Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Представник ТОВ «Діджи фінанс» адвокат Воронюк С.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21.05.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний Договір № 2036471016 шляхом підписання останнім анкети-заяви на отримання кредиту, на підставі якого відповідачу надані грошові кошти в розмірі 120300,00 грн., з кінцевим терміном повернення 21.05.2026 року, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (фіксована процентна ставка у розмірі 28,80 % річних). 21.10.2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 21/10/22, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ОТП Банк», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 2037306058 від 26.08.2021 року. Згідно витягу з Реєстру боржників №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу № 21/10/22 ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 172620,71 грн., що складається із заборгованості: по тілу кредиту 119355,38 грн., за відсотками 38606,07 грн., по комісії 14659,26 грн. 28.11.2022 року за вих. № 2036471016 було направлено повідомлення [PERSON] про зміну кредитора на ТОВ «Діджи фінанс» у кредитному Договорі № 2036471016 від 21.05.2021 року, а також вимогу погасити заборгованість за вказаним кредитним Договором в строк до 30.01.2023 року загальним розміром 172620,71 грн. Однак борг погашений не був. У зв`язку з цим просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2036471016 від 21.05.2021 р. у розмірі 172620,71 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. та 10000 грн. витрати на професійну правничу допомогу у даній справі. Одночасно з поданої позовною заявою представник позивача [PERSON] просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , який належним чином та завчасно повідомлений про день, час і місце розгляду справи через розміщення судового оголошення, у судове засідання не з`явився, поважність причин неявки не сповістив, заяви про відкладення справи від нього не надходило. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Оскільки представник позивача не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у прохальній частині позовної заяви, справу можливо розглянути за відсутності сторін у порядку заочного провадження за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи судом встановлено, що 21.05.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний Договір № 2036471016 шляхом підписання останнім анкети-заяви на отримання кредиту, на підставі якого відповідачу надані грошові кошти в розмірі 120300,00 грн., з кінцевим терміном повернення 21.05.2026 року (а.с.4-9, 25-26) Умовами кредитного Договору закріплено наступне: - пп. 1.1. п. 1 Банк надає Позичальнику Кредит, а Позичальник отримує його на наступних умовах: загальний розмір Кредиту 120300,00 грн.; дата остаточного повернення кредиту 21.05.2026 року; - пп. 1.2 п.1 протягом дії кредитного Договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 28,80 % річних; - пп.1.3. п.1 повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. 21.10.2022 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 21/10/22, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ОТП Банк», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 2036471016 від 21.05.2021 року (а.с. 28-31). Згідно витягу із Реєстру боржників №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу № 21/10/22 вбачається, що ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 172620,71 грн., що складається із заборгованості: по тілу кредиту 119355,38 грн., за відсотками 38606,07 грн., по комісії 14659,26 грн. (а.с. 32). Позивач ТОВ «Діджи фінанс» 28.11.2022 року за вих. № 2036471016 направив повідомлення [PERSON] про зміну кредитора на ТОВ «Діджи фінанс» у кредитному Договорі № 2036471016 від 21.05.2021 року, а також вимогу погасити заборгованість за вказаним кредитним Договором в строк до 30.01.2023 року загальним розміром 172620,71 грн. (а.с. 36). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «Діджи фінанси», ні - попереднього кредитора. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним Договором, станом на 21.10.2022 року, складає 172620 грн. 71 коп., з яких: по тілу кредиту 119355,38 грн., за відсотками 38606,07 грн., по комісії 14659,26 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Отже, у порушення норм закону та умов Договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, тому з останнього слід стягнути на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним Договором № 2036471016 від 21.05.2021 року загальною сумою 172620 грн. 71 коп., що складається із заборгованості: по тілу кредиту 119355,38 грн., за відсотками 38606,07 грн., по комісії 14659,26 грн. Крім того, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути 2684,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд звертає увагу на наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані наступні документи: Договір № 18/23 про надання правової допомоги, укладений 20.02.2023 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Воронюк М.Е.; додаткова угода № 002493915674 до Договіру № 18/23 про надання правової допомоги, укладений 20.02.2023 року; детальний опис робіт; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03.04.2023 року; ордер серії АІ №1327094 від 03.04.2023 року на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Діджи фінанс» адвокатом Воронюком С.О.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7023/10, виданого 19.10.2018 року Воронюк С.О. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На переконання суду витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. заявлені позивачем не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи і безумовно є занадто завищеними. Тому, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. будуть відповідати зазначеним вимогам.

Outcome: approved