Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

07.12.2022 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 15.05.2015 року в розмірі 5 550 000,00 грн. та інфляційні збитки в сумі 2 314 036,40 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 15.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів за умовами якого [PERSON] отримав позику в сумі 5 550 000,00 грн. строком повернення грошових коштів до 15.05.2020 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] написав розписку. На підставі договору цесії №4 від 04.10.2022 року до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики від 15.05.2015 року. Так як відповідач власні зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув в обумовлені строки, тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім того, у зв`язку з невиконанням умов договору позивач просить стягнути інфляційні збитки за період з 15.05.2020 року по 29.11.2022 року в сумі 2 314 036,40 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не направив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.05.2015 року між [PERSON] (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений договір позики №1505 за умовами якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 5 550 000,00 грн. та зобов`язувався їх повернути не пізніше 15.05.2020 року. Договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з визначеними умовами. На підтвердження факту отримання грошових коштів, 15.05.2015 року [PERSON] написав розписку. 04.10.2022 року між [PERSON] (надалі - Цедент) та [PERSON] (далі - [PERSON] ) був укладений Договір про відступлення права вимоги №04 за умовами якого Цедент передав Цесіонарію права вимоги і Цесіонарій стає кредитором за договором позики №1505 від 15.05.2015 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] . Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, відповідач не виконав власні зобов`язання щодо повернення грошових коштів в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів виконання власних зобов`язань та повернення грошових коштів в повному обсязі. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Таким чином, оскільки [PERSON] надав відповідачу грошові кошти, як передбачено договором позики, однак відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед Позикодавцем/його правонаступником за договором від 15.05.2015 року, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, як правонаступника позичальника, заборгованість в розмірі 5 550 000,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, як встановлено судом, [PERSON] надав відповідачу грошові кошти, про що свідчить відповідні договір та розписка, однак відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед Позичкодавцем чи позивачем, як правонаступником позикодавця [PERSON] ,що встановлено судом, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні збитки нараховані на суму боргу 5 550 000,00 грн. за період з 16.05.2020 року по 29.11.2022 року в сумі 2 314 036,40 грн. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved