Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

29 листопада 2023 року представник Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (далі Управління) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми надміру отриманої державної допомоги одиноким матерям. В обґрунтування позову зазначили, що відповідачка [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні, як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям з 2008 року. 09 грудня 2019 року [PERSON] повторно звернулась до Управління для отримання допомоги на дітей одиноким матерям, подавши до Управління заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, зазначивши, що потребує допомогу на дітей одиноким матерям. Дана допомога передбачена та призначається згідно Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року. В заяві поданої відповідачем 09.12.2019 власноруч було написано, що вона непрацевлаштована, приватним підприємцем не являється, ознайомлена з тим, що допомога буде призначена на шість місяців та зобов`язалась про всі зміни повідомляти Управління в триденний строк. В доданій до заяви декларації відповідач вказала членів сім`ї: себе- [PERSON] , неповнолітню дочку [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] . В ІІ розділі декларації, а саме доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо, вказала що отримує допомогу тільки від УСЗН по Дніпровському району, за період з 01.06.2019 по 30.11.2019 року, інших доходів не має. Була попереджена про відмову або припинені виплати державної соціальної допомоги в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан. Рішенням Управління від 10.12.2019 року було призначено відповідачу допомогу сім`ям з дітьми на півроку (з 01.12.2019 року по 31.05.2020) року, відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї, в загальному розмірі 4436,00 грн. на місяць. Розпорядженням від 19.05.2020 року було продовжено строк виплати допомоги одиноким матерям з 01.06.2020 по 30.06.2020, відповідно до Постанови КМУ №264 вілд 08.04.2020 року. 28.07.2020 року відповідач повторно звернулась з заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям з одночасним поданням декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням допомоги. Зазначила, що отримує лише соціальну допомогу, інших доходів немає. Рішенням про призначення відповідачу допомоги сім`ям з дітьми на півроку (з 01.06.2020 року по 30.11.2020) року, відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї, в загальному розмірі 4436,00 грн. на місяць. Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 08 квітня 20202 року №264 допомога на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяці без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі поданої особою заяви та необхідних документів, якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги. Рішенням Управління про призначення допомоги сім`ям дітьми від 11.08.2020 року, зроблено перерахунок, яким визначено, що відповідачка не має право на допомогу одиноким матерям з 01.07.2020 року у зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці в період за який перераховується. Відповідно до довідки від 15.08.2020 у [PERSON] утворилась переплата по допомозі одиноким матерям за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 в сумі 4436,00 грн. На адресу відповідача направлено повідомлення про припинення соціальної допомоги та зобов`язання повернути переплачену суму в розмірі 4436 грн. 00 копійки, яке залишилось без реагування. З наведених підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь надміру отриману державну допомогу одиноким матерям в сумі 4436(чотири тисячі триста двадцять) грн. 00 коп., а також стягнути на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району суму судового збору в розмірі 2481,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2022 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву. 24 квітня 2023 року, представник відповідача Блажко У.В., використовуючи підсистему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у позові УПСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району у повномі обсязі. Зазначила, що позивач заявляє вимогу про стягнення надмірно сплачених коштів за липень 2020 року у розмірі 4 436,00 грн. При цьому позивач не надає доказів, щоб підтверджували факт перерахування позивачем таких коштів відповідачу. Більше того, незрозумілим є також той факт, що згідно з рішенням позивача від 30.07.2020 розмір допомоги одиноким матерям (з урахуванням доходів) за липень 2020 року становить 2 318,00 грн на кожну дитину, тобто 4 636,00 грн. Натомість, позивач просить суд стягнути іншу суму - 4 436,00 грн. Згідно з виписки по картковому рахунку [PERSON] 07.07.2020 вона отримала матеріальну допомогу у розмірі 4 436,00 грн. Однак, за який період виплачена ця сума встановити з виписки неможливо, а позивач, у свою чергу, доказів перерахування цієї суми до позову не надає. Отже, за відсутності доведення факту виплати цієї суми неможливо говорити і про її повернення. Також зазначила, що [PERSON] 10.04.2022 уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Також вказала, що як вбачається з обставин справи, відповідач будь-яких неправдивих відомостей, чи приховування обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, не зазначала. Отже, за відсутності зловживань (недобросовісності) з боку відповідачки підстави для стягнення з неї надміру виплачених сум допомоги відсутні. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини неявку суду невідомі, про дату та час розгляду справи повідомлена у встановленому законодавством порядку, 13.02.2023 року надавала заяву про розгляд справи без участі позивача. Відповідачка та представник відповідачки у судове засідання не з`явились, представник відповідача адвокат Блажко У.В. надала заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджується відповідними письмовими доказами, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району року відповідачка [PERSON] , як отримувач державної допомоги одиноким матерям. 09 грудня 2019 року [PERSON] повторно звернулась до Управління для отримання допомоги на дітей одиноким матерям, подавши до Управління заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, зазначивши, що потребує допомогу на дітей одиноким матерям. (а.с.10) В заяві поданої відповідачем 09.12.2019 власноруч було написано, що вона непрацевлаштована, приватним підприємцем не являється, ознайомлена з тим, що допомога буде призначена на шість місяців та зобов`язалась про всі зміни повідомляти Управління в триденний строк. В доданій до заяви декларації відповідач вказала членів сім`ї: себе- [PERSON] , неповнолітню дочку [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] . (а.с.10-11) В ІІ розділі декларації, а саме доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо, вказала що отримує допомогу тільки від УСЗН по Дніпровському району, за період з 01.06.2019 по 30.11.2019 року, інших доходів не має. Була попереджена про відмову або припинені виплати державної соціальної допомоги в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан. (а.с.12-13) Рішенням Управління від 10.12.2019 року було призначено відповідачу допомогу сім`ям з дітьми на півроку (з 01.12.2019 року по 31.05.2020) року, відповідно до розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї, в загальному розмірі 4436,00 грн. на місяць. (а.с.21) Розпорядженням від 19.05.2020 року було продовжено строк виплати допомоги одиноким матерям з 01.06.2020 по 30.06.2020, відповідно до Постанови КМУ №264 вілд 08.04.2020 року. (а.с.22) 28.07.2020 року відповідач повторно звернулась з заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям з одночасним поданням декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням допомоги. Зазначила, що отримує лише соціальну допомогу, інших доходів немає. (а.с.23-24) В поданій до заяви декларації відповідач вказала членів сім`ї: себе- [PERSON] , неповнолітню дочку [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] . (а.с. 25-26). В II розділі декларації, а саме доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) відповідачка вказала, що отримує лише допомогу від УПСЗН по Дніпровському району, інших доходів не має. Рішенням про призначення відповідачу допомоги сім`ям з дітьми на півроку (з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року в загальному розмірі 4436,00 грн. на місяць, з 01.07.2020 року по 30.11.2020 року в розмірі 4626 грн. (а.с.32) Рішенням Управління про призначення допомоги сім`ям дітьми від 11.08.2020 року, зроблено перерахунок, яким визначено, що відповідачка не має право на допомогу одиноким матерям з 01.07.2020 року у зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці в період за який перераховується. Відповідно до довідки від 15.08.2020 у [PERSON] утворилась переплата по допомозі одиноким матерям за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 в сумі 4436,00 грн. На адресу відповідача направлено повідомлення про припинення соціальної допомоги та зобов`язання повернути переплачену суму в розмірі 4436 грн. 00 копійки, яке залишилось без реагування.(а.с.35) 17 серпня 2020 року складено повідомлення [PERSON] про надміру виплачені кошти допомоги одиноким матерям за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 та про те, що вона зобов`язана повернути переплачену суму допомоги і перерахувати 4436,66 грн. до 20 вересня 2020 року на рахунок Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради до Дніпровському району, зазначений у повідомленні (а.с.34). Доказів отримання відповідачем вказаного листа суду не надано. Відповідно до Свідоцтва про шлюб [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що 20 травня 2022 року складено відповідний актовий запис №270. Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Положеннями статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII) визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до приписів статті 18-3 Закону № 2811-XII допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Згідно з частинами першою та третьою статті 18-4 Закону № 2811-XII виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Припинення виплати допомоги здійснюється на підставі відомостей про обставини, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, з місяця, що настає за місяцем, в якому було виявлено зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу. Аналогічні приписи містять і пункти 33, 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751). Відповідно до п. 34 Порядку № 1751 середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Нормами Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року № 486/202/524/455/3370, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства соціальної політики № 404/246/397 від 16 липня 2021 року, не були передбачені підстави для не призначення допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) та припинення її виплати. Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2020 року № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). Орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» з 01 липня 2020 року призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям особам, які звернулися за її призначенням у липні - серпні 2020 року, призначається і виплачується починаючи з липня 2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 35-2 Порядку № 1751 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 632 від 22 липня 2020 року, який застосовується з 1 липня 2020 року, державна соціальна допомога не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах десятому - чотирнадцятому цього пункту). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, допомога на дітей одиноким матерям, є різновидами державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надаються з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки малозабезпечених сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено статтями 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як встановлено статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. В матеріалах справи немає відомостей про те, що [PERSON] , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, порушила будь-які норми законодавства, або зазначила неправдиву інформацію, яка могла вплинути на призначення виплат. Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на [PERSON] ( [PERSON] ) надмірного тягаря. Необхідно також звернути увагу, що у рішенні по справі «Cakarevic v. Croatia» (заява №. 48921/13) від 26 квітня 2018 року Європейський суд з прав людини звертав увагу, що у випадку, коликомпетентний орган приймає рішення на користь заявника та продовжує здійснювати відповідні платежі, заявник має законні підстави припускати, що отримані платежі є юридично правильними. Також ЄСПЛ підкреслював, що з урахуванням того, що сума, яку отримувала заявниця, була достатньо скромною і витрачена на задоволення основних життєвих потреб, вимога до заявниці про відшкодування суми допомоги, виплаченої помилково компетентним органом, становить надмірний індивідуальний тягар для неї і свідчить про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району до [PERSON] про стягнення суми надміру отриманої державної допомоги одиноким матерям має бути відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed