Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, вказуючи, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Заявник спадщину після смерті матері прийняла, однак оскільки у свідоцтві про її народження мати записана « [PERSON] », а у інших правовстановлюючих документах « [PERSON] », нотаріус у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. А тому, просить суд, встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є її матір`ю [PERSON] 13 липня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. На адресу суду надійшла заява від заявника про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі письмових доказів, заяву підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Дослідивши письмові пояснення заявника, свідків, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження заявника [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , матір`ю вказано [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , дані матері заявниці по справі вказано як « [PERSON] », [INFO] . Після укладення шлюбу [PERSON] , 1933 р.н., та [PERSON] , 1937 р.н., 18.07.1955 року було присвоєно прізвище чоловіку та дружині « [PERSON] », та невірно вказано ім`я матері заявниці по справі - [PERSON] замість - [PERSON] , що не відповідає первинному документу. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , актовий запис №17, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Таким чином, через невірне написання імені матері заявниці по справі у трьох різних документах між ними неможливо встановити родинний зв`язок. За життя [PERSON] 25 серпня 2015 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй за законом заповіла своїй дочці - [PERSON] , 1960 року народження, що підтверджується копією відповідного заповіту. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявниці [PERSON] було відмовлено так як не можливо прослідкувати родинний зв`язок з спадкодавцем, роз`яснено, що з даним питанням заявнику слід звернутися до суду. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім цього, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи вищенаведене, а також те, що встановлення даного факту не пов`язане зі спором про цивільне право і ці вимоги ґрунтуються на вимогах ст. 315 ЦПК України, суд вважає, що підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів відсутні, а тому заява підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, а також те, що встановлення даного факту не пов`язане зі спором про цивільне право і ці вимоги ґрунтуються на вимогах п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у відповідності до якого в судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, суд вважає, що підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів відсутні, а тому вимога щодо встановлення факту, належності архівних довідок підлягає задоволенню. Водночас суд враховує, що встановлення факту належності вказаних документу необхідне заявнику для повноцінної реалізації своїх прав, а також те, що встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України. Суд зауважує на тому, що доводи заявника знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд покладає такі на заявника, що відповідатиме вимогам ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно якої при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved