Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання, однак не більше, ніж до досягнення 23 років, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісяця за останні три роки, а також стягнути на її користь судові витрати . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім?єю без реєстрації шлюбу тривалий період: з 1999 року по 2004 рік включно. Від спільного проживання мають повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Познайомились з Відповідачем у 1999 році, спільно проживали та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , близько 6 місяців. Потім переїхали за адресою: [ADDRESS] , в кінці травня 2003 року. Всі разом переїхали до батьків позивачки за адресою: [ADDRESS] , де проживає наразі позивачка разом з донькою, в серпні 2004 р відповідач повернувся до своєї оселі сам, де проживає і зараз. [PERSON] є студенткою 3 курсу факультету фінансів та обліку денної форми навчання, та навчається на умовах повного відшкодування вартості навчання. Крім цього має проблеми із здоров?ям та потребує операцію. Позивачка вказує, що неодноразово зверталась до Відповідача з проханням допомогти, проте отримувала порожні обіцянки. У 2022 році Відповідач перерахував їй на картку двома платежами 14.000 (чотирнадцять тисяч) грн. Проте цих коштів не достатньо ні на операцію, а ні на оплату навчання доньки. Позивачка працює одна, і їй важко утримувати дочку-студентку та мати-пенсіонерку, тому і звернулась до Відповідача з заявою про допомогу в утримання повнолітньої дочки. Відповідач людина працездатного віку, не є інвалідом, немає непрацездатних батьків. Крім [PERSON] , 2003 року народження, має іншу дочку 2009 року народження. Заходи досудового врегулювання спору здійснити неможливо. Намагаючись вирішити питання про стягнення аліментів на дочку, 2003 року народження, позивачка зверталась до відповідача з листом про добровільну сплату аліментів, проте отримала негативну відповідь, у зв`язку із чим змушена звернутись до суду. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.06.2023 позов було залишено без руху та надано заявниці строк 10 днів для усунення недоліків. Заявниця недоліки усунула у вказаний строк. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.07.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі до суду також не надходили. Також, смс-повістка була доставлена відповідачу за номером телефону, вказаному у позові. Крім того, оголошення про виклик відповідача розміщувалось на сайті суду, а тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 22.02.2003 року батьком [PERSON] визнано [PERSON] , про що зроблено запис № 34 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2004 року [PERSON] в графі батько зазначено - « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] ». В матеріалах справи містяться копії повідомлень у месенджері з вимогою сплати коштів, проте з них неможливо ідентифікувати адресатів. Також, в матеріалах справи наявні дві квитанції про сплату на рахунок позивача 14 000,00 грн. двома платежами від [PERSON] 30.10.2022 р. та 20.12.2022 р. Згідно з довідкою №22/23 від 23.01.2023 року [PERSON] є студенткою 3 курсу, денної форми навчання факультету фінансів та обліку Державного торговельно-економічного університету. Термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» - червень 2024 року. Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини на період навчання. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і доказів неможливості сплати аліментів відповідач суду не надав, а [PERSON] , [INFO] , потребує такої допомоги, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної доньки, яка продовжує навчання, є правомірними. Водночас, щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісяця за останні три роки, суд зазначає таке. Згідно з ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Тобто, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вживав заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подавав позов про стягнення аліментів) з особистих мотивів. Особа, добровільно беручи на себе повністю тягар з утримання дитини, передбачає пов`язані із цим складнощі й готова їх долати самостійно. Тому, якщо особа за власним бажанням не здійснювала право на одержання аліментів, а відповідач не створював до цього перешкод, аліменти за минулий час не можуть бути стягнені. Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивачка вживала конкретних заходів для одержання аліментів від відповідача, а відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню, в цій частині вимог слід відмовити за недоведеністю. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісяця за останні три роки. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial