Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позо-вом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. В заяві зазначено, що між АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем була підписана заява б/н від 10.07.2017 року про надання банківських послуг, згідно якої відповідач отримав на картковий рахунок кредитні кошти у розмірі 14\~000 грн. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з публічного акціонерного товариства комерційний бак «ПриватБанк» на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується статутом. Заява відповідача на отримання кредиту разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які розміщені на банківському сайті, що є доступним для загального користування, становлять укладений сторонами договір, який є договором приєднання в силу ст. 634 ЦК України, що підтверджується їхніми підписами в заяві. Позивач свої зобов`язання виконав, відкрив кредитний рахунок на ім`я відповідача зі встановленим початковим кредитним лімітом та надав кредитну картку, строком дії у відповідності до умов договору. У подальшому розмір кредитного ліміту змінено позивачем в односторонньому порядку у відповідності до п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 умов договору. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту у строки передбачені умовами договору з урахуванням відсотків за його користування щомісячно, розмір погашення використаних котів не може бути меншим ніж мінімальний платіж, який розраховується в процентному співвідношенні від загальної суми заборгованості. При порушенні відповідачем строків погашення будь-якого грошового зобов`язання більш ніж на 30 днів, позивальник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 17.07.2019 року у нього виникла заборгованість за договором в сумі 47821 грн. 27 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 23\~556 грн. 65 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту 19\~814 грн. 46 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1696 грн. 77 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 2253 грн. 39 коп., яку просили стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, просить про покладення на відповідача судового збору в сумі 2684 грн., попередньо оплаченого позивачем. Ухвалою судді від 11.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами, при заочному розгляді. Заочним рішення Шевченківського районного суду від 19 серпня 2020 року позов задоволено, рішення набрало законної сили. Ухвалою суду від 2 грудня 2020 року заочне рішення суду від 19 серпня 2020 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містять прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. За згаданих обставин суд у відповідності до ст.ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішувати спір увідсутність представника позива. Після скасування заочного рішення відповідач неодноразово не з`являвся за викликом до суду, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення кореспонденції засобами поштового зв`язку, яка повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання»,а також шляхом направлення СМС-повідомлення засобами мобільного зв`язку, які відповідач отримав. Відзиву на позов, клопотань про відкладення судового розгляду або про вирішення справи у його відсутність відповідач суду не надав. Вказані обставини зі згоди представника позивача, висловленої в його письмовому зверненні, зумовили проведення заочного судового розгляду справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладений договір без номеру від 10.07.2017 року про надання банківських послуг, згідно якої відповідач отримав на картковий рахунок кредитні кошти у розмірі 14 000 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зобов`язання, що витікають з окремих видів правочинів внормовані Підрозділом І Розділу Ш ЦК України. Особливості зобов`язань, встановлених договором кредитування регламентовані параграфом 2 глави 71 Підрозділу І Розділу Ш ЦК України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). В силу ст. 208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, яким є і договір між сторонами, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). З системного аналізу наведених положень цивільного законодавства випливає, що законом до договору кредитування встановлено обов`язковість письмової форми, про дотримання якої свідчить підпис сторін. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У зв`язку з викладеним є очевидним, що у разі укладення договору у письмовій формі усі його умови повинні бути викладеними в договорі та підписаними сторонами. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. В силу ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Заява відповідача на отримання кредиту разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які розміщені на банківському сайті, що є доступним для загального користування, становлять укладений сторонами договір, який є договором приєднання в силу ст. 634 ЦК України, що підтверджується їхніми підписами в заяві. Відповідач шляхом підписання заяви-анкети підтвердив факт ознайомлення з правилами кредитування. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 755/2720/16-ц, згідно з якою відповідач, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг, виявив бажання на отримання кредитних коштів та підтвердив згоду з цими правилами, які є складовою частиною кредитного договору, та підпис під ними не потрібен, якщо сам ці Умови та Правила були чинними під час укладання договору. Позивач свої зобов`язання виконав, відкривши кредитний рахунок на ім`я відповідача згідно зі встановленим початковим кредитним лімітом та надав банківську картку для використання кредитних коштів. Відповідно до п. 2.1.1.3.1 цього договору банк у разі ненепогашення відповідачем боргових зобов`язань до 25 числа кожного місяця нараховує проценти в розмірі, зазначеному у тарифах, що діють на дату нарахування, в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну карту, достатнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального платежу визначено пунктом 2.1.1.3.2. У разі порушення клієнтом терміну повернення кредитних зобов`язань понад 180 днів, клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойки та виконати інші зобов`язання за договором у повному обсязі. Тарифами обслуговування кредитних карт внормовано обов"язок позичальника сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості при порушенні ним строків погашення будь-якого грошового зобов`язання більш ніж на 30 днів. Обов`язковість виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору встановлено статтею 526 ЦК України . Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, як випливає із змісту статті 525 ЦК України. Зобов`язання, встановлені договором, відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на на 17.07.2019 року у нього виникла заборгованість за договором в сумі 47821 грн. 27 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 23 556 грн. 65 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 19 814 грн. 46 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1696 грн. 77 коп., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн., штрафу (як питомої ваги від суми заборгованості) у розмірі 2253 грн. 39 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Надані суду письмові докази, зокрема: анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 9), виписка по картковому рахунку (а. с. 94-97), довідка про отримані відповідачем кредитні картки (а. с. 98), розрахунок заборгованості (а. с. 7-8), вказують на характер правовідносин сторін. За вказаних обставин суд доходить висновку про необхідність виконання стороною прийнятого на себе зобов`язання в договорі, який існує, є правомірним і не визнаний судом недійсним повністю або в певній частці. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, тому суд приймає його як достовірний та допустимий доказ існування цієї заборгованості та її розміру. При вирішенні вимог щодо застосування позовної давності, які викладені відповідачем у заяві про скасування заочного рішення, суд виходить з такого. У відповідності до ч. 2. ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов`язання, частиною першою якої встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Виходячи з викладеного, початок давності для стягнення цих платежів слід обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного з цих зобов`язань (наступного за днем чергового платежу дня) . Таким чином, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення грошових коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Наведене означає, що лише під час дії договору сторони можуть здійснювати свої права, передбачені змістом договору. Правова позиція, відповідно до якої картка діє в межах визначеного нею строку, висловлена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року в справі № 6-14 цс14. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності починається щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Як вже зазначено, зміст зобов`язань позичальника за договором кредитування полягає в обов`язку як повернути кредитні кошти, так і сплатити проценти за користування кредитом під час дії договору. Таким чином, давність звернення до суду з вимогами про стягнення усієї заборгованості за кредитом для кредитора у правовідносинах з відповідачем розпочинається з дня, що слідує за останнім днем дії кредитної картки, яким є 1 червня 2021 року, і не може простиратися на строк, пізніше ніж 1 червня 2024 року (червень 2021 року + три роки). Фінансова установа звернулася до суду 11 листопада 2019 року, що свідчить про дотримання позивачем давності звернення до суду за захистом свого права. У зв`язку з викладеним, виходячи з принципів диспозитивності і змагальності цивільного судочинства, суд вважає, що відповідач не довів ґрунтовності своїх заперечень щодо стягнення належних за договором коштів в сумі, що утворює ціну позову, що не дає підстав для ухвалення рішення на його користь. Тому, на думку суду, позовні вимоги підтверджені й доведені в повному обсязі. Враховуючи, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув кредитні кошти у строк, встановлений договором, заборгованість підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Судовий збір, попередньо сплачений позивачем, у відповідності до правил цивіль-ного процесуального законодавства має бути стягнутий з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved