Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Позовна заява мотивована тим, що 18.01.2012 року, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №65. Від шлюбу у сторін народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В подальшому спільне життя сторін не склалося, вони мали різні погляди на сім`ю та виховання дітей, що і призвело до того, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що він зі свого боку намагався зберегти родину і навіть просив про примирення, однак відповідач перебільшуючи їхні конфлікти та сварки, наполягла на офіційному розірванні шлюбу. Не залежно від суперечок сторін, з метою мирного врегулювання майнових відносин, вони уклали нотаріальний договір про розподіл майна. Так само позивач вважає, що діти не мають бути заручниками конфлікту між батьками, тому він всіляко намагався і намагається приділяти їм увагу, забезпечує їх матеріально, проводить із ними час та дбає про їх моральний та духовний розвиток. Не зважаючи на дбайливе ставлення позивача до родини, відповідач сприйняла це як його слабкість. Постійно розповсюджує відносно позивача недостовірну інформацію. На своїй сторінці в Facebook, яка підписана - [PERSON] ([INFO]), розмістила папку - екс чоловік, де постійно публікує відносно позивача інформацію, якою намагається його принизити, ввести інших людей в оману подавши інформацію лише з її слів, дискредитує його, як батька, чоловіка і роботодавця. Також на своїй сторінці в Instagram, яка підписана [INFO] ([INFO], розміщується подібна інформація до Facebook. Отже, фактично розширюється коло осіб, які її переглядають і можуть створити собі негативне враження відносно позивача. Зазначена неправдива інформація поширюється відповідачем як на її офіційній сторінці (стрічка дописів, окрема папка), так і розповсюджується додатково на її сторінці в Facebook та Instagram. Позивач вказує, що дана інформація не відповідає дійсності і є такою, що потребує захисту його пра та законних інтересів, шляхом звернення до суду. На зауваження позивача відповідач не реагує, вважає, що це все гра і відповідно себе так і поводить. Позивач є директором ТОВ «Земельна правова компанія», керівником Громадської спілки «Альянс права і закону», а також ще ряду інших підприємств. Під час своєї діяльності спілкується з безліччю людей, які мають доступ як до мережі Facebook так і до мережі Instagram. Неодноразово його друзі та знайомі говорили, що відповідач розповсюджує відео та фото відносно нього. Вважав, що це все пройде, але подана нею інформація створює для позивача негативні наслідки. Крім того, позивач зазначає, що для нього, як і для будь - якої особи, важлива його репутація та інформація щодо його особистого життя. Спотворюючи правду і подаючи цю інформацію через мережу Інтернет, відповідач фактично вводить інших людей в оману, порушує його особисті немайнові права, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. В той же час, спірна інформація стосовно позивача, як особи, що займається комерційною діяльністю і бере активну участь у соціально-політичному житті країни, безумовно має негативну семантичну спрямованість щодо нього, оскільки містить відомості про нібито вчинення позивачем дій, які суперечать суспільній моралі та деяким законам, а отже є інформацією, яка має негативний характер. В зв`язку із вищевикладеним, позивач вважає, що відповідач повинна спростувати недостовірну інформацію, а саме: -Інформацію, яка розповсюджується відповідачем через сторінку в Facebook, яка підписана - [PERSON] ([INFO] ) і де розміщена папка - екс чоловік: Фото 1. ( на фото зображена [PERSON] в 2 - х ракурсах, розбитий телефон, посилання на [INFO] ) та підписано: «… нажаль до розлучення це траплялося стабільно Я не хотіла розголосу «позору» Це згодом я зрозуміла, що потрібно було знімати побої і фіксувати все писати заяви також в мене був струс мозгу є заключення нейромеду поки хтось розважався і сидів в чатах на сайті знайомств я працювала займалася дітьми і відходила від цього жаху не виносячи на загал…»; Фото 2 ( на фото міститься аркуш паперу ймовірно з заявою в поліцію) і підписано: «нарешті я дійшла розуму і все фіксую і можливо наступним буде знаком приземлитись з ким будувати стосунки…)))рекомендую бажаючим всрати н_____у кількість років нерви та здоров`я ))) ласкаво просимо)))) в «казку та ілюзію…» На наступних сторінках розміщено відео - де відповідач повідомляє про те, що повернувшись з Румунії до України в 23-40 вирішила забрати дітей у чоловіка, які вже спали. Обурюється з приводу того, що чоловік не віддає їй серед ночі дітей і вказує, що він дав їй ляпаса. Викликала працівників поліції, била в двері, робила все щоб проникнути до будинку і в будь - що в 00 -00 год. забрати дітей!!!!! Бо напевно «дуже скучила за ними» перебуваючи за кордоном. Усі інші фото у відео відповідач описує події 08.03.2023 року і жаліється про тяжку долю. Вказує, що позивач її побив, однак дана інформація подана однобоко, лише з її слів і не відповідає дійсності. На відео чітко видно, що вона весь час ображає позивача, обзиває, намагається перебити те, що він говорить і усіляко уникає діалогу. Усе відео принижує його честь і гідність. Також, позивач у своїй позовній заяві звертає увагу на те, що відповідач розказуючи, що він її б`є, не надає жодних фактів чи доказів, якісь сиці не зрозуміло звідки взяті, не зрозуміло в який час отримані, тобто усе те, що вона «не хотіла розголошувати», але вимушена це зробити. В діях відповідача позивач вбачає лише її бажання нашкодити йому, принизити в очах їхніх спільних друзів та знайомих, а також бажання щоб її пожаліли її підписники. Адже після розірвання шлюбу позивач утримує дітей і намагається влаштувати своє особисте життя. Натомість відповідач намагається втрутитися в його життя і завадити його нормальному існуванню. Після відео знову розміщено декілька фото де вказується що перепостів і скрінів даних відео було більше 2000! Це відповідач особисто сповіщає на своїй сторінці. Отже, відбулося розповсюдження недостовірної інформації відносно позивача мінімум як серед 2000 людей. І це все лише підтверджена інформація в Facebook. Інформація, яка розповсюджується відповідачем через сторінку в Instagram, якапідписана- [INFO] ([INFO]. Відео та фото подібної спрямованості як і в Facebook. Згідно з Витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України N ВР-000974486 від 09.05.2023, позивач до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно з Інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення Національного агентства з питань запобігання корупції N 488634 від 09.05.2023, позивач ніколи не вчиняв корупційних чи пов`язаних з корупцією правопорушень. У зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації. Крім того, просив стягнути із відповідача на його користь понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] то його представник - адвокат Бездітна Т.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Шиманський А.М., в підготовчому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечили щодо їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 297 ЦК України - кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до положень частини 1статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2021 року справа №127/76/21 було розірвано. Від шлюбу у сторін народились діти: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є директором ТОВ «Земельна правова компанія» та керівником Громадської спілки «Альянс права і закону». Згідно з Витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України N ВР-000974486 від 09.05.2023, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення Національного агентства з питань запобігання корупції N 488634 від 09.05.2023, [PERSON] ніколи не вчиняв корупційних чи пов`язаних з корупцією правопорушень. Як вбачається із звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 05.06.2023 року за № 116/2023-ЗВ, яку подав позивач [PERSON] , через онлайн-сервіс «WEB-FIX», 30.05.2023 року проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінок за адресами у мережі Інтернет: -[INFO] (id: [NUMBER] ; далі - досліджувана веб-сторінка № 1), що відображає зміст Instagram-сторінки користувача з іменем " [INFO] ". Роздруківка файлу фіксації, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки № 1, сформованого о 17 год. 07 хв. -[INFO]/(id: [NUMBER]; далі - досліджувана веб-сторінка № 2), що відображає зміст збережених сторіс з назвою " [INFO] ", розміщених на Instagram-сторінці користувача з іменем " [INFO] ". Роздруківка файлу фіксації, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки №2, сформованого о 17 год. 11 хв. -[INFO] (id: [NUMBER]; далі - досліджувана веб-сторінка № 3), що відображає зміст Facebook-сторінки користувача з іменем " [PERSON] ". Роздруківка файлу фіксації, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки №3, сформованого о 17 год. 32 хв. -[INFO] (id: [NUMBER]; далі - досліджувана веб-сторінка № 4), що відображає зміст збережених сторіс з назвою " [INFO] ", розміщених на Facebook-сторінці користувача з іменем " [PERSON] ". Роздруківка файлу фіксації, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки №4, сформованого о 17 год. 33 хв., на вказаних сторінках, які належать відповідачу, проти чого вона не заперечила в судовому засіданні, дійсно розміщені відео та інформація, яка долучена позивачем до матеріалів позовної заяви у виді скрінів. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі; недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені); згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності); негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загально визнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації; спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідачем [PERSON] не було доведено, що вищевказана інформація відповідає дійсності, тобто є достовірною. Навпаки, в ході підготовчого засідання вона визнала заявлені вимоги в повному обсязі. Крім того, згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до частини другої статті 9 ЗУ «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п.1 ст.10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п.2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному громадянину гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Відповідно до ч.1ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, між іншим, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. ст. 275, 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, які є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності. Статтею 277 ЦК України передбачено, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію; фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування не достовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом; спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно з п.п.22, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо немає компенсаційного та майнового характеру, тому на засоби масової інформації може бути покладено обов`язок опублікувати спростування; задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права; якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту; за загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо); у судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено; спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація; крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд може зобов`язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях у запланованому найближчому випуску; редагування органом масової інформації тексту судового рішення або коментар до нього не допускаються. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема п.46 рішення по справі «Лінгенс проти Австрії» від 08.07.1986, вказано, що слід уважно розрізняти факти та оціночні судження, оскільки останні на відміну від фактів є висновками, отриманими в результаті інтелектуальної логічної обробки і узагальнення конкретною людиною фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкових зв`язків між зазначеними джерелами інформації. Тому такі висновки (оціночні судження) будь-яким чином не можливо оцінити (довести) на предмет правдивості чи правильності. У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Дана правова позиція також висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639цс17. Відповідно до частини другої статті 47-1 ЗУ «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Таким чином, спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи. Проаналізувавши зміст вищезазначених оскаржувальних дописів на інтернет сайті, сторінці в Facebook, яка підписана - [PERSON] ( [INFO] , яка підписана [INFO] ([INFO], розміщена подібна інформація до Facebook відносно позивача, суд дійшов висновку, що спірна інформація за своїм характером подана у формі фактичних тверджень (даних), оскільки в них категорично зазначаються певні обставини, що нібито мають відношення до позивача. Інформація, що є предметом спору, містить висловлення про конкретні події/обставини, що не може бути витлумачено як такі, що містять оціночні судження. Отже викладене свідчить про недостовірність вказаної інформації. В свою чергу поширена відповідачем інформація щодо позивача завдає шкоди його законним інтересам та порушує право позивача на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Згідно ч. 7ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, в п. 58 рішення в справі «Cicad проти Швейцарії» визначено, що будь-яка особа, яка здійснює своє право на свободу вираження поглядів, бере на себе і відповідальність за свої дії, межі якої залежать від конкретної ситуації. Тобто, ніхто не може бути звільнений від відповідальності за необґрунтовані, безпідставні звинувачення інших осіб. Стаття 10 Конвенції, яка гарантує свободу вираження поглядів, захищає осіб від відповідальності тільки тоді, коли вони діють добросовісно. За наведених обставин, поширена інформація підлягає спростуванню. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 536, 80 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved