Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою в обґрунтування якої вказав, що з 23.07.2020 року до 17.08.2020 року працював дорожнім робочим на підприємстві Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» в м. Коростишеві, та виконував роботи пов`язані з ремонтом моста через р. Тетерів, прилеглих огорож, очистки прилеглої території. Вказує, що усно домовився про суму заробітної плати у розмірі 350 грн. в день, після спливу 10 днів 450 грн. в день. Зазначає, що майстер, який доручав йому роботу, 25.07.2020 року повідомив позивача, що його прийнято на роботу офіційно. Вказує, що заробітну плату йому виплатили частково у розмірі 2200 грн., однак документів які б вказували на офіційне працевлаштування не надали, не провели остаточного розрахунку при звільненні. Крім того вказує, що позивачем під час виконання своїх трудових обов`язків створено та подано відповідачу дві раціоналізаторські пропозиції під наступними назвами: «Спосіб очистки і контролю якості обробки важкодоступних місць» та «Спосіб контролю якості обробки важкодоступних місць та оптико-дзеркальний пристрій для його реалізації». Однак відповідачем не здійснено оплату за використання вказаних об`єктів інтелектуальної власності. Тому з урахуванням доводів викладених у відповіді на відзив просить суд зобов`язати відповідача оформити з ним трудові відносини з 23.07.2020 до 17.08.2020 року на виконання робіт дорожнього працівника на повний день, стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати у розмірі 2650 грн., стягнути 86400 грн. за використання двох раціоналізаторських пропозицій, стягнути 484326 грн. 87 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, стягнути 568 557 грн. 63 коп. вихідної допомоги при звільненні, зобов`язати відповідача розглянути раціоналізаторські пропозиції та надіслати повідомлення про бажання чи небажання патентувати як винахід раціоналізаторську пропозицію позивача: «Спосіб контролю якості обробки важкодоступних місць та оптико-дзеркальний пристрій для його реалізації», а також стягнути 300 000 грн. моральної шкоди. В відзиві відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на їх безпідставність, необгрунтованість та протиправність. Зазначають, що дорожні роботи на відповідній ділянці в м. Коростишеві їх підприємство почало виконувати після 01.08.2020 року, що підтверджується додатковою угодою до договору від 27.06.2020 №27/06-20-1 про надання послуг з експлуатаційного утримання доріг загального користування місцевого значення Житомирської області, укладеного між ТОВ «Комфорт Буд Сервіс» та ТОВ «Бахмачгазбудсервіс», за умовами якого вони надають визначені договором послуги з утримання доріг в якості субпідрядника. Вказують, що твердження позивача про те, що він працював на підприємстві не підтверджуються будь-якими належними доказами. Зазначають, позивач цікавився у робітників щодо умов праці обсягу роботи, наявної вакансії та розміру заробітної плати. Однак за результатом спілкування йому було усно відмовлено у прийнятті на роботу. Жодних трудових відносин у них не виникало, позивача не допускали до ремонтних робіт, трудові договори не укладали. Крім того, вказують, що будь-яких раціоналізаторських пропозицій позивач їм не відправляв та не надавав, на підтвердження надають копію журналу вхідної кореспонденції підприємства. Позивач не надає, будь-яких доказів впровадження вказаних раціоналізаторських пропозицій, які призвели до покращення якості та збільшення продуктивності праці у відповідача. Просять відмовити в задоволенні позову. Позивач в судове не з`явився про дату та час слухання повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Крім того обізнаність позивача про дату судового засідання свідчить наявна заява [PERSON] про відвід судді Василенка Р.О., яка була надіслана 21.08.2023 року до суду, в задоволенні якої було відмовлено. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідач в судове не з`явився про дату та час слухання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, причина неявки суду невідома. Будь-яких інших заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази, дійшов до наступного висновку. Згідно копії претензії від 10.10.2020 року слідує, що [PERSON] просить ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» повідомити про намір сплатити 1 032 512 грн. заборгованості на банківський рахунок, який слід відкрити відповідачу в банківській установі на ім`я [PERSON] . Згідно копії відповіді від 20.10.2020 №б/н, слідує, що ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» відмовив у виплаті будь-яких коштів та компенсації у зв`язку з тим, що між підприємством та [PERSON] не було і не має трудових відносин, будь-які договори не укладалися. Відповідно до копії договору від 27.06.2020 №27/06/20-1, укладеного між ТОВ «Комфорт Буд Сервіс» та ТОВ «Бахмачгазбудсервіс», слідує, що ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» в якості субпідрядника надають послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області, Коростишівського району. Додатковою угодою до вказаного вище договору від 01.08.2020 визначено зокрема, що початком надання послуг є 1 серпня 2020 року. Відповідно до копії відповіді Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації від 27.07.2021, слідує, що між Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації (замовник за договором) та ТОВ «Комфорт Буд Сервіс» (підрядник за договором) укладено договір від 10.06.2020 №28-20 на закупівлю послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування, зокрема на автомобільній дорозі О 060814 Коростишів-Кошарища. Для виконання вказаних робіт залучено субпідрядну організацію ТОВ «Бахмачгазбудсервіс», яка протягом 2020 року не проводила ремонтні роботи на мосту на автомобільній дорозі О 060814 Коростишів-Кошарища км. 1+152 через р. Тетерів. (т.3 а.с. 49) Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 5-1 КЗпП України визначено зокрема, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва. В ухвалі від 20.09.2017 у справі № 159/2298/16-ц Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до положень ст. 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України, слідує, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Досліджуючи матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволені позову в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та зокрема в претензії позивача від 10.10.2020 року, яку він надіслав на адресу ТОВ «Бахмачгазбудсервіс», [PERSON] , вказує про те, що він працював на підприємстві дорожнім робочим у період з 23.07.2020 до 17.08.2020 року та просив виплатити йому заборгованість по заробітній платі у розмірі 2650 грн. З урахуванням вказаної заборгованості по заробітній платі позивач здійснив розрахунок виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, вихідної допомоги при звільненні, оплату за використання двох раціоналізаторських пропозицій та моральну шкоду у розмірі 300 000 грн. Водночас, будь-яких доказів щодо виконання певної роботи, (певних трудових функцій) в тому числі в якості дорожнього робітника, матеріали позовної заяви не містять. Викладені в позові обставини не підтверджуються будь-якими належними доказами. Надані позивачем фотозображення з його особою на мосту та поблизу автомобільної дороги (т.1 а.с. 142,214-218) не можуть слугувати належними та допустимими доказами виконання тих чи інших робіт на замовлення ТОВ «Бахмачбудсервіс» та не є свідченням виникнення між сторонами трудових відносин. Позивачем не надано суду до прикладу його заяви про прийняття на роботу з підтвердженням її надіслання відповідачу, в якій могли бути вказані обставини або причини, що спонукають його як працівника найматися на роботу зокрема за строковим трудовим договором. Матеріали позовної заяви не містять доказів розрахунку чи виплат здійснених відповідачем, а також отримання позивачем будь-яких коштів, зокрема у визначеному позивачем розміром заробітної плати 450 грн. в день, яку як він вказує в позові частково отримав у розмірі 2200 грн. При цьому незрозуміло хто саме здійснював такі виплати і коли, адже будь-яких доказів на підтвердження отримання частини коштів за вказану ним роботу останній не надав. Більше того, позовна заява, а також наявні в справі заперечення [PERSON] не містять, відомостей про те, які самі функції він виконував як працівник ТОВ «Бахмачбудсервіс» з 23.07.2020 до 17.08.2020 року, а наявні фотозображення щодо фарбування ним огорожі чи її частини не є свідченням виконання трудових функцій в якості працівника ТОВ «Бахмачбудсервіс». Тобто надані позивачем фотознімки не дозволяють їх ідентифікувати за місцем, датою, часом та не є безумовним свідченням виконання [PERSON] функцій працівника ТОВ «Бахмачбудсервіс», тому не є належним доказом. Матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що відповідачем надавалось позивачу будь-яке обладнання чи знаряддя праці, які необхідні для виконання робіт. [PERSON] не надав будь-яких відомостей про майстра який, як вказує позивач здійснював контроль за виконанням поставлених йому завдань та котролював інших працівників, відомості про яких позивач також не вказав. Позивач не долучає будь-яких доказів, що він звертався до відповідача з проханням оформити з ним трудові відносини офіційно та за наявності внести відповідний запис у трудову книжку. Крім того, на підтвердження доводів позивача, матеріали справи зокрема не містять інформації щодо звернення [PERSON] до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про порушення його трудових прав, зокрема щодо відмови в офіційному працевлаштуванні чи наявності інших порушень при оформленні чи звільненні з роботи. Викладені в позові обставини не підтвердженні будь-якими належними та допустимими доказами щодо наявності трудових відносин між сторонами, тому в задоволені вимоги про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладання трудового договору та вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з заробітної плати у розмірі 2650 грн, слід відмовити. Позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 484326 грн. 87 коп., вихідної допомоги при звільненні у розмірі 568557 грн. 63 коп. є похідними від попередньої вимоги, а тому вони також задоволенню не підлягають. Щодо вимоги стягнення 86400 грн. за використання двох раціоналізаторських пропозицій слід відмовити з огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей про використання відповідачем будь-яких раціоналізаторських пропозиції [PERSON] тобто відсутні відомості про порушення його прав інтелектуальної власності та їх використання. З огляду на вказане вимога про зобов`язання відповідача розглянути раціоналізаторські пропозиції та надіслати повідомлення про бажання чи небажання патентувати як винахід раціоналізаторську пропозицію позивача, не підлягає задоволенню у зв`язку з безпідставністю. Окрім того позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і бездіяльністю заподіювача, а також не обґрунтовано, з чого позивач виходив при визначенні розміру заподіяної йому шкоди. Крім того вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. є похідною від вимог щодо стягнення коштів за використання двох раціоналізаторських пропозицій та вимоги про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладання трудового договору, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача , а у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи те, що [PERSON] був звільнений судом від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed