Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є вона, а також стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб 02 вересня 2013 року, від шлюбу маємо спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 01.12.2014 року по справі №273/2078/14-ц шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] залишено з нею. Після розірвання між ними шлюбу вони з відповідачем періодично зустрічались та мали інтимні стосунки, під час яких вона дізналася , що вагітна, інших чоловіків не мала, відповідачу про це було відомо. [INFO] вона народила доньку [PERSON] , яка записана на підставі ч. 1 ст. 135 СК України , але вказано прізвище та по батькові відповідача, оскільки він є батьком дитини. Після народження доньки відповідач надавав матеріальну допомогу на доньку, але не регулярно, визнавав її своєю донькою, підстав звертатись до відділу РАЦС у них не було, оскільки у свідоцтві про народження доньки батьком було вказано відповідача. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому у липні 2021 року вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] . Судовий наказ було видано, проте ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 05.09.2022 року судовий наказ від 14.07.2021 року по справі №273/1516/21 скасовано, за заявою відповідача про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. На даний момент вона сама утримує та виховує їхню доньку [PERSON] , але не може сама цього робити, оскільки має складне матеріальне становище і сама не змозі належним чином забезпечити їхню доньку усім необхідним. Відповідач здоровий, працездатний, наскільки їй відомо, він від попереднього шлюбу має доньку , сплачує аліменти на її утримання, також відповідач сплачує аліменти на утримання їхнього спільного сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) , отримує значні неофіційні доходи, але їх розмір їй невідомий. Ухвалою Баранівського районного суду від 22.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи права та наслідки невчинення ними відповідних процесуальних дій ( а.с. 11 - 12 ). Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю. Оскільки відповідач позов визнав, що не протирічить вимогам закону, не порушує права та законні інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, суд постановляє рішення у підготовчому судовому засіданні , що відповідає вимогам ч. 3 ст. 200 ЦПК України . Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області , 10.10.2018 року зроблено актовий запис за № 34 та батьками вказані «батько [PERSON] », «мати [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 7). Згідно копії рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 01.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 6). Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України , походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється статтею 126 СК України. Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України . Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту частини 2 статті 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved