Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

[PERSON] (далі Заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в період з 27 листопада 1987 року по 20 грудня 1987 року, з 02 листопада 1988 року по 25 грудня 1988 року та з 20 лютого 1989 року по 15 березня 1989 року за адресою: [ADDRESS] без реєстрації постійного місця проживання. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що він з 16 травня 1967 року, тобто з моменту народження і до цього часу постійно та безперервно був зареєстрованим та проживав в с. Вовчків Вишгородського (Поліського) району Київської області. Вказаний населений пункт належав до зони гарантованого добровільного відселення серед територій, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (4 категорії). На підставі\~рішення Київського\~окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року: визнано протиправним наказ № 17-ОД від 03.07.2019 року Управління соціального захисту населення Поліської районної державної адміністрації Київської області, яким призупинено статус [PERSON] , як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1); зобов`язано Управління соціального захисту населення Поліської районної державної адміністрації Київської області відновити статус [PERSON] , як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1). Управління соціального захисту населення Вишгородської РДА Київської області надіслало розгорнуту відповідь від 16.11.2022 року за № 47812, за результатом розгляду заяви [PERSON] , щодо виконання рішення суду, де повідомляється, що згідно наданих документів та довідки Іванківського районного відділу міграційної служби за № 503 від 28.02.2019 року [PERSON] був прописаний в с. Вовчків Поліського району Київської області з 16.03.1989 року по даний час, що становить період 3 роки 9 місяців 16 днів, а згідно трудової книжки [PERSON] працював в місцевому колгоспі «Дружба» в с. Вовчків Поліського району Київської області з 21.02.1989 року, що станом на 01.01.1993 року становить період 3 роки 10 місяців 8 днів. А згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлюється статус особам потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, якщо вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали в ці зоні не менше 4 роки. Отже, із наданих документів [PERSON] не вистачає терміну проживання на даній території 2 місяці 15 днів, тому він змушений звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 17 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду /а.с. 34/. 27 квітня 2023 року заявником до суду подано уточнену заяву /а.с. 49-51/. Судовий розгляд неодноразово відкладався з різних причин /а.с. 39, 92/. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник заявника [PERSON] адвокат Іванов Ф.Г. звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі заявника та його представника, позовні вимоги підтримують, наполягають на їх задоволенні. Представники заінтересованих осіб - Управління соціального захисту населення Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно, заяв та клопотань не надіслали. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить наступного. У статті 3\~Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Згідно з частиною першою\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша\~статті 294 ЦПК України). Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2\~ст.15 ЦК України\~- кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 16 ЦК України\~встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Вовчків Поліського району Київської області /а.с. 3, 6/. З довідки до акту огляду МСЕК та експертного висновку убачається, що [PERSON] визнано інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС /а.с. 7, 8, 9/. З наданого заявником посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] дійсно отримав статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, оскільки проживав в зоні посиленого радіологічного контролю /а.с. 10/. Згідно рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року визнано протиправним наказ № 17-ОД від 03.07.2019 року Управління соціального захисту населення Поліської районної державної адміністрації Київської області, яким призупинено статус [PERSON] , як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1); зобов`язано Управління соціального захисту населення Поліської районної державної адміністрації Київської області відновити статус [PERSON] , як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) /а.с. 13-15/. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що він проживав у с. Вовчків Поліського району Київської області, працював у місцевому колгоспі. На підтвердження вказаних обставин заявник надав суду копію своєї трудової книжки та копії актів про встановлення факту проживання від 23.02.2023 року та від 02.03.2023 року з яких слідує, що [PERSON] , [INFO] , народився та проживав в с. Вовчків Поліського району Київської області; Після звільнення з армії [PERSON] повернувся до батьків, які проживали за адресою: [ADDRESS] і проживав постійно без постійної реєстрації до моменту влаштування на роботу в м. Київ 21.12.1987 року на підприємство «Київське спеціалізоване управління 533 треста «Сантехмонтаж-І». Батьків провідував регулярно на вихідні дні та під час відпустки. У зв`язку з трагічними сімейними обставинами (умисне вбивство брата [PERSON] ) з 02.11.1988 р. по 25.12.1988 р. постійно проживав з батьками, які потребували догляду та допомоги. Враховуючи ці обставини, змушений був звільнитися з роботи і переїхати до батьків 20.02.1989 року на постійне проживання; [PERSON] дійсно працював в колгоспі «Дружба» с. Вовчків Поліського (Вишгородського) району на посаді тракторист і проживав в період з 20.02.1989 року по 15.03.1989 року з батьками за адресою: [ADDRESS] без реєстрації /а.с. 24,25/. Крім того, відповідно до довідок № 75 від 24.02.2023 року та № 91 від 03.03.2023 року, виданих Виконавчим комітетом Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області, - [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Вовчків Поліського району Київської області дійсно проживав з своїми батьками за адресою: [ADDRESS] без реєстрації в період з 27.11.1987 року по 20.12.1987 року, з 02.11.1988 року по 25.12.1988 року, з 20.02.1989 року по 15.03.1989 року, допомагав по господарству, працював в колгоспі «Дружба» с. Вовчків Поліського (Вишгородського) району Київської області /а.с. 25, 26/. Факт проживання заявника без реєстрації в [ADDRESS] з його батьками підтверджуються письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] /а.с. 40-41, 45-46/. Отже, з огляду на досліджені докази, суд вважає встановленим факт постійного проживання заявника у с. Вовчків Поліського району Київської області в період, вказаний у заяві, так як ці обставини доведені заявником, а тому заява підлягає до задоволення. Частиною 7\~статті 294 ЦПК України\~встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved