказано як « [PERSON] ». За таких обставин, суд дійшов висновку, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 24 травня 1996 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О. Б. та Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №030595, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №108, належить [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, а саме: заявник не може вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, оскільки виникла невідповідність між документами, що посвідчує особу та правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Заінтересованими особами не подано заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право). З огляду на викладене, суд вважає, що заява представника заявника про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved