Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

31 липня 2023 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом у якому просили визнати за ними право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті своєї матері. На обґрунтування своїх вимог вказують, що [INFO] помела їхня мати [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки, право власності на які за спадкодавцем посвідчені Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 609720 від 23 лютого 2006 року, загальною площею 1,8030 га. В оформленні спадщини на землю нотаріус йому відмовив по причині відсутності оригіналу вказаного Державного акту. У зв`язку з цим вони не мають можливості оформити право власності на землю у нотаріальній конторі, відтак змушені звернутися до суду. В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися. Згідно письмових заяв позов підтримують, справу просять розглядати за їх відсутності (а.с. 24, 25). До початку підготовчого судового засідання Зарічненська селищна рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача за наявними матеріалами (а.с. 37). У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] (а.с.11). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,9844 га кадастровий номер 5622280700:11:000:0333 для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку площею 0,8186 га кадастровий номер 5622280700:11:000:0173 для ведення особистого селянського господарства, що стверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 609720 від 23 лютого 2006 року. Факт належності вищезазначених земельних ділянок спадкодавиці [PERSON] стверджується також витягами з Державного земельного кадастру про право на земельну ділянку НВ-5600488692023 від 25 липня 2023 року, щодо земельної ділянки площею 0,8186 га та НВ-5600488712023 від 25 липня 2023 року, щодо земельної ділянки площею 0,9844 га (а.с.18-21). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 19 травня 2023 року державний нотаріус Зарічненської районної державної нотаріальної контори відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 15). Згідно інформації Зарічненської державної нотаріальної контори Рівненської області від 05 серпня 2023 року № 1-16/206, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Зарічненською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу 01 жовтня 2022 року № 223. Із заявою про видачу свідоцтва звернулися сини спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавалося, заповіт не посвідчувався (а.с.32). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На даний час Законами України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, враховуючи те, що позивачі мають право на спадщину за законом після смерті своєї матері, однак не мають можливості отримати свідоцтва про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом у зв`язку з втратою оригінала Державного акту на право власності на земельну ділянку, суд приходить до висновку про те, що порушене право позивачів слід захистити, а позовні вимоги задовольнити саме у спосіб, про який просять позивачі.

Outcome: approved