Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

16.06.2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, якою просить встановити факт того, що вона, [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася у місті Рені Одеської області. При народженні їй було надано прізвище її батька - [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.05.2023 Ренійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса). 02.02.1991 року вона одружилася з [PERSON] та взяла його прізвище (витяг з ДРАЦС щодо підтвердження дошлюбного прізвища). Її батьком являвся [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого та її бабкою була [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер її батько [PERSON] . [INFO] померла її бабка [PERSON] . Після смерті останніх на території села Орловка Ізмаїльського району Одеської області залишилося нерухоме майно, яке вона має право успадкувати. Звернувшись до Орлівської сільської ради з питань отримання документів, необхідних для оформлення спадщини, їй надали перелік документів, які вона має надати, щоб довести факт спорідненості з померлими рідними. До вищевказаного переліку документів зокрема входить свідоцтво про народження бабки [PERSON] , яке має підтвердити факт її з нею спорідненості. Проте свідоцтва про народження бабки у неї немає. Так само як і немає свідоцтва про народження її батька та свідоцтва про смерть бабки. Листом Ізмаїльського відділу ДРАЦС в Ізмаїльському районі Одеської області від 14.06.2023 за №937/24.11-76 було повідомлено про відсутність в архіві відділу актового запису про народження її бабки. За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян також не виявлено вищевказаного актового запису. Факт існування [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження між нею та її дідом [PERSON] від 19.10.1976 року серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження її дядька [PERSON] від 09.03.1980 року, тобто доказування не потребує. Повторно звернувшись до Орлівської сільської ради з питань отримання документів, необхідних для оформлення спадщини, після її пояснень про неможливість надати свідоцтво про народження бабки, їй рекомендували звернутися до суду та встановити факт, що має юридичне значення та підтвердити спорідненість між нею та [PERSON] . В судовому засіданні представник заявниці підтримав вимоги заяви, просив заяву задовольнити. Зазначив, що встановлення цього факту потрібно для оформлення спадщини. У судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця є їй племінницею. Жили вони близько від неї. Бабка [PERSON] , [INFO] , це мати батька заявниці [PERSON] . Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні пояснив,\~що заявниця\~є його\~племінницею. [PERSON] це бабуся [PERSON] (це мати [PERSON] , який є батьком заявниці [PERSON] ). Представник заінтересованої особи Ізмаїльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народилася у місті Рені Одеської області та при народженні їй було надано прізвище [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.05.2023 Ренійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м.Одеса). 02.02.1991 року заявниця [PERSON] одружилася з [PERSON] та взяла його прізвище [PERSON] , що підтверджено витягом з ДРАЦС від 23.05.2023 №00039786007 (а.с. 4). [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області (а.с. 5). Відповіддю Ізмаїльського відділу ДРАЦС в Ізмаїльському районі Одеської області від 14.06.2023 за № 937/24.11-76 було повідомлено про відсутність в архіві відділу актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Заявниця [PERSON] є рідною онучкою [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] на території села Орловка Ізмаїльського району Одеської області залишилося нерухоме майно, спадкоємцем якого є заявниця, проте для оформлення спадщини заявниці необхідно довести факт спорідненості з померлими рідними. Інших спадкоємців не має. Згідно наданих\~у судовому\~засіданні показах\~свідків [PERSON] \~та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги [PERSON] щодо визнання факту родинного звязку, а саме того, що що [PERSON] є онукою [PERSON] , [INFO] . У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved