Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначила, що з 27 лютого 2018 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через протилежність поглядів на життя та відсутність взаєморозуміння. Позивач вважає, що за таких умов шлюб носить формальний характер і його збереження є недоцільним. Ухвалою суду від 04 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 19 травня 2023 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 23 червня 2023 року подав до суду заяву про надання строку для примирення. Після наданого судом строку для примирення у судове засідання не з`явився. 23 серпня 2023 року подав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 27 лютого 2018 року, про що Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 106. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Згідно із частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З метою збереження сім`ї, враховуючи клопотання сторони відповідача, суд ухвалою від 23 червня 2023 року надав сторонам строк для на примирення до 23 серпня 2023 року. Разом з тим, вжиті судом заходи для примирення позитивних результатів не дали, позивач свого стійкого наміру розірвати шлюб не змінила. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. За таких обставин суд вважає, що подружні стосунки між сторонами припинені, подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. При винесенні даного рішення, суд також враховує принцип добровільності шлюбу. Так, згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: approved