Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У березні 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] , де вона просить негайно відібрати у [PERSON] малолітнього сина [PERSON] та повернути його матері [PERSON] за місцем її проживання: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2019 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також вказаним рішенням встановлено, що кожний другий, четвертий тиждень кожного місяця із 10 год 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 03.08.2020 року. Виконуючи вищевказане рішення суду 27 лютого 2021 року позивач віддала [PERSON] , [INFO], батьку [PERSON] . Син пішов до тата у гарному настрої, на прощання обійняв позивача, поцілував та сказав «люблю тебе мамуся». 28 лютого 2021 року після 18 години відповідач не повернув дитину за місцем проживання матері, мотивуючи тим, що не буде передавати дитину бабусі (матері позивача), а лише позивачу, не дозволив вийти дитині з автомобіля та повернуся із сином додому. Отже, з 27 лютого 2021 року малолітній син [PERSON] перебуває у батька, який самочинно, без узгодження з позивачкою, всупереч судовому рішенню, змінив місце проживання дитини. Неодноразові спроби забрати сина були безрезультатними. Заперечення відповідача. У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначає, що відповідно до графіку визначеного рішенням суду, відповідач 28.02.2021 відвіз сина матері за її місцем проживання, однак матері не було вдома, а сина вийшла зустрічати баба - [PERSON] . Син, [PERSON] , відмовився йти із бабою до матері додому та попросив відповідача (батька) повернутися додому, тому відповідач повернувся із сином. 01 березня 2021 року син [PERSON] у присутності своїх батьків, наряду поліції, адвоката та іншої невстановленої особи, розплакався, відмовився іти з матір`ю, повідомив, що хоче жити з татом і втік до будинку. На час розгляду судом справи про визначення місця проживання дітей, сину було лише 2 роки, тому він не міг висловити свою думку щодо місця проживання, проте на даний час, коли він уже підріс, то чітко висловив своє бажання проживати з батьком. Відповідач вважає, що повернення дитини за попереднім місцем проживання проти її волі суперечитиме інтересам дитини та може негативно вплинути на її емоційний стан та розвиток. Зміст зустрічних позовних вимог. У квітні 2021 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] , де він просить змінити місце проживання дитини [PERSON] з адреси місця проживання матері на місце проживання батька, визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком за адресою: [ADDRESS] . Зустрічний позов обґрунтований тим, що мати дитини систематично ухиляється від виконання судового рішення щодо участі батька дитини у вихованні сина. Відповідно до графіку визначеного рішенням суду, відповідач 28.02.2021 відвіз сина матері за її місцем проживання, однак матері не було вдома, а сина вийшла зустрічати баба - [PERSON] . Син, [PERSON] , відмовився йти із бабою до матері додому та попросив відповідача (батька) повернутися додому, тому відповідач повернувся із сином. 01 березня 2021 року син [PERSON] у присутності своїх батьків, наряду поліції, адвоката та іншої невстановленої особи, розплакався, відмовився іти з матір`ю, повідомив, що хоче жити з татом і втік до будинку. На час розгляду судом справи про визначення місця проживання дітей, сину було лише 2 роки, тому він не міг висловити свою думку щодо місця проживання, проте на даний час, коли він уже підріс, то чітко висловив своє бажання проживати з батьком. Позивач за зустрічним позовом вважає, що повернення дитини за попереднім місцем проживання проти її волі суперечитиме її інтересам та може негативно вплинути на її емоційний стан та розвиток. Отже, враховуючи підтверджене бажання сина жити з батьком та рідною сестрою, прихильність дітей один до одного, враховуючи кращі матеріально-побутові умови проживання у батька, [PERSON] просить змінити місце проживання сина та визначити місце проживання дитини [PERSON] із батьком. Заперечення на зустрічний позов. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] заперечує проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність такого позову. Зазначає, що батько самовільно змінив місце проживання дитини, що призвело до можливості впливати на формулювання думки дитини щодо проживання разом з батьком та ускладнило можливість матері повноцінно спілкуватись із дитиною. Фактично відбулось відчуження дитини від одного з батьків (матері). Вказує на те, що думка дитини, яка стала основною підставою для зміни місця проживання дитини, не ототожнюється з поняттям інтереси дитини. Вважає, що [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що проживання дитини за місцем проживання матері не відповідає його інтересам, чи завдає шкоди його інтересам. Заяви, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Василишина В.В. від 17 березня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 27, 28 т.1). Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про відвід головуючого судді Василишина В.О. від розгляду даної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №361/1872/21 розподілено судді Петришин Н.М. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 26 квітня 2021 року дану справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зміну місця проживання дитини та визначення місця проживання з батьком об`єднано в одне провадження з первісними вимогами [PERSON] . Ухвалою суду від 26 липня 2021 року за клопотанням позивача [PERSON] у справі призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено. 20 січня 2022 року до суду надійшли матеріали справи з експертної установи без виконання експертизи. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник адвокат Савицька С.Л. доводи позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог. Зустрічні позовні вимоги вважають безпідставними, у задоволенні яких необхідно відмовити. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , та просив про задоволення його зустрічних позовних вимог. Обставини справи, що встановлені судом. 07 травня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Від даного шлюбу мають дітей: доньку, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2019 у задоволенні позову [PERSON] до Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання незаконним і скасування розпорядження адміністрації у частині визначення місця проживання доньки із батьком, а також встановленні графіку спілкування дітей між собою було відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Броварської районної державної адміністрації Київської області про скасування вищевказаного розпорядження у частині визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю, а також встановленні графіку спілкування дітей між собою - відмовлено. Даним судовим рішенням визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а малолітнього [PERSON] - з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Із урахуванням інтересів малолітніх дітей, забезпечення їх спілкування між собою, а також забезпечення участі кожного із батьків у їхньому вихованні, відповідно до положень частини другої статті 159 СК України, визначити наступний графік побачень: І, III вихідні кожного місяця з 10.00 год суботи до 18.00 год неділі діти проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] ; II, IV вихідні кожного місяця з 10.00 год суботи до 18.00 год неділі діти проживають з батьком за адресою: [ADDRESS] . Вищевказане рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року. 31.08.2020 головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] (далі - ВП). Призначено виконавчі дії на 12.09.2020 о 10.00 год за участю працівників Служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації і працівників поліції для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця і залучених осіб. 12.09.2020 за результатами проведення виконавчих дій державним виконавцем складено Акт, у якому зафіксовано, що [PERSON] відмовилася від виконання рішення суду. 28.09.2020 державним виконавцем за невиконання без поважних причин рішення суду накладено на [PERSON] штраф на користь держави. Постановою головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ДВС ЦМУМЮ про призначення виконавчих дій та залучення працівників поліції, служби у справах дітей та сім`ї від 28.09.2020 призначено повторні виконавчі дії на 10.10.2020 о 10.00 год за їх участю. За результатами проведення виконавчих дії, 10.10.2020 складено акт державного виконавця. У вказаному акті зафіксовано, що [PERSON] у присутності державного виконавця та залучених осіб виконувати рішення суду відмовляється, посилаючись на те, що дитина може відчути неприємні емоції в присутності незнайомих людей. Після роз`яснення державним виконавцем наслідків повторного невиконання рішення суду, [PERSON] о 10.30 год виконала рішення суду та надала дитину [PERSON] . Постановою державного виконавця від 12.10.2020 виконавче провадження закінчено. 12.01.2021 [PERSON] звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відновлення виконавчого провадження. 12.01.2021 головним державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №3 61/6226/17, виданого 26.08.2020 Броварським міськрайонним судом Київської області. 15.01.2021 постановою призначено виконавчі дії на 23.01.2021, складено акт державного виконавця та зафіксовано, що рішення суду не виконується. За результатами проведення виконавчих дій 23.01.2021 складено Акт державним виконавцем, в якому було зафіксовано, що [PERSON] рішення суду не виконано. Нею було надано заяву про долучення до матеріалів виконавчого провадження довідки ДНУ «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» від 06.01.2021 про те, що дитина, [PERSON] , 05.01 та 06.01.2021 знаходився на стаціонарному лікуванні у дитячого хірурга. Постановою державного виконавця БМВ ДВС ЦМУМЮ від 25.01.2021 за невиконання без поважних причин рішення суду на [PERSON] накладено штраф на користь держави. Також постановами державного виконавця БМВ ДВС ЦМУМЮ від 25.01.2021 залучено працівника Служби у справах дітей та сім`ї і працівника поліції для забезпечення охорони громадського порядку та призначено виконавчі дії на 13.02.2021 о 10.00 год за їх участю. 13.02.2021 за результатами проведення виконавчих дій державним виконавцем складено акт про виконання [PERSON] рішення суду. Постановою державного виконавця від 15.02.2021 виконавче провадження закінчено. 29 червня 2022 року спеціалістами Служби було здійснено обстеження умов проживання [PERSON] за вищевказаною адресою, про що було складено відповідний акт №235. Під час проведення обстеження встановлено, що [PERSON] проживає з малолітніми дітьми, [PERSON] та [PERSON] , та цивільною дружиною. Будинок загальною площею 143,3 кв.м, житловою - 61,4 кв.м. У будинку наявні газо-, водо- та електропостачання. Будинок мебльований, наявна побутова техніка. У будинку чисто, охайно. Зі слів [PERSON] , боргів по сплаті комунальних послуг немає. Для дітей виділені окремі мебльовані кімнати. Обоє дітей забезпечені ліжками, шафами. У малолітнього [PERSON] багато іграшок. Діти забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування. Для дітей створені належні умови для проживання та виховання. З 22.06.2022 по 29.06.2022 фахівцем із соціальної роботи Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було проведено оцінку потреб сім`ї [PERSON] , про що було складено відповідний висновок, згідно з яким батько задовольняє потреби дітей у повному обсязі. Відповідно до характеристики від 24.05.2022, наданої виконуючою обов`язки керівника апарату [PERSON] , [PERSON] працює у Господарському суді міста Києва на посаді помічника судді. Надана позитивна характеристика. Згідно з довідкою про доходи, наданою вищевказаною установою, [PERSON] за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 нарахована заробітна плата у розмірі 114 504,90 грн. Згідно довідок наданих Державним авіаційним підприємством «Україна» від 16.06.2022 та 20.06.2022, [PERSON] працює на цьому підприємстві на посаді начальника служби (Фінансова служба) та за період з січня 2021 року по травень 2022 року їй нарахована заробітна плата у розмірі 574 976, 51 гривень. Вищевказане підприємство надало позитивну характеристику №01-26/508 від 28.06.2022 щодо працівника [PERSON] . Відповідно до характеристики від 01.07.2022 №1.12.4-36/07/6687, виданої старостою Требухівського старостинського округу Броварської міської територіальної громади, [PERSON] зареєстрована та проживає в с. Требухів. За час проживання характеризується з позитивної сторони. Відповідно до довідок, наданих консультативно-діагностичним центром Комунального некомерційного підприємства Броварська багатопрофільна клінічна лікарня», [PERSON] та [PERSON] під наглядом лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебувають. Відповідно до характеристики від 24.05.2022 №01-23/81, наданої Требухівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Броварської міської ради Броварського району Київської області, [PERSON] навчається у школі з 01 вересня 2021 року. На заняття учень приходить завжди охайно одягнений, у гарному настрої, врівноважений. На даний момент [PERSON] проживає в родині батька. Батько сумлінно виконує батьківські обов`язки. Систематично цікавиться справами сина, відвідує батьківські збори, виконує рекомендації вчителів. Мама теж часто приходить у клас, щоб поспілкуватись із [PERSON] , або телефонує, щоб дізнатись про справи сина. З 28.03.2022 і по теперішній час навчається дистанційно. Учень постійно працює, виконує всі завдання та результати тато присилає на «Viber». Згідно декларації №0001-Х2КО-ХЕА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, виданої комунальним некомерційним підприємством Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» 17.06.2021, [PERSON] є пацієнтом даної медичної установи. Відповідно до довідки від 25.05.2021, виданої комунальним некомерційним підприємством Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броварський міський центр медико-санітарної допомоги», [PERSON] знаходиться на обліку в АЗПСМ №8 з народження і по теперішній час. З березня 2021 року на профілактичні огляди, лікування та вакцинацію дитини звертається лише батько, [PERSON] , оскільки він з ним проживає. Установлено, що [PERSON] звернулася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо захисту від домашнього насильства. У своєму зверненні остання зазначила, що її колишній чоловік, [PERSON] , вчиняє психологічне насильство стосовно їхнього спільного сина, [PERSON] . За дорученням секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, комісією служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області 28.04.2021 за місцем проживання [PERSON] здійснено обстеження умов проживання дітей та здійснено оцінку рівня безпеки дитини, [PERSON] . Ознак, які можуть свідчити про вчинення психологічного насилля з боку батька по відношенню до його малолітнього сина не виявлено, що підтверджено актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 28.04.2021 №39/04-04.8. Також за дорученням міського голови Броварської міської ради Броварського району Київської області проведено повторну перевірку щодо можливого порушення прав та інтересів дітей. За результатами повторної перевірки складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] від 13.12.2021 №57/04-04.8, акт оцінки потреб сім`ї/особи від 13.12.2021, висновку оцінки потреб сім`ї від 13.12.2021 та встановлено, що ознак, які можуть свідчити про вчинення психологічного насилля з боку батька по відношенню до його малолітнього сина не виявлено. Відповідно до листа від 13.07.2022 №4819/1,12,3/В, виданого відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 29 червня 2022 року спеціалістами Служби було здійснено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт № 234. Під час проведення обстеження встановлено, що [PERSON] проживає за даною адресою зі своїми батьками та своєю бабою. Будинок загальною площею 97,8 кв.м, житловою - 43,4 кв.м. У будинку наявні газо-, водо- та електропостачання. Наявна побутова техніка, меблі. Технічний стан помешкання задовільний. Зі слів [PERSON] , заборгованість зі сплати комунальних послуг відсутня. Для малолітнього [PERSON] виділена окрема кімната, в якій наявні меблі (ліжко, шафа для речей, телевізор), іграшки, одяг та література. З 22.06.2022 по 29.06.2022 фахівцем із соціальної роботи Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведено оцінку потреб сім`ї [PERSON] , в якій зазначено, що вона фактично доглядає, виховує та займається розвитком малолітнього сина, але її колишній чоловік перешкоджає бачитись із сином. Також, матір рідко бачиться з дітьми, при зустрічах приносить подарунки і по можливості передає. Установлено, що 10 березня 2021 року [PERSON] звернувся до психолога, спеціаліста вищої категорії [PERSON] . За час роботи з психологом з 10.03.2021 по пройдено курс психотерапії та надано висновок, де вказано, що психоемоційний стан дитини та розвиток відповідає віковим нормам. Виховний процес збалансований з позитивним емоційним розвитком дітей. Дитина контактна, життєрадісна, відкрито висловлює свою думку, відстоює свою правоту, приводить аргументи, що свідчить про різносторонній розвиток особистості в умовах збалансованого виховного процесу. Дитина позбулась тривожності, невпевненості, страху перед помилкою, зникла роздратованість та замкнутість. Дитина показала значну динаміку інтелектуального росту за шкалою Векслера. Рівень тривоги знизився до мінімального за дослідженням тесту «Дитячий тест тривожності». Натомість дитина чинить опір контактам або взагалі відмовляється контактувати, тобто уникає стосунків з матір`ю. Причиною цього є зайва упертість, дух протиріччя, поведінка, викликана попереднім негативним впливом у стосунках з матір`ю самої дитини та перенесений досвід спілкування з матір`ю сестри [PERSON] , що є відповідним шаблоном для наслідування. Відмова від контактів може бути частковою або повною та включати в себе згоду на відвідування матері, але разом з тим опір для спілкування, прояву почуттів та взаємодії. Даний стан взаємовідносин негативно впливає як на дітей, так і на саму матір. 19.11.2021 проведено опитувальник «Аналіз сімейних відносин» практичним психологом, сімейним психотерапевтом [PERSON] , в ході якої проведена діагностика типу виховання батьком власних дітей та оцінка психоемоційного стану дітей після курсу арт-терапії з метою корекції подальшої роботи з дітьми спеціалістом, та надано висновок: стиль виховання батька [PERSON] відповідає загальноприйнятим нормам виховного процесу, що не суперечить повноцінному розвитку особистості його дітей, сприяє їх розвитку та повноцінному функціонуванню. Психоемоційний стан дитини, [PERSON] , стабільний, такий, що не загрожує психофізичному розвитку дитини. Дитина відкрита, сміливо веде діалог, спокійна, радісна, емоційно збагачена. Не боїться помилитись у дії та відповіді, що заважало у спілкуванні та взаємодії до терапії. Супровідна терапія (арт-терапія) спеціалістами центру корекції та розвитку дитини проводилась курсами (4 заняття на місяць) з інтервалом один місяць. За цей час батько показав себе, як відповідальна особа, стриманий, люблячий, турботливий, активно приймав участь виконуючи сімейну програму по корекції виховного процесу для формування єдиного, збалансованого виховного процесу для обох дітей. Органом опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області наданий до суду висновок щодо розв`язання спору від 16.08.2022, де зазначено, що беручи до уваги той факт, що малолітній [PERSON] проживає разом з батьком та сестрою близько півтора року, враховуючи прив`язаність та тісний емоційний зв`язок між братом та сестрою, її вплив на формування думки брата, думку самої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне змінити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та визначити його місце проживання разом із батьком [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює спеціалістом органу опіки та піклування та сімейних форм виховання, вказала, що була заява про насильство в сім`ї, тому вона та інші працівники приїжджали за місцем проживання [PERSON] , спілкувались із дітьми, загрози для життя дітей не виявлено. Батько був незадоволений спілкуванням свідка з дітьми, тому пізніше з ними спілкувався інший психолог. Щодо небажання дитини повертатись до матері, вказала на те, що рішення щодо місця проживання дітей мають приймати дорослі і вони можуть подати дитині обставини так, щоб у дитини не було психологічної травми. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у квітні 2021 року батько [PERSON] звернувся до неї за допомогою, оскільки у сина [PERSON] була тривожність, плаксивість. Вона, як психолог провела тестовий матеріал та проводила декілька разів психотерапію з дитиною окремо та разом з батьком. Причиною тривожного стану дитини може бути винесення конфлікту батьками на огляд дітей, [PERSON] став свідком з`ясування стосунків батьків. [PERSON] обрав сторону сестри [PERSON] , яка стала гарантом захисту та безпеки дитини. Щодо синдрому емоційного відчуження, то вказала, що в [PERSON] є ознаки відчуження від матері, проте в [PERSON] - відчуження не виражене. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що супроводжувала [PERSON] та [PERSON] після розлучення. При спілкуванні дитина не виявляла ніяких ознак насильства. [PERSON] довіряє сестрі [PERSON] і вона є для нього гарантом безпеки, [PERSON] виконує обов`язки, які не притаманні її віку і це може погано вплинути на її емоційний стан. Небажання [PERSON] бачитись із матір`ю без очевидних причин може свідчити про синдром відчуження, що є насильством. Це може пояснюватись тим, що у батька та його сім`ї більше влади, дитина боїться розчарувати тата, при цьому мати зазнає нешанобливого ставлення з боку батька. Вважає, що синдром відчуження одного з батьків матиме дуже негативний вплив на подальше життя дітей. У судовому засіданні також досліджені під час прослуховування окремих звукозаписів, які надані сторонами, розмови між сторонами та дітьми. Також досліджено відеозапис подій, які відбулись 01.03.2021 року, за участю позивача, відповідача, працівників поліції та інших осіб, де [PERSON] мала намір забрати дитину [PERSON] від батька, проте дитина у присутності великої кількості людей, не захотіла іти до мами, розплакалась та повернулась назад у двір. У судовому засіданні з`ясовувалась думка дитини [PERSON] щодо його повернення за попереднім місцем проживання та визначення місця проживання з батьком. Опитування дитини проводилось за участю психолога [PERSON] , яка проводила з`ясування думки дитини за методикою вивчення сімейної системи за допомогою фігур, також у присутності психолога [PERSON] та представника служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області Басенко Н.І. У судовому засідання дитина [PERSON] пояснив, що він хоче жити із батьком та сестрою [PERSON] , змінювати місце проживання не хоче, так само не хоче проживати з матір`ю, йому подобається жити у батька. Після опитування дитини психолог [PERSON] направила до суду «Аналіз інформації отриманої під час заслуховування думки малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в ході судового засідання, яке відбулось 16.06.2023 у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області». У цьому аналізі психолог [PERSON] зробила такі висновки: «1) У дитини, [PERSON] , спостерігаються складності у наданні характеристик собі та членам родини. Характеристики надавалися односкладні, дитина часто не розрізняє мотивів поведінки членів сім`ї, що може бути ознакою проблем у спілкування в близькому колі. 2) Складності у розумінні та розрізнянні власних емоцій і переживань, що є ознакою зниженого або нерозвиненого емоційного інтелекту. Розвинутий емоційний інтелект передбачає, що дитина вміє ідентифікувати, аналізувати, власні емоції, підпорядковувати власні бажання та прагнення, після чого краще може розуміти, розрізняти емоційні стани інших людей, розрізняти їх наміри та реагувати на них. Розвиток цієї функції відбувається через безпосередню взаємодію дитини із значущими дорослими, в якій дитина забуває досвіду чуйності, уваги до почуттів в свій бік, а потім відтворює цю навичку у власній поведінці. 3) У дитини, [PERSON] , спостерігаються емоційні реакції на фігуру сестри, батька та матері, що дозволяє робити висновки про значущість цих фігур для дитини глибина емоційних переживань та продуктивність емоційного контакту вимагає додаткового вивчення). Ознак емоційної прив`язаності дитини до інших членів сім`ї не було виявлено, спостерігається взаємодію, яку можна охарактеризувати як функціональна, тобто побудована на функції, які дорослий виконує; Стиль виховання в сім`ї батька визначається як авторитарний. Ознаки цього стилю спостерігаються як в ситуаціях взаємодії дитини з членами сім`ї, так і в особистісних проявах дітей, що формуються під впливом цього стилю; 5) Наявні ознаки залучення дитини до конфлікту лояльності; 6) Наразі у дитини, [PERSON] , прослідковується бажання дізнатися яка мама, проте перебування дитини у конфлікті лояльності, втрата досвіду безпосереднього спілкування із власною матір`ю перешкоджають набуття цього досвіду, та надалі можуть призвести до її відчуження.» Також після опитування дитини психолог [PERSON] надала «Консультативний висновок з аналізу інформації отриманої під час заслуховування думки малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в ході судового засідання, що розглядалось 16.06.2023 у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області». У цьому висновку психолог [PERSON] зробила такі висновки: «Емоційне відсторонення мами проявляється у відсутності емоційної взаємодії, співпереживання чи зацікавленості до буденності дитини (телефонні розмови, смс. та фізична взаємодія). Це може включати в себе брак позитивних виразів обличчя мами з минулого, її методи спілкування з дитиною або реакції на емоції. Емоційне відсторонення є наслідком стресу при взаємодії, недовіри, відсутності чесності у стосунках. Втома мами, проблеми у власному житті або відносинах, депресія, або просто неспроможність адекватно взаємодіяти з емоціями дитини. Це може впливати на емоційний розвиток та самооцінку дитини, а також створювати певний негативний вплив на її психологічний стан. Відмова дитини спілкуватись з мамою через недовіру може бути результатом відчуття непевності або розчарування у відносинах, багаторазові обіцянки, не довершення дії. Це може походити від певної події, яка порушила довіру дитини до мами неодноразово, мала систематичне повторення. Розчарування у відносинах з мамою могло виникнути з різних причин. Це може бути пов`язано з недоліками у спілкуванні, нерозумінням, недостатньою підтримкою або відчуттям віддаленості. Розчарування може посилюватися, якщо від мами очікувалися певні речі або якщо вона не відповідає на власні потреби дитини. Потреби дитини включають: 1. Фізичні потреби: Достатній сон, здорова їжа, регулярна фізична активність, забезпечення безпеки та комфорту. Це формування з дитиною алгоритму дня, плану та їх дотримання. Правила поведінки доступні розумінню дитини та їх оцінка в ігровій формі з мотиваційною метою. 2. Емоційні потреби: Підтримка, визнання та прийняття почуттів, можливість виражати свої емоції, розвиток емоційної інтелектуальності. Формування правил емоційної взаємодії між членами родини. Ситуаційні задачі. Власний позитивний приклад. 3. Соціальні потреби: Можливість спілкуватись з однолітками, розвивати соціальні навички, взаємодія з родинним оточенням, дружні стосунки. 4. Інтелектуальні потреби: Стимулююче навчання, доступ до знань та можливість досліджувати світ, вирішувати завдання різного рівня складності. 5. Творчі потреби: Вираження своєї творчості через малювання, музику, літературу, рольові ігри та інші творчі заняття. 6. Впевненість у собі: Відчуття власної вартості, можливість досягати успіху, почуття самодостатності. При взаємодії з мамою всі потреби дитини були порушені (про це свідчать численні тестові матеріали дітей та бесіди за п`ять років). Щоб встановити новий емоційний зв`язок важливо проаналізувати свої дії у взаємовідносинах з психотерапевтом (що жодного разу не зробила мама/обрала агресивний шлях, що більше віддаляє її від дітей) по виховному процесу. Сформувати алгоритми дій по відновленні довіри, притримуванні графіків та обіцянок, цікавитись емоційним станом дитини та його переживаннями кожного дня (почати з смс, телефонних розмов, зустрічі). Проявити підтримку в спорті, визнати право дитини на прояв емоцій. Сприяти спілкуванню з іншими членами родини, пропонуючи відеозв`язок. Ділитись відео своїх досягнень та просити поради у деяких питаннях у дитини, щоб дати відчуття значимості. Цікавитись навчанням, хвалити та мотивувати дитину. Цікавитись творчим потенціалом дитини, відвідувати музеї, тематичні заходи, дитячі вистави. Формувати впевненість у собі вислуховуючи думку дитини. Виховний процес батька збалансований відповідно до основних фізіологічних потреб дитини, такий, що доречний саме цим дітям, їхньому темпераменту та характеру. Не існує правильного виховного процесу, а лише той, який не шкодить та має за основну ціль розвиток основних потенціалів дитини. Батьком проведено безліч тестів, що дали можливість оцінити, збалансувати та гармонізувати виховний процес і при цьому дати дітям самостійність у виборі, розвиток емоційно-вольової сфери, поваги до рідних. Взаємовідносини дітей з членами родини теж збалансовані. Вони розуміють повагу, любов, співчуття та труд, що забезпечить їм запоруку успіху у дорослому житті (відповіді дитини стосовно всіх членів родини абсолютно прийнятні для 8 років та мають відображення розуміння їх ролі). Важливо зазначити, що спеціаліст діагност має розуміти рівень відповідальності в своїх діях, юридичну відповідальність та орієнтуватись в межах своєї компетентності (недопустимо присвоювати діагнози, психічні порушення, що є компетенцією клініцистів та порушує права честі та гідності особистості).» До матеріалів справи відповідачем [PERSON] долучені судові рішення: рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі №320/1408/21 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №320/1408/21. Із вказаних судових рішень видно, що позивач [PERSON] зверталась до адміністративного суду із позовом про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Авєріної М.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №361/6226/17, виданого 26.08.2020 Броварським міськрайонним судом Київської області про накладення на [PERSON] штрафу на користь держави у розмірі 1700,00 грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення суду відповідно до статті 641 Закону України «Про виконавче провадження». У задоволенні позову - відмовлено. Представник позивача - адвокат Савицька С.Л. подала заяву про визнання вищенаведених доказів недостовірними та недопустимим, та просила не брати їх до уваги при вирішенні спору. Заява мотивована тим, що за своєю формою та змістом вбачається, що вказані судові рішення отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень через повний доступ до інформаційних ресурсів вказаного реєстру. З листа Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 № 02-13/390/23 на адвокатський запит № а/з-17ц від 21.07.2023 вбачається, що Господарський суд міста Києва не звертався до адміністратора з листом стосовно надання повного доступу до електронних примірників рішень [PERSON] . Відтак, є підстави вважати, що вказані докази отримані [PERSON] з грубим порушенням норм законодавства. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не пояснив, яким чином та, де отримав вказані судові рішення. Відтак, суд погоджується з аргументами представника позивача та визнає докази на аркушах справи 81-85 том 3 та на аркушах справи 66-74 том 4, а саме копії рішення Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року у справі № 320/1408/21 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі № 320/1408/21 - недопустимими. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною першою статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. У частині першій статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Відповідно до статті 8 цієї Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Установлено, що судовим рішенням від 17.12.2019 визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю, проте 27.02.2021 року відповідач самочинно змінив місце проживання дитини, не повернувши дитину за місцем її проживання, посилаючись на те, що дитина сама не захотіла повертатись. Посилання батька на те, що він мав намір повернути дитину виключно матері, проте коли вийшла зустрічати [PERSON] бабуся - дитина відмовилась виходити, є безпідставними та маніпулятивними, та не свідчать про неможливість виконання судового рішення батьком дитини. При цьому, з наданих до суду доказів та наданих сторонами пояснень, не встановлено, що на момент зміни місця проживання дитини існували обставини, які створювали реальну небезпеку для життя та здоров`я дитини. Отже, всупереч судовому рішенню, яким визначено місце проживання дитини, відповідач протиправно утримує дитину за своїм місцем проживання з 27.02.2021 та тривалий час не виконує вищевказане судове рішення, і за таких умов матір фактично не бачиться із сином. У судовому засіданні батько неодноразово повторював, що не заперечує проти спілкування позивача з дітьми, проте за тривалий час фактично не вжив жодного засобу для сприяння спілкування матері з дітьми, в тому числі й сином. У статті 162 СК України встановлена презумпція правомірності поведінки того з батьків, з ким проживала дитина. Якщо інший з батьків вважає такі умови непридатними для дитини, то способом захисту прав дитини є пред`явлення позову про зміну місця проживання малолітньої особи, а не самочинна зміна її місця проживання. Якщо відповідач доведе, що той, з ким проживала дитина, жорстоко поводився з нею, експлуатував дитину, тримав дитину в умовах, небезпечних для її життя та здоров`я, у позові повинно бути відмовлено. Дитина не може бути повернута, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я. При розгляді даної справи до суду не надано належних та допустимих доказів того, що за попереднім місцем проживання [PERSON] з матір`ю існувала чи існує реальна небезпека для його життя чи здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Доводи відповідача про те, що процес відібрання дитини у батька негативно позначиться на психологічному і фізичному здоров`ї дитини, травмує її психіку, суд не бере до уваги, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами. Ураховуючи викладене, та оскільки відповідач протиправно утримує дитину, при цьому судом при розгляді справи №361/6226/17 встановлено, що визначення місця проживання дитини із матір`ю відповідатиме якнайкращим її інтересам, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для захисту прав позивачки та малолітньої дитини у порядку визначеному статтею 162 СК України. Пред`являючи зустрічний позов, [PERSON] підставою для зміни місця проживання визначив: невиконання позивачем [PERSON] судового рішення щодо графіку побачень батька з дитиною, бажання дитини проживати з батьком та кращі матеріально-побутові умови проживання. Разом з тим, судом не встановлено обставин, які є підставою для зміни місця проживання дитини та визначення місця проживання з батьком. Так, до суду наданий висновок Органу опіки та піклування, відповідно до якого беручи до уваги той факт, що малолітній [PERSON] проживає разом з батьком та сестрою близько півтора року, враховуючи прив`язаність та тісний емоційний зв`язок між братом та сестрою, її вплив на формування думки брата, думку самої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне змінити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та визначити його місце проживання разом із батьком [PERSON] . Однак, суд не погоджується із вказаним висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Зокрема, мотивування висновку про доцільність зміни місця проживання дитини тим, що [PERSON] проживає разом з батьком і сестрою близько півтора року, та має прив`язаність та тісний емоційний зв`язок з сестрою, є безпідставним, оскільки такі обставини не є правовою підставою для зміни місця проживання дитини, враховуючи, що така зміна відбувалась у примусовий спосіб, з ігнорування судового рішення. Суд звертає увагу на те, що предметом цього спору, окрім зміни місця проживання дитини, є відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, яке вже визначене рішенням суду, тому висновки органу опіки та піклування щодо доцільності зміни місця проживання мали ґрунтуватись, в першу чергу, із врахуванням предмету спору за первісним позовом, підстав такого спору та предмету доказування. При цьому суд звертає увагу на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2019 уже надана оцінка умовам проживання обох батьків, та з урахуванням інтересів малолітніх дітей, забезпечення їх спілкування між собою, а також забезпечення участі кожного із батьків у їхньому вихованні, відповідно до положень частини другої статті 159 СК України, визначено графік побачень батьків із дітьми. Тому, при умові належного та добросовісного виконання сторонами вказаного судового рішення, будуть забезпечені та збережені права кожного з батьків та дітей на спілкування, виховання та гармонійний розвиток. Крім того, з пояснень сторін встановлено, що вони проживають в одному населеному пункті, недалеко один від одного, діти навчаються в одній школі, тому брат і сестра, в будь-якому випадку не будуть позбавлені повноцінного спілкування між собою. Із досліджених доказів встановлено, що з часу набрання законної сили судовим рішенням від 17.12.2019, батько [PERSON] неодноразово звертався до виконавчої служби для примусового виконання вказаного рішення [PERSON] , але не зважаючи на це, участь батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею була забезпечена в повній мірі. Відтак, доводи [PERSON] щодо невиконання матір`ю судового рішення, як підставу для зміни місця проживання дитини, є необґрунтованими. З наданих до суду висновків психологів та при опитуванні дитини у судовому засіданні не зафіксовано якихось негативних емоцій [PERSON] по відношенню до матері. Водночас дитина висловила бажання проживати з батьком та сестрою, пояснюючи, що у батька їй комфортніше, оскільки там є [PERSON] , багато друзів, є своя кімната та багато іграшок. Відтак, ураховуючи встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, про те, що висловлена дитиною думка щодо бажання проживати з батьком не може бути самостійною підставою для зміни місця проживання дитини. З огляду на викладене, враховуючи наявність рішення суду, яким визначено місце проживання дитини з матір`ю, неможливість виконання такого без участі боржника, який впродовж тривалого часу не вчиняє жодних активних дій щодо повернення дитини матері, конфліктність стосунків сторін, небажання батька сприяти у налагодженні стосунків дитини з матір`ю, негативне відношення батька до матері, яке дитина все більше переймає як своє власне відношення до матері, тривале розлучення дитини з його матір`ю в комплексі із конфліктними стосунками між батьками та включеність у спір між ними, відсутність можливості налагодження стосунків із матір`ю буде і надалі негативно впливати, незалежно від фактичного місця проживання дитини, а також беручи до уваги відсутність обставин, які загрожують життю та здоров`ю дитини за попереднім місцем проживання, суд приходить до висновку, що вимога про відібрання дитини від батька та повернення матері підлягає до задоволення. Водночас, з вищенаведених мотивів, судом не встановлено обставин для зміни місця проживання дитини, тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Крім того, суд вважає за необхідне повторно (зазначене уже наведено у постанові Київського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року) роз`яснити як [PERSON] , так і [PERSON] , що батьки зобов`язані поважати своїх дітей, їх право на спілкування між собою та право один одного як батьків на спілкування та виховання дітей, а тому повинні виконувати графік зустрічей з дітьми, при встановленні та налагодженні між батьками та дітьми стосунків, утриматись від дій, які можуть їх травмувати, відноситись до своїх прав та обов`язків батьків розумно, виважено та з любов`ю до дітей. Роз`яснити батькам, що у разі потреби вони можуть скористатися сімейною медіацією для визначення способів гармонійного розвитку та емоційного комфорту дітей. Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. На підставі викладеного, та

Outcome: approved