Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У червні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 90\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що з відповідачем він перебував\~у трудових\~відносинах в\~періоди з\~01.03.2017\~року по\~22.04.2019\~року,\~працюючи прохідником\~5\~розряду підземним\~з повним\~робочим \~днем на\~підземних роботах. Під час виконання трудових обов`язків [PERSON] отримав професійне захворювання: хронічна радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. На підставі цього, [PERSON] вперше встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково, 65%\~втрати професійної\~працездатності,\~встановлено потребу\~в медикаментозному\~лікуванні. Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач вважає, що діями відповідача, йому завдано моральної шкоди, що виразилася в наступному: постійно відчуває біль в поперековому відділі хребта, підсилюючий при незначному фізичному навантаженні, з іррадіацією в ліву ногу, оніміння та судоми в лівій нозі, кашель з мокротою. При помірному фізичному навантаженні відчуває задуху, загальну слабкість, печію, став дратівливим, погіршився сон, стали періодичними болі в серці. Постійний сухий кашель, слабкість, суттєво погіршили загальний стан здоров`я. Через професійні захворювання, досить часто отримує лікування в умовах стаціонару, вимушений обмежувати себе в рухах, бо різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на самопочуття, що позбавляє нормального образу життя, активного спілкування з оточуючими, реалізації своїх здібностей, бажань. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач врахував ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я та те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням втрачена на 65%, визначення інвалідом третьої групи безстроково, та заподіяну йому моральну шкоду оцінює в розмірі 90 000 грн. Ухвалою суду від 19.06.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 19.06.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» - адвокат Львов А.Л. надав відзив, просив відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи це тим, що у трудових відносинах з відповідачем перебував з 01.03.2017 року по 22.04.2019 року та був звільнений за власним бажанням, а не за станом здоров`я.\~ І тільки після звільнення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія», позивач «раптово» виявив у себе цілу низку професійних захворювань. Проте, за весь період роботи на підприємстві відповідача, працівник жодних скарг не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив та за результатами яких його було визнано здоровим та придатним для роботи. Крім того, позивач при працевлаштуванні до відповідача знав про наявність в нього хронічних захворювань, усвідомлював, що під час роботи в шкідливих та небезпечних умовах дані хвороби будуть розвиватися, проте під час проходження обов`язкового медичного огляду приховав від адміністрації даний факт. Також відповідач зазначив, що права на працю позивач не позбавлений, оскільки йому встановлено ІІІ групу інвалідності, яка дозволяє провадити різні види трудової діяльності за певних умов. Крім того позивачу Фондом професійних захворювань були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували йому втрачений заробіток, а тому підстав відшкодування моральної шкоди позивачеві немає. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] в періоди з 01.03.2017 року по 22.04.2019 року, перебував у трудових відносинах працюючи прохідником 5\~розряду підземним\~з повним\~робочим \~днем на\~підземних роботах на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія»\~ (а.с. 6-8). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 20 травня 2021 року, затвердженого 21 травня 2021 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, Мяделко А.В. встановлено діагноз: хронічна радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (а.с. 13-16). Встановлено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, а саме: Шахта ім.. Стаханова, ПрАТ «ШУ «Покровське», ДП ВК «Краснолиманська», ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. Як вбачається з п. 18 зазначеного Акту, причинами виникнення хронічного професійного захворювання є пил - фактична величина - 243,7 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 95%. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 148,9 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) фактична величина 97,5 Вт, при нормативному значенні 45 Вт. Маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів 29% часу зміни при нормативному значенні 25% зміни. Нахили корпусу 175 разів за зміну, при нормативному значенні 50-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 93 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. Згідно довідки серії 12 ААА №098626 від 06.07.2021 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, при первинному огляді [PERSON] встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, встановлено потребу у медикаментозному лікуванні ( а.с. 28). Відповідно до\~Витягу із\~амбулаторної картки\~№253 від 19.04.2021 року КНП «Покровська міська лікарня» Покровської міської ради Донецької області», встановлено, що [PERSON] знаходився під наглядом лікарів, лікувався амбулаторно і стаціонарно з 2016 року по 2021 рік, з діагнозом: хронічний попереково-крижовий радикуліт. Хронічний обструктивний бронхіт (а.с.22-23). Згідно медичного висновку Лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 06.05.2021 року №1391 ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва академії медичних наук України», [PERSON] було встановлено\~діагноз: хронічна радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (а.с. 25). Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України ооральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень статей 153, 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України «Про охорону праці» забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган. Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Отже, порядок установлення факту трудового каліцтва на виробництві визначено законом. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позові, що в результаті отримання ним професійних захворювань він частково (65 %) втратив професійну працездатність та потребує додаткових зусиль до застосування. Крім того, моральну шкоду він пов`язує, з тим, що позивач протягом тривалого часу перебуває у хворобливому стані, постійно відчуває фізичний біль. У позивача змінився звичайний уклад його життя. Компенсація моральної шкоди оцінюється позивачем у розмірі 90 000 грн. Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання [PERSON] професійного захворювання, пов`язаного із виробництвом, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності в загальному розмірі 65% (встановлено при первинному огляді), необхідність лікування, суд визнає, що професійне захворювання зумовило порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, негативно відбилися на його фізичному та психічному стані, змусило змінити спосіб життя, і таким чином, [PERSON] завдано моральну шкоду. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини професійних захворювань, ступінь їх тяжкості, характер та глибину пов`язаних з ними моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя. Крім того, ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок професійних захворювань у розмірі 70 000 грн. Суд не погоджується із запереченнями представника відповідача про відсутність у відповідача підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю їх вини, відсутністю причинного зв`язку між отриманим позивачем професійним захворюванням та протиправними діяннями підприємства,\~оскільки із пунктів 17, 18 вказаного Акту розслідування хронічного професійного захворювання видно, що професійні захворювання позивача виникли внаслідок важкості праці та впливу шкідливих факторів. Жодних доказів на спростування наявності шкідливих факторів робочого місця позивача та його шкідливого впливу на його здоров`я - відповідачем не надано. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподаткованого доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логістичних\~\~ неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року), згідно якої до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 01 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700 грн., а сума визначена до стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700 х 4 = 26 800), суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів. За таких обставин моральна шкода у розмірі 70 000 грн. підлягає стягненню з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а позов\~задоволено частково,\~то з\~ відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий забір за подачу позову у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial