Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

06.07.2023 р АТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 43668,35 грн заборгованості за кредитом, що виникла станом на 31.03.2023 р на підставі кредитного договору № б/н від 24.01.2008 р. Як вбачається з позовної заяви, 24.01.2008 року [PERSON] підписала Заяву № б/н від 24.01.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Приватбанком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Приватбанк виконав усі взяті на себе зобов`язання за Договором та видав відповідачці кредитну картку і встановив на ній кредитний ліміт, а відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним зобов`язанням. Станом на 31.03.2023 року у відповідача виникла заборгованість перед Приватбанком у розмірі 46704,72 грн, з яких: 3640,40 грн - заборгованість за тілом кредита; 39368,61 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3156,25 грн - пеня; 539,46 грн - комісія. Тому позивач просить стягнути з відповідачки в користь Приватбанку 46704,72 грн заборгованості за кредитом і 2684,00 грн судових витрат. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження без участі сторін; відзив на позов та заяву про розгляд справи з участю сторін не подала. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Встановлено, що 24 січня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання відповідачкою Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.23). У Заяві визначено, що [PERSON] отримала кредитку "Універсальна 55 днів пільгового періоду", суму кредитного ліміту на картці 2000 грн з базовою процентною ставкою за кредитом 1,9% на місяць на залишок заборгованості, щомісячною комісією 1% та умови кредитування підтвердила своїм підписом (а.с.23 зворот, 27). З наданого позивачем розрахунку заборгованості та з виписки з особового рахунку позичальника [PERSON] вбачається, що станом на 31.03.2023 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № б/н від 24.01.2008 року становить 46704,72 грн, з яких: 3640,40 грн - заборгованість за тілом кредиту; 39368,61 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3156,25 грн - пеня; 539,46 грн - комісія (а.с.8-16, 17-20). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання і його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач долучив до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.24-29), Інформацію про внесення змін в договірну базу по платіжним карткам, договірну базу по споживчому кредитуванню і в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів (а.с.30-33), Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виданої на [PERSON] щодо встановлення кредитного ліміту, Довідку про номер карток, які видавались [PERSON] на підставі Кредитного договору № б/н від 24.01.2008 р (а.с.21-22). Частиною першою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 31.01.2008 р до 31.12.2012 р при здійсненні розрахунку за кредитом позивач застосовував процентну ставку 22,8 % річних; з 01.01.2013 р до 19.08.2019 р Приватбанк став застосовувати процентну ставку за кредитом 30,00 % річних (а.с.8-16). Проте, суду не надано позивачем доказів про те, що відповідачка ознайомлена із змінами умов кредитування та обслуговування кредитної картки, зокрема, щодо збільшення процентної ставки за користування кредитним коштами, починаючи з 01.01.2013 року, і погодилась з такими змінами. Окрім того при відсутності у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» (на що вказує зміна процентної ставки) без погодження з відповідачем в період з часу виникнення спірних правовідносин (24 січня 2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (06 липня 2023), що стверджується також наданою позивачем Інформацією про внесення змін в договірну базу по платіжним карткам, договірну базу по споживчому кредитуванню і в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів (а.с.30-33). Проте, погодження відповідачки на такі зміни - відсутнє. Отже, застосовані Приватбанком у розрахунках Тарифи не були погоджені з відповідачкою при підписанні Заяви, а також відсутні відомості про те, що саме наданий суду Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи 24.01.2008 р Заяву на видачу кредиту на умовах карки "Універсальна 55 днів пільгового періоду". Встановлено, що загальний залишок заборгованості відповідачки за відсотками, нарахованими на підставі відсоткової ставки, погодженої сторонами в момент підписання відповідачкою заяви на видачу кредиту 24.01.2008 р, станом на 31.12.2012 р становив 2269,81 грн (а.с.11 зворот). Розмір заборгованості за відсотками за період з 01.01.2013 р, заявлений у позові в сумі 39368,61 грн, позивачем не доведений і не обгрунтований з наведених вище підстав, тому задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організації споживачів. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року №39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачі мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24, 129). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. У зв`язку із цим, Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Договору від 30.03.2009 р. За таких обставин та без наданих підтверджень про підстави застосування процентних ставок, неузгоджених сторонами, позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками підлягає задоволенню частково. Разом з тим, з розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3640,40 грн та 2269,81 грн заборгованості за простроченими відсотками, а всього 5910,21 грн за період з 24.01.2008 р по 31.12.2012 р. Водночас, у задоволенні інших вимог, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 14%.

Outcome: partial