Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

10 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» (далі по тексту позивач) звернулося до Горохівського районного суду Волинської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 16 жовтня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №6М/2007/840-МКЛ/37Ю, відповідно до якого [PERSON] надано у тимчасове користування 49500 доларів США в порядку і на умовах визначених цим Договором. 25 грудня 2014 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/51418/13-ц було стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №6М/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2007 року. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 22 травня 2015 року заочне рішення у вищевказаній справі змінено в частині визначення суми заборгованості. Визначено суму заборгованості, на яку проводиться стягнення, в розмірі 633971 гривень 71 копійка. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2020 року у справі №161/51418/13-ц стягувача ПАТ КБ «Надра» замінено на його правонаступника ТОВ ФК «Морган Кепітал». 30 грудня 2020 року між ТОВ ФК «Морган Кепітал» та ТОВ «ФК Форт» укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав №92-Ф, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №6М/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2007 року, перейшло до ТОВ «ФК Форт». На даний час вищевказане рішення суду не виконане. На думку позивача, наведене дає підстави для нарахування заборгованості за період з 26 квітня 2020 року по 26 квітня 2023 року, а саме 3% річних та інфляційних витрат. Загальна сума заборгованості складає 364119,55 гривень, з яких: інфляційні витрати за період з 26 квітня 2020 року по 26 квітня 2023 року 307045,58 гривень, 3% річних за період з 25 квітня 2020 року по 25 квітня 2023 року 57073,97 гривні. Невиконання відповідачем зобов`язань і зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом. З огляду на викладене, просить стягнути з відповідача 364119,55 гривень інфляційних витрат та трьох відсотків річних, а також судові витрати по справі в розмірі 5461,71 гривень. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 25 травня 2023 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Станом на день розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву на адресу суду не надійшов. В судовому засіданні представник позивача просить позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Посилався на те, що позивач внаслідок пропуску строку позовної давності втратив право на звернення з позовом про стягнення основної заборгованості, в зв`язку з чим не набув права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Дослідивши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії №6M/2007/840-МКЛ/37Ю за умовами якого останній отримав кредит в сумі 49500,00 дол. США терміном на 60 місяців з 16 жовтня 2007 року по 16 жовтня 2012 року. Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кредит надається зі сплатою 14,4% річних, котрі можуть бути змінені додатковими угодами до даного договору, що є його невід`ємною частиною. Крім того, 16 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредитної лінії №6M/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої сторони домовилися, що відповідно до Договору Банк надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 49500,00 доларів США 00 центів терміном на 60 місяців, надалі Транш, терміном з 16 жовтня 2007 року по 16 жовтня 2012 року. Процентна ставка за користування Траншем встановлюється з розрахунку 14,4% річних по терміновому кредиту і 28,8% річних по простроченому кредиту. Крім того, 06 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредитної лінії №6M/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2007 року, відповідно до умов якої сторони домовилися, що відповідно до Договору Банк надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 3900,00 доларів США 00 центів терміном на 53 місяці, надалі Транш, терміном з 06 травня 2008 року по 16 жовтня 2012 року. Процентна ставка за користування Траншем встановлюється з розрахунку 14,7% річних по терміновому кредиту і 29,4% річних по простроченому кредиту. В подальшому, як вбачається з мотивувальної частини рішення апеляційного суду Волинської області від 22 травня 2015 року у справі №161/21418/13-ц, рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 03 березня 2015 року додаткову угоду №2 від 06 травня 2008 року до кредитного договору визнано недійсною. З описової частини рішення апеляційного суду також вбачається, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року в рахунок задоволення вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором №6М/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2009 року в сумі 691136 (шістсот дев`яносто одна тисяча сто тридцять шість) гривень 89 копійок, звернуто стягнення на Предмет застави, а саме: вантажний сідловий тягач Renault Premium, рік випуску 1999, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований РЕГ Луцького MРB ДАІ УМВС України у Волинській області 30 травня 2007 року, який належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] , виданого тим же MРEB; напівпричіп марки Blumhardt рік випуску 1994 червоного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області 30 травня 2007 року, який належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] , виданого тим же МРЕВ; напівпричіп марки Fruehauf, рік випуску 1999, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області 06 березня 2007 року, який належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] , виданого тим же МРЕВ, визначивши спосіб реалізації Предмета застави шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну реалізації заставного майна згідно Договору застави відповідно до експертної оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Рішенням апеляційного суду Волинської області від 22 травня 2015 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року в даній справі в частині визначення суми заборгованості змінено. Визначено суму заборгованості на яку проводиться стягнення в розмірі 633971 гривень 71 копійка, замість зазначеної суми 691136 гривень 89 копійок. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги від 14 травня 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ КБ «Надра». Відповідно до п. 73 Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги, до заявника перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6M/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2007 року. 30 грудня 2020 року, на підставі договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав №92-Ф, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» передало у власність нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» належні йому права вимоги до боржників, зазначених у Додатку №1 до договору. Відповідно до п. 70 Додатку №1 до заявника перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6M/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2007 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2021 року замінено стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» на його правонаступника ТзОВ «ФК Форт» у справі №161/21418/13-ц щодо вимог до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок задоволення вимог ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором №6М/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2009 року. У видачі дубліката виконавчого документа та в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження №51062835 (дата відкриття 13 травня 2016 року) в Горохівському РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області завершене. Боржник: [PERSON] , стягувач: ПАТ КБ «Надра». На момент подання в суд позовної заяви рішення суду апеляційної інстанції від 22 травня 2015 року не виконане, що відповідачем не заперечується. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року в рахунок задоволення вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором №6М/2007/840-МКЛ/37Ю від 16 жовтня 2009 року в сумі 691136 (шістсот дев`яносто одна тисяча сто тридцять шість) гривень 89 копійок, звернуто стягнення на Предмет застави, що належить [PERSON] , з метою погашення заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором. Заочне рішення суду змінене рішенням Апеляційного суду Волинської області від 22 травня 2015 року в частині визначення суми заборгованості визначено суму 633971,71 гривень. Відповідачем не заперечується, що рішення суду щодо звернення стягнення на майно гр. [PERSON] не виконане. Даний факт підтверджується ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2021 року, зі змісту якої вбачається, що у видачі дубліката виконавчого документа та в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року у справі №285/3536/20 (провадження №61-261св22) зроблено висновок, що приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3% річних та інфляційні втрати. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. При цьому, натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності. У даній справі ТзОВ «ФК ФОРТ» просить стянути з [PERSON] 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України від суми простроченої заборгованості за період з 26 квітня 2020 року по 26 квітня 2023 року. 3% річних та інфляційні втрати нараховані на задавнену вимогу, оскільки строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав, термін дії договору сплив 16 жовтня 2012 року, відтак, перебіг позовної давності щодо стягнення основної заборгованості закінчився. ТзОВ «ФК ФОРТ» позову про стягнення задавненої вимоги (основної заборгованості) до [PERSON] не пред`явило. За таких обставин у задоволенні позову ТзОВ «ФК ФОРТ» до [PERSON] слід відмовити у зв`язку з тим, що позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Враховуючи наявність підстав для відмови у задоволенні позовної заяви з огляду на вищевикладене, суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим аргументам представника відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову ТОВ «ФК Форт» сплатило судовий збір у розмірі 5461,79 гривню, а тому такий судовий збір суд покладає на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed