Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2023 р. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про стягнення суми в порядку регресу в задоволенні позову відмовлено повністю. В окремо поданій суду заяві про ухвалення судового рішення представник позивача адвокат Гейко В.І. просив суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., які поніс відповідач. До заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача надав: -договір про надання правничої (правової допомоги) 31 від 22.05.2023 р., укладений із відповідачем [PERSON] ; -детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат часу по кожному з виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за договором про надання правничої (правової) допомоги №1 від 22.05.2023 р.; -акт від 12.07.2023 р. про надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 22.05.2023 р.; -рахунок №12/07/23 від 12.07.2023 р. про визначення суми в розмірі 15 000,00 грн. до сплати. Представник позивача в окремо поданому суду клопотанні просив суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу, посилаючись в обґрунтування клопотання на те, що справа не потребувала значних затрат часу, підготовка відзиву не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи з огляду на наявність усіх доказів у справі, відповідачем вимоги позивача частково визнані, адже відповідач заперечував лише встановлення нового бампера, а інші ремонтні роботи були ним оплачені. Представник позивача також просив суд врахувати, що вивчення, попереднє опрацювання матеріалів, тобто позовної заяви, ПАТ "НАСК "ОРАНТА" (об`єм 4 сторінки, з яких мотивування по суті вимог займає 2 сторінки), не є таким, що займає значний час для адвоката відповідного рівня, а також те, що представник відповідача не брав участі у судових засіданнях, відтак, фактично не здійснював представницькі повноваження, оплату вартості яких заявляє представник. Судом зазначено, що в окремо поданій суду заяві представник відповідача адвокат Гейко В.І. просив суд про розгляд справи у його відсутності, однак, адвокатом в акті виконаних робіт зазначено представництво 10.07.2023 р., тобто в день ухвалення рішення. В матеріалах справи немає журналів або протоколів засідань, жодного простого клопотання (про відкладення розгляду справи, про продовження строку на надання відзиву, проведення засідання в режимі відеоконференції тощо) адвокатом відповідача не заявлено. На переконання представника позивача, заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, відсутність потреби у виклику свідків, призначення експертизи тощо), суду не надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо), заявлені судові витрати були недоцільні та не обов`язкові (визнання позовних вимог відповідачем, непідтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). Розглянув заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для її задоволення частково,виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як встановлено судом, питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішено при ухваленні судового рішення 10.07.2023 р., у зв`язку з чим підлягає вирішенню у передбаченому ст. 270 ЦПК України порядку. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Судом на підставі матеріла справи встановлено, що представник відповідача дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів та на виконання частини восьмої статті 141 ЦПК України, чому передувала відповідна заява. Дана заява з усіма додатками була направлена представником відповідача на адресу позивача, про що свідчить квитанція від 13.07.2023 р. поштової служби «Е-Пост». Матеріалами справи підтверджується надання адвокатським бюро «Адвокатське бюро В.Гейка» в особі адвоката - засновника Гейка В.І. усіх видів правничої допомоги за актом про надання правової допомоги від 12.07.2023 р. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. В акті про надання правової допомоги від 12.07.2023 р. представник відповідача навів види правничої допомоги, зміст витраченого часу та вартість послуги: -вивчення, попереднє опрацювання та правових аналіз матеріалів щодо спору (1 година, вартість 3 000,00 грн.); -підготовка, складання та оформлення письмових пояснень клієнта щодо позовної заяви (2 години, вартість 6 000,00 грн.); -представництво інтересів клієнта в судовому засіданні (1 година, вартість 3 000,00 грн.); -підготовка, складання та оформлення заяви про ухвалення додаткового рішення суду, акту про надання правової допомоги, детального опису виконаних робіт (1 година, вартість 3 000,00 грн.). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). На виконання ч. 6 ст. 137 ЦПК України, представник позивача, заперечуючи,наголошував на тому, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу завищені з огляду на обставини справи (ціну позову, тривалість справи, відсутність потреби у виклику свідків, призначення експертизи тощо), суду не надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо), заявлені судові витрати були недоцільні та не обов`язкові (визнання позовних вимог відповідачем, непідтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). З приводу посилання представника позивача на те, що суду не надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги), то ці посилання не є слушними, оскільки нездійснення фактичних витрат на професійну правничу допомогу не є підставою для відмови у їх розподілі судом у визначеному ЦПК України порядку (на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України підлягає встановленню розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи). Види адвокатської діяльності визначені у ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; складання адвокатом акту про надання правової допомоги та детального опису виконаних робіт не є видами адвокатської діяльності та не підлягає розподілу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Адвокатом Гейком В.І. в цій справі були подані письмові пояснення (а.с. 73- 77) та заява про ухвалення додаткового рішення. Розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи, відтак, включення до детального опису робіт та акту про надання правової допомоги такого виду адвокатської діяльності, як представництво інтересів клієнта в судовому засіданні, не відповідає критерію реальності: при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Таким чином, виходячи з конкретних обставин даної справи (справа не є складною, правова позиція відповідачем не змінювалася, представником відповідача підготовлені лише письмові пояснення та заява про ухвалення додаткового рішення, справа розглянута у відсутності учасників справи 10.07.2023 р.), а також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також виходячи з критерію розумності їхнього розміру, суд не погоджується із слушністю доводів представника відповідача щодо наявності підстав для стягнення 15 000,00 грн. на професійну правничу допомогу, та присуджує до стягнення з позивача на користь відповідача 7 000,00 грн. (вивчення, попереднє опрацювання та правових аналіз матеріалів щодо спору (3 000,00 грн.), підготовка, складання та оформлення письмових пояснень клієнта щодо позовної заяви (3 000,00 грн.), підготовка, складання та оформлення заяви про ухвалення додаткового рішення суду 1 000,00 грн.).

Outcome: partial