Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.06.2023р. [PERSON] задоволено частково - стягнуто з [PERSON] на її користь індексацію аліментів за період з квітня 2014р. по грудень 2022р. в сумі 16 172,15грн. Цим же рішенням стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в 910,41грн. 01.08.2023р. від представника позивачки [PERSON] - адвоката Сердюченко В.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цій справі в частині розподілу судових витрат та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00грн., оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено вказане питання. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Сердюченко В.В. заяву підтримав повністю з підстав, викладених у ній, та додатково пояснив, що здійснення цих витрат позивачкою підтверджується договором про надання правової допомоги від 15.02.2023р., розділ 3 якого містить положення про розмір оплати послуг адвоката та порядок розрахунків. Згідно з договором розмір гонорару адвоката є фіксованим та становить 8000,00грн. Надання послуг за цим договором підтверджується актом приймання-передачі від 13.03.2023р., за яким [PERSON] адвокатом були надані послуги з вивчення наданих клієнтів документів, проведення консультацій з клієнтом із спірного питання, проведення розрахунків розміру аліментів з урахуванням індексації, підготовка та оформлення позовної заяви, представлення інтересів клієнта в суді (не більше 2-х судових засідань). За домовленістю з клієнтом вона оплачує ці послуги адвокату після розгляду справи судом та отримання стягнутої суми. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Рой В.В. в судовому засіданні проти ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу заперечила, пославшись на те, що позивачкою та її представником не надано суду належних документів, які б підтверджували здійснення позивачкою цих витрат. Просить в задоволенні заяви відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в т.ч. питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] у позовній заяві зазначила про здійснення витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи в сумі 8000грн. та на їх підтвердження додала копію договору (угоди) про надання правової (правничої) допомоги від 15.02.2023р., укладеного з адвокатом Сердюченко В.В., копію акту приймання-передачі послуг за цим договором від 13.03.2023р., ордер на надання правничої (правової) допомоги АР №1117224 від 14.03.2023р., що відповідає вимогам ст.134,141 ЦПК України. Як вже зазначалось, рішенням суду від 22.06.2023р. позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково - стягнута індексація аліментів в розмірі 16 172,15грн., що складає 84,80% від первісно заявлених вимог на суму 19065,20грн. Однак при ухваленні вказаного рішення судом не було вирішено питання розподілу витрат на правничу допомогу, понесених позивачкою, що відповідно до ст.270 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення з цього питання. В даному випадку суд вважає, що здійснення позивачкою [PERSON] витрат на правничу допомогу підтверджується належними та допустимими доказами - ордером на надання правничої (правової) допомоги АР №1117224 від 14.03.2023р., договором (угодою) про надання правової (правничої) допомоги від 15.02.2023р., в якому визначені обсяг та умови надання правової допомоги, ціна відповідних послуг та порядок їх оплати, актом приймання-передачі послуг від 13.03.2023р. Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. В даному випадку суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] , які викладені ним у відзиві на позовну заяву, та приходить до висновку про те, що визначений позивачкою [PERSON] та її адвокатом Сердюченко В.В. розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом, а також ціною позову. Так, згідно з договором про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката є фіксованим і становить 8000,00грн. Згідно з актом приймання-передачі послуг за цим договором вказаний розмір гонорару охоплює послуги з вивчення наданих клієнтом документів, проведення консультацій з клієнтом із спірного питання, проведення розрахунків розміру аліментів з урахуванням індексації, підготовка та оформлення позовної заяви, представлення інтересів клієнта в суді (не більше 2-х судових засідань). Однак з урахуванням незначного рівня складності справи, наявності усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, кваліфікації та досвіду адвоката, фактично виконаного адвокатом обсягу робіт, які полягали у вивчені судової практики, здійсненні розрахунку індексації на підставі розрахунку заборгованості по аліментам, складанні позовної заяви на 4-х сторінках із цитуванням здебільшого норм законодавства та судової практики, суд вважає визначену вартість послуг з правничої допомоги необґрунтованою, завищеною, неспівмірною з предметом спору, ціною позову, складністю справи та обсягом наданих послуг. Таким чином, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, характер та складність виконаної адвокатом роботи, з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: approved