Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Представник позивача адвокат Ромась Д.М. звернулася до суду із даним позовом в якому зазначила, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] , яка приходиться матір`ю позивачки та дружиною померлого, також є спадкоємицею. Представник позивачки подав до приватного нотаріуса ХМНО Зінченко Р.П. заяву про прийняття позивачкою спадщини. Нотаріус своєю постановою від 14.06.2023р. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що сплинув шестимісячний строк на прийняття спадщини. Позивачка не могла своєчасно реалізувати свої спадкові права, оскільки, у зв`язку із військовою агресією рф, 18 березня 2023р. разом з малолітньою дитиною вимушена була виїхати з країни до Литовської Республіки, де мешкає до цього часу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 липня 2023р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату. Час та місце слухання справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд позову у її відсутність, при цьому проти задоволення позову не заперечувала та зазначила, що її донька - позивач по справі проживала за однією адресою до смерті [PERSON] по [ADDRESS] . У зв`язку із військовою агресією рф, в березні 2022р. за допомогою волонтерів її донька разом з малолітньою дитиною (півтори роки) вимушена була виїхати спочатку до Львова, а потім до Литовської Республіки, при цьому документи про смерть [PERSON] та документи на будинок залишилися у м.Харкові. 3-я особа приватний нотаріус ХМНО Зінченко Р.П. в судове засідання не з`явилася, просила слухати справу у її відсутність. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та зазначила, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . В матеріалах справи маються всі докази щодо родинних відносин позивача з померлим. Відповідачка [PERSON] , яка приходиться матір`ю позивачки та дружиною померлого, також є спадкоємицею. Позивачка не могла своєчасно реалізувати свої спадкові права, оскільки, у зв`язку із військовою агресією рф, 18 березня 2022 року разом з малолітньою дитиною (1,5 роки) виїхала з країни для збереження свого життя та життя дитини до Литовської Республіки, де мешкає до цього часу. При цьому на момент виїзду позивач виїхала без будь яких документів, які необхідні для прийняття спадщини, а лише взяла з собою особисті документи та речі на дитину. У встановлений законом строк [PERSON] не змогла звернутися до нотаріуса, оскільки була вимушена покинути країну через військову агресію рф, нотаріуси та реєстри також не працювати тривалий час. По телефону державний нотаріус, до якого позивачка додзвонилась, повідомила, що усі нотаріальні дії призупинені на період введення військового стану в країни, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан з 24 лютого 2022 року продовжений і досі. Позивач, перебуваючи в Литовській Республіці, маючи проблеми з у мові країни, де вона перебувала як біженка, тому не мала фактичної можливості звернутися до нотаріальною контори з іншої країни щодо прийняття спадщини. Після першого заїзду в Україну позивач у Львові, отримавши від родичів документі, посвідчила довіреність на виконання дій щодо прийняття спадщини після батька. Представник позивачки звернувся до нотаріуса про прийняття позивачкою спадщини, однак постановою від 14.06.2023р. було відмовлено у зв`язку з с плином шестимісячного строку на прийняття спадщини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що проживає по [ADDRESS] та знав сусідів [PERSON] , його матір [PERSON] та батька [PERSON] . Його батьки товаришували з батьками [PERSON] , з яким вони разом виросли. В подальшому [PERSON] одружився з [PERSON] та у них народилася донька [PERSON] , яка проживала з ними разом. Після народження дитини у [PERSON] він бачив її з коляскою біля будинку. Відносини в сім`ї були нормальні. [PERSON] помер у грудні 2021р. і на похованні він не був присутній. На день смерті батька та після неї [PERSON] проживала в будинку [ADDRESS] . Останній раз він бачив [PERSON] , її дитину та матір [PERSON] у березні 2022 р., та які просили приглянути за будинком. Свідок [PERSON] показав, що проживає по [ADDRESS] та був сусідом [PERSON] , який помер у грудні 2021р. у зв`язку з раком. Домоволодіння були поряд і він спілкувався щодо домоволодіння з [PERSON] , який проживав з дружиною, яка працювала бухгалтером та дочкою [PERSON] , яка постійно проживала з ними. Де була зареєстрована [PERSON] йому не відомо. В подальшому у 2021р. у [PERSON] народилася дівчинка, а в березні-квітні 2022р., після авіаційного нальоту, [PERSON] з дитиною виїхала і після того він її не бачив. Суд вислухав пояснення і доводи представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. У [PERSON] та [PERSON] народилася донька, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження від 13 квітня 1979 року, актовий запис № 3960, серія [NUMBER] . (а.с. 17) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.06.1974р у відділі РАЦС Київського району м. Харкова, про що зроблено відповідний актовий запис № 470 від 01 червня 1974 року. Прізвища після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON]. (а.с.19) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14 грудня 2021року, [PERSON] -батько позивачки, помер [INFO] у віці 70 років, про що складено актовий запис за № 26204. (а.с.18) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі Свідоцтва про права на спадщину за законом від 01 листопада 1997 року посвідченого державним нотаріусом Другої ХДНК Мороз Г.І., 1/2 частина домоволодіння зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно № 2-6045 від 09.07.2003р., та 1/2 частина житлового будинку на підставі Договору купівлі - продажу від 11 жовтня 2003 року, який посвідчений державним нотаріусом Другої ХДНК Азімовою М.Ч. в реєстрі за №4-1126, житловий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці 672 кв.м., що складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 38,2 кв.м., сараю літ. «В», льох літ. «Д», вбиральні літ. «Ж», баня літ. «Е», гаражі літ. «Г», «Б», огорожі № 1,2,3, замощення I, дв. водопровід № 4. Зазначена частина житлового будинку з надвірними будівлями зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно № 4-1126 від 11.11.2003 року за [PERSON] (а.с.20-23) Як вбачається з довіреності від 08 червня 2023 р. виданої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Франчук І.І., [PERSON] уповноважила [PERSON] та Ромась Д.М. , незалежно один від одного бути її представником, зокрема, в нотаріальних органах по оформленню спадкових справ після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с.28) Судом встановлено, що представник позивачки, [PERSON] , який діяв на підставі нотаріальної довіреності, посвідченої 08.06.2023 року за реєстром № 178 Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Франчук І.І., в інтересах позивачки [PERSON] , подав до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14 червня 2023р. приватного нотаріуса ХМНО Зінченко Р.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , який проживав по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що спадщину у встановлений законом шестимісячний строк позивачкане прийняла,так як заяву про прийняття спадщини в порядку ст.1269 ЦК України не подала .(а.с.24) Судом встановлено, що на день смерті батька позивачка [PERSON] не була зареєстрована за однією адресою з померлим, хоча мешкала разом з ним на день смерті та відкриття спадщини. За життя батько позивачки померлий [PERSON] заповіту не склав. Згідно копії паспорту громадянки України виданого на ім`я [PERSON] , остання зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с.12,13) Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72824347 від 14.06.2023р. після смерті спадкодавця [PERSON] зареєстрована спадкова справа за № 70786113, номер у нотаріуса: 12/2023. (а.с.25) Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73227100 від 17.07.2023р. після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] 14.06.2023р. приватним нотаріусом Зінченко Р.П. заведена спадкова справа № 70786113, номер у нотаріуса: 12/2023. Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутні. (а.с.64) На протязі вказаного строку позивачка не змогла звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як в Україні було введено воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений і тому разом з дітьми була вимушена виїхати з країни для збереження свого життя та життя своєї малолітньої дитини. Так, судом встановлено, що 18 березня 2022 року позивачка [PERSON] разом з малолітньою дитиною виїхала з країни до Литовської Республіки де вимушено мешкає й досі у зв`язку з військовою агресією рф та постійними обстрілами нашої держави. З того часу позивачка [PERSON] не поверталася до країни і тільки 07 травня 2023 року приїхала до м. Львова, де одразу у приватного нотаріуса Франчук І.І. оформила довіреність на представництво її інтересів, зокрема, щодо оформлення спадкових справ, подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Як вбачається з копії паспорту громадянки України для виїзду за кордон ( [NUMBER] ) [PERSON] , виїхала з країни 18 березня 2022 року та повернулася лише 07 червня 2023 року, а 14 червня 2023 року - покинула країну прямуючи до Литовської Республіки. ( а.с.47-63) Вказані обставини підтверджується штампами у закордонному паспорті [PERSON] та відповіддю на адвокатський запит з Головного центру обробки Спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-29949/18/23 від 27.06.2023р, про те, що громадянка [PERSON] , [INFO] перетинала державний кордон України у період з 18.03.2022 року по 14.06.2023 р. тільки 07 червня 2023 року при в`їзді та 14 червня 2023 року при виїзді з країни. (а.с.16, 26,27,53) Граничним строком для подання заяви про прийняття спадщини було 13 жовтня 2022 року, відповідно до пункту 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яким було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини, який діяв до 19.06.2023р. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч.3 ст.1223 ЦК України. Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, що визначається ст. 1261 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже законодавчо передбачено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Також, судом встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки, проживала на день смерті разом із батьком у його будинку і коли почала війна та продовжувала проживати у будинку разом з родиною, що підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , однак була вимушена виїхати з країни для збереження свого життя та життя своєї малолітньої дитини. Виходячи з наведеного, зазначені причини не повинні стати на перешкоді в реалізації законного права позивача, що й передбачено чинним законодавством. Згідно з Постановою Верховного Суду у складі постійної колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 були визначені поважні причини строку, необхідного для прийняття спадщини, а саме: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 викладено правову позицію, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). З урахуванням введення на Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану у позивачки [PERSON] виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька, і це можна вважати поважними причинами пропуску цього строку. Початок перебігу строку на прийняття спадщини слід рахувати з дня набрання рішенням законної сили. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., яка на їх відшкодуванні з відповідача не наполягає, тому суд вказані витрати з відповідача не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved