Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

28.03.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказує, що під час переформлення земельної ділянки йому стало відомо, що державним виконавцем було накладено арешт на земельну ділянку. Ознайомившись з постановами ДВС позивачем було з`ясовано, що виконавчим документом на підставі якого було порушено ВП є виконавчий напис нотаріуса від 29.01.2020 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Ознайомившись зі змістом виконавчого напису нотаріуса від 29.01.2020 року позивачем було з`ясовано, що даний виконавчий напис є незаконним і необгрунтованим, оскільки вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та відсутні докази безспірності заборгованості, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В підготовче засідання представник позивача не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява в якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, справу слухати у його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в підготовче засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в підготовче засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи відділу ДВС в підготовче засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься заява в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від12.06.2009, №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В підготовчому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved