Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в обґрунтування якого зазначила, що з метою оформлення земельної ділянки в приватну власність площею 0,864 гектарів вона подала клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою до Васильківської міської ради Київської області. У зв`язку із цим було прийняте рішення № 08.64-50-V Васильківської міської ради Київської області від 30 грудня 2009 року, яким їй було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку орієнтовною площею, 0,14 гектарів для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Потім, 07.08.2010 року позивачка подала заяву щодо оформлення та видачу\~державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку\~до відділу Держкомзему у місті Василькові Київської області, до якої додала акт прийому-передачі документів для безоплатних оформлення та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку. Натомість, позивачка вважає, що земельна ділянка на яку вона почала оформлювати технічну документацію відповідним рішеннями Васильківської міської ради Київської області була передана у приватну власність громадянину [PERSON] .. Зокрема, рішенням Васильківської міської ради від 13.06.2018 року № 06.06-40-VII «Про скасування рішення Васильківської міської ради та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину [PERSON] по [ADDRESS] ». Також, рішенням Васильківської міської ради від 22.02.2019 року № 05-69-50-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину [PERSON] по [ADDRESS] » (кадастровий номер земельної ділянки 3210700000:12:025:0120) площею 0,900 га. Кріт того, позивачка зазначила, що вона не зверталася до міської ради із заявою про відмову права на приватизацію вищезазначеної земельної ділянки на яку був наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою. Як наслідок, позивачка вважає порушеним її права на приватизацію земельної ділянки відповідно до статті 118 Земельного кодексу України. Посилаючись на відповідні норми земельного законодавства, позивачка просить: - скасувати рішення п`ятдесятої сесії Васильківської міської ради VII скликання від 22.02.2019 року № 05-69-50- VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину [PERSON] по [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 3210700000:12:025:0120) площа 0,900 га.; - скасувати рішення про державну реєстрації (індексний номер) № 30749300 від 14.03.2019 Виконавчого комітету Васильківської міської ради про державну реєстрацію іншого речового права земельної ділянки, кадастровий номер 3210700000:12:025:0120 за суб`єктом іншого речового права громадянином [PERSON] про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину № 1-1771 виданого 16.11.2021 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою Київської області громадянці [PERSON] ; - скасувати рішення про держану реєстрацію (індексний номер) 61630203 від 16.11.2021 року за суб`єктом іншого речового права громадянином [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право зареєстроване Васильківською міською державною конторою Київської області (а.с. 53 \~58). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідач надав суду відзив на позов у якому зазначив що відповідачем не порушено права позивачки на приватизацію земельної ділянки відповідно до статті 118 Земельного кодексу України та просив відмовити в задоволенню позову з тих підстав, що органом місцевого самоврядування належним чином дотримано процедуру стосовно видачі земельної ділянки [PERSON] (а.с. 132 136). Оскільки відповідач [PERSON] , який отримав копію судового повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та копією позову з додатками, у встановлений судом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 63, 89). Треті особи, які отримали копію судового повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та копією позову з додатками, будь яких пояснень суду не надали (а.с. 63, 65, 66). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Васильківської міської ради № 08.64-50-V від 30.12.2009 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] по [ADDRESS] », надано дозвіл громадянці [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на права власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (а.с. 23). Також, позивачка зверталась до відповідного органу земельних ресурсів із заявою від 07 серпня 20010 року про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,14 гектарів для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , на підставі вищевказаного рішення Васильківської міської ради № 08.64-50-V від 30.12.2009 року (а.с. 24). Крім того, від позивачки було отримано документи для безоплатних оформлення і видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, що підтверджується відповідним актом від 07 серпня 2010 року (а.с. 25). Одночасно, суд враховує загальновідомі обставини перейменування вулиць у місті Василькові Київської області. Натомість, суду не надано відомості про отримання позивачкою державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , на підставі вищевказаного рішення Васильківської міської ради № 08.64-50-V від 30.12.2009 року. Тобто, позивачка не набула права власності на вказану земельну ділянку. Надалі, рішенням № 06.06-40-VII від 13.06.2018 року сорокової сесії Васильківської міської ради VII скликання «Про скасування рішення Васильківської міської ради та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] », скасовано рішення № 05.108-13-VII від 26.07.2016 року тринадцятої сесії сьомого скликання Васильківської міської ради «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] по [ADDRESS] орієнтовною площею 0,0900 гектарів для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 28). Також, рішенням № 05-69-50-VII від 22.02.2019 року п`ятдесятої сесії Васильківської міської ради VII скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] », затверджено гр. [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та передано безоплатно у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0900 гектарів кадастровий номер 3210700000:12:025:0120 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] (а.с. 29). За інформацією Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку від 21.06.2019 року, за [PERSON] на праві приватної власності було зареєстровано земельну ділянку площею 0,09 гектари для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3210700000:12:025:0120 по [ADDRESS] (а.с. 26). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2023 року вбачається, що власником зазначеної земельної ділянки є спадкоємець [PERSON] відповідачка у даній справі [PERSON] (а.с. 76). Вирішуючи спір по суті, суд насамперед керується нормами Глави 19 Розділу ІV Земельного кодексу України, положеннями Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та враховує правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі № 380/624/16. Зокрема, згідно із статтею 14 Конституції України,\~земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; право власності на землю гарантується; це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частинами першою і другою\~статті 78 Земельного кодексу України\~визначено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною першою\~статті 81 Земельного кодексу України\~передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до пункту "а" частини третьої\~статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно із пунктом "в" частини третьої\~статті 116 Земельного кодексу України,\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За змістом пункту "б" частини першої\~статті 121 Земельного кодексу України,\~громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 га. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів місцевого самоврядування в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється нормами статті 118\~Земельного кодексу України. Як на підставу своїх вимог, позивачка посилається на те, що їй було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,14 га по [ADDRESS] . Згідно із частинами шостою і сьомою\~статті 118 Земельного кодексу України\~громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства); відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Згідно із частинами 1, 3 5 статті 791 Земельного кодексу України,\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав; формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до частини першої\~статті 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження. Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»). Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки (тобто Васильківської міської ради) здійснити певні дії на землі власника (тобто Васильківської міської ради), аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет використання земельної ділянки. Тобто, такий дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому. Зі змісту позову вбачається, що спірну земельну ділянку з кадастровим номером 3210700000:12:025:0120 орієнтовною площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд сформовано у результаті дозволу громадянину [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, наданим рішенням Васильківської міської ради від 13.06.2018 року № 06.06.-40-VII «Про скасування рішення Васильківської міської ради та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] ». Станом на дату постановлення цього рішення суду, у суду відсутні відомості про скасування рішення Васильківської міської ради від 13.06.2018 року № 06.06.-40-VII «Про скасування рішення Васильківської міської ради та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] ». У постанові від 17.10.2018 року по справі № 380/624/16 Велика Палата Верховного Суду\~дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку; іншими словами рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процедури отримання права власності на земельну ділянку. Звернення особи до органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. За змістом\~статті 118 ЗК України,\~завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність; таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування з проханням затвердити погоджений проект землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі. Зокрема позивачці було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на права власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] ; при цьому, остаточна площа земельної ділянки буде встановлена під час розробки технічної документації. Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання, зокрема регулювання земельних відносин. У силу вимог частин першої та другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом; при встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Враховуючи вищевикладене, Васильківська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє Васильківську міську територіальну громаду та від її імені і в її інтересах здійснює функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами України, в тому числі і з вирішення питань про надання землі у власність громадянам. Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним; людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у місячний строк. Натомість, до позову не додано та під час розгляду справи суду не надано відомостей про те, що позивачкою подавалось на затвердження до Васильківської міської ради розроблену технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Отже, позивачка не здійснила усіх необхідних й передбачених земельним законодавством дій стосовно проходження процедури безоплатної приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] . Як наслідок, у позивачки відсутні правові підстави для законного володіння вказаною нею спірною земельною ділянкою по [ADDRESS] , оскільки завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Крім того, позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що земельна ділянка по [ADDRESS] на яку позивачка не завершила процедуру приватизації є саме тією (однією і тою самою) земельною ділянкою кадастровий номер 3210700000:12:025:0120 по [ADDRESS] , яку було надано [PERSON] , оскільки остання земельна ділянка, яка на даний час належить [PERSON] у своїй адресі місцезнаходження не має номеру (а.с. 76). Стосовно вимог позивачки про скасування рішень про державну реєстрацію прав, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зі змісту ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі № 826/6720/17, спір про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. З інформаційної довідки 330337144 від 26.04.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 14.03.2019 року державний реєстратор Кручок Н.В. виконавчий комітет Васильківської міської ради, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а саме: рішення Васильківської міської ради від 22.02.2019 року № 05.69-50-VII, вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3210700000:12:025:0120 (а.с. 76). Проте, за змістом позовної заяви відсутні посилання на наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора Кручок Н.В. виконавчого комітету Васильківської міської ради під час державної реєстрації прав власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3210700000:12:025:0120. Також, за змістом позову позивачкою не обґрунтовано які саме норми матеріального права порушено Васильківською міською радою під час державної реєстрації 14.03.2019 року права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3210700000:12:025:0120 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що вказане рішення державного реєстратора вчинено правомірно та обґрунтовано у спосіб й у межах повноважень визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, під час розгляду справи судом не встановлено підстав недійсності свідоцтва про право на спадщину № 1-1771 виданого 16.11.2021 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою Київської області громадянці [PERSON] .. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено обставин: - неправомірності рішення п`ятдесятої сесії Васильківської міської ради VII скликання від 22.02.2019 року № 05-69-50- VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянину [PERSON] по [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 3210700000:12:025:0120) площа 0,900 га.; - неправомірності рішення про державну реєстрації (індексний номер) № 30749300 від 14.03.2019 року Виконавчого комітету Васильківської міської ради про державну реєстрацію іншого речового права земельної ділянки, кадастровий номер 3210700000:12:025:0120 за суб`єктом іншого речового права громадянином [PERSON] про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право; - недійсності свідоцтва про право на спадщину № 1-1771 виданого 16.11.2021 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою Київської області громадянці [PERSON] ; - неправомірності рішення про держану реєстрацію (індексний номер) 61630203 від 16.11.2021 року за суб`єктом іншого речового права громадянином [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право зареєстроване Васильківською міською державною конторою Київської області. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Також, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed