Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

27 червня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що відповідно до рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 червня 2016 року, ухваленого в цивільній справі № 629/1687/16-ц, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 04 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Позивач стверджує, що на даний час виникли обставини для збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Так, діти подорослішали та потребують додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення їх гармонійного розвитку. Крім того, дочка [PERSON] має статус дитини з інвалідністю з дитинства, у зв`язку з чим потребує постійного лікування. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з твердої грошової суми в розмірі по 400 грн. на кожну дитину на 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. 29 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 27 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином - представник позивача [PERSON] просить суд розглядати справу за їхньої відсутності, позов підтримують. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзиву на позовну заяву не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 30 липня 2014 року по 17 червня 2016 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони однією сім`єю не проживають, неповнолітні діти поживають разом зі своєю матір`ю - позивачем [PERSON] , батько дітей - відповідач [PERSON] проживає окремо. Відповідно до рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 червня 2016 року, ухваленого в цивільній справі № 629/1687/16-ц, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 04 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили 13 червня 2016 року. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" к ожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" б атьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" в иховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст.180 СК України б атьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України з а рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.182 СК України п ри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.192 СК України р озмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, змінився матеріальний стан одержувача аліментів. Так, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , подорослішавши, потребують додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення їх гармонійного розвитку. Крім того, неповнолітня дочка [PERSON] є дитиною з інвалідністю з дитинства, має діагноз: "Епілепсія, фокальні з вторинною генералізацією тоніко-клонічні напади, часті атипові абсанси. Вроджена вада розвитку головного мозку, арахноїдальна кіста полюсу правої скроневої частки. Когнітивні порушення". У зв`язку з хворобою дитина потребує постійного лікування, на що постійно необхідно додаткові кошти. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] має достатньо правових підстав для звернення з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Суд вважає, що позивач [PERSON] має достатньо правових підстав для звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів обирається тим з батьків, разом з яким проживає дитина, та може бути зміненим виключно за позовом одержувача аліментів. В судовому засіданні представник позивача наполягає на тому, щоб розмір аліментів був визначений у частці від доходу платника аліментів. В судове засіданні платник аліментів - відповідач [PERSON] не надав заперечень проти зміни розміру та способу стягнення аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей. В судове засідання платник аліментів - відповідач [PERSON] не надав заперечень проти визначеного позивачем нового розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які щомісячно стягуються з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , з твердої грошової суми в розмірі по 400 грн. на кожну дитину на 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved