Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

28.04.2023 року позивач АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 5 362 грн. 05 коп., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, яке зареєстроване в реєстрі за №220 від 12.03.2019 року. 30 червня 2021 року АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на своєму офіційному веб-сайті у постійному відкритому доступі в мережі інтернет було розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладання публічного індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Протягом 30 днів з опублікування даного договору у засобах масової інформації [PERSON] не повідомив про відмову від укладання даного договору, та не надав своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, а отже індивідуальний публічний договір з постачання теплової енергії між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та [PERSON] слід вважати укладеним без підписання письмового примірника сторонами. Розрахунки за спожиті послуги [PERSON] проводилися несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01 листопада 2022 року становить 5 362,05 гривень, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 5 362,05 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2023 року позовна заява передана в провадження судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою судді від 01.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30 червня 2021 року на сайті АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на виконання вимог Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року, у постійному відкритому доступі мережі інтернет розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про укладання індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії - ТИПОВИЙ ІНДИВІДУАЛЬНИЙ ДОГОВІР про надання послуг з постачання теплової енергії. З свідоцтва про право власності, вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . З виписки з особового рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] за послуги з постачання теплової енергії вбачається, що за період з 01 грудня 2019 року по 31 жовтня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 5 362,05 гривень. Згідно з ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до абз. 2 п. 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року (далі - Правила), послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з абз. 3 п. 13 Правил, з пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги") може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Згідно з абз. 4 п. 13 Правил, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Так, судом встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг - АТ «ДТЕК Дніпроенерго» Кондратов Д.А. не вчинив жодних дій, які б свідчили про його відмову від укладання договору про надання послуг з постачання теплової енергії, не надав своїх заперечень чи будь яких-зауважень щодо його змісту, а також фактично отримував послуги з постачання теплової енергії, що вказує на те, що індивідуальний договір є укладеним із ними та останні приєднались до його умов. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року (далі - Закон), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, [PERSON] , який є споживачем послуг з постачання теплової енергії несвоєчасно здійснював розрахунок за спожиті послуги, що призвело до утворення заборгованості. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпроенерго» підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 5 362,05 гривень. Згідно з вимогами ч ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2684 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved