Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про стягнення заборгованості за договором оренди. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 25.09.2019 між ним та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 24-09-2019-5/2 оренди Обладнання з обов`язковим викупом. Зазначає, що п. 1.1 договору оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування, з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у специфікації, що є додатком до даного Договору у кількості 1 одиниця. Термін оренди згідно п. 3 Договору складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту, а саме до 25.09.2020. Вартість об`єкта оренди становить 97 400,00 гривень, що є еквівалентною 4 000,00 доларів США, яка розраховується та оплачується у гривнях, згідно з курсом НБУ на дату укладення договору (п. 1.1.1 Договору). Відповідно до п.4.1. розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,33 % у місяць від загальної вартості Об`єкту оренди, яка вказана у п.1.1.1 даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місяця, протям строку користування об`єктом оренди відсоток включає у субе суму капіталізації відповідно до п.4.3. Пунктом 4.2. передбачено, що дата повернення всієї загальної суми орендних платежів (відсотків) за (рік) та обов`язкового викупного платежу, згідно п.8.1. Договору, припадає на (366-й) день, а саме до 26.09.2020. Пунктом 4.3. встановлено, що виплата орендних платежів (відсотків) протягом (днів/365-ти) днів з дати заключення Договору не проводиться, а сума щомісячно нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу у розмірі 1 273,00 доларів США та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на (366-й) день з дати укладення цього договору, а саме 26.09.2020. Разом з тим позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання із сплати орендних платежів та обов`язкового викупу майна перед позивачем не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати орендних платежів розмірі 1 273,00 доларів США., що еквівалентно 35 960,60 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 26.09.2020, а також 3 % річних у розмірі 493,60 грн. Окрім цього позивач зазначає, що відповідач свій обов`язок із викупу Обладнання не виконав та повернув йому обладнання лише 07.12.2020, а тому позивач також просить суд стягнути із відповідача на його користь упущену вигоду за період із 26.09.2020 по 06.12.2020 у розмірі 251,11 доларів США. З урахуванням викладеного вище просив суд позов задовольнити. 16.03.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. В ухвалі відповідачу було визначено строк на подання відзиву. У визначений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2021 строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Судом встановлено, що 25.09.2019 між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» (орендар) укладено договір № 24-09-2019-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом (а.с. 4-7). Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За умовами п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц., тип кабелю КВГ 5х6 за адресою: м. Харків, просп. Тракторобудівників, 107. Відповідно до п. 6.1. Договору об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Загальна вартість об`єктів оренди становить 97 400,00 гривень, що на дату укладання Договору становить 4000,00 доларів США (п. 1.1.1.). Пунктом 3.1. Договору визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 25.09.2020. Відповідно до п.4.1. розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,33 % у місяць від загальної вартості Об`єкту оренди, яка вказана у п.1.1.1 даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місяця, протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає у себе суму капіталізації відповідно до п.4.3. Пунктом 4.2. передбачено, що дата повернення всієї загальної суми орендних платежів (відсотків) за (рік) та обов`язкового викупного платежу, згідно п.8.1. Договору, припадає на (366-й) день, а саме до 26.09.2020. Пунктом 4.3. встановлено, що виплата орендних платежів (відсотків) протягом (днів/365-ти) днів з дати заключення Договору не проводиться, а сума щомісячно нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу у розмірі 1 273,00 доларів США та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на (366-й) день з дати укладення цього договору, а саме 26.09.2020. Тобто, розмір орендної плати за вказаним договором складає 93,20 доларів США на місяць (2,33 % від вартості обладнання, яке становить 4 000,00 доларів США), який повинен сплачуватися в гривні згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів - 26.09.2020. За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач, не виконуючи вимоги умови Договору в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, а згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, ст. 625 ЦК України чітко визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У позовні заяві позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором № 24-09-2019-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконав, орендні платежі взагалі не сплачував, що стороною відповідача жодним чином неоспорено та не спростовано. З урахуванням викладеного вище судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов`язання перед відповідачем з виплати орендної плати за договором оренди за увесь період дії договору, що складає 1 118,40 доларів США, (12 місяців * 93,20 доларів США), що еквівалентно 31 593,34 грн. (28,2487 грн. * 1 118,40 доларів США). Таким чином суд приходить висновку про часткове задоволення вимог позивача у цій частині та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості із орендних платежів у розмірі 31 593,34 грн., що еквівалентно 1 118,40 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 25.09.2020. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач прострочив виконання зобов`язання по сплаті платежів з орендної плати, то вимога позивача про стягнення з ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» 3% річних є правомірною. Разом з тим, у висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 27.05.2019 року (справа № 910/20107/17), суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Так, три проценти річних розраховуються з урахуванням боргу помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання. Як було зазначено судом вище, розмір орендної плати за вказаним договором складає 31 593,34 грн., який повинен був бути сплачений у гривні згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів - 26.09.2020. У позовній заяві позивач нараховує 3 % річних за період з 27.09.2020 по день складення позовної заяви - 12.03.2021, а тому загальний термін прострочення складає 167 днів Тобто, розмір 3 % річних за сумою орендних платежів становить: 31 593,34х167х3/100/366=432,47 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача 3 % річних за прострочення зобов`язання із виплати орендної плати у розмірі 432,47 грн. Щодо вимог про відшкодування упущеної вигоди. Крім того, відповідно до п. 8.1. Договору Орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього Договору, або достроково в будь-який час на вимогу Орендодавця, за умови письмового повідомлення Орендодавцем Орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) Орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є Об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього Договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 4 000,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Як встановлено судом вище, термін дії договору оренди сплинув 25.09.2020, проте відповідачем не було сплачено позивачу кошти за викуп обладнання. 07.12.2020 між позивачем та відповідачем було складено Акт приймання-передачі станції до Договору оренди обладнання з обов`язковим викупом № 24-09-2019-5/2 від 25.09.2019 відповідач повернув позивачу об`єкт оренди - станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц., тип кабелю КВГ 5х6 за адресою: м. Харків, просп. Тракторобудівників, 107 (а.с. 13). 08.12.2020 позивач звернувся з листом до відповідача з вимогою сплатити йому орендні платежі за договором оренди та викупити обладнання (а.с. 9). 18.12.2020 відповідачем було надано позивачу відповідь на його вимогу у якій зазначено, що ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» тимчасово не може виконати свої зобов`язання та запропоновано наступні варіанти вирішення даної проблеми: 1. Повернути позивачу об`єкт оренди; 2. Укласти новий договір оренди (а.с. 12). Таким чином встановлено, що станцію заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц., тип кабелю КВГ 5х6 за адресою: м. Харків, просп. Тракторобудівників, 107, відповідачем не було викуплено у позивача, як це передбачено п.8.1. Договору, а було повернуто позивачу 07.12.2020. Позивач у позовній заяві вказує, що оскільки відповідачем станцію заряджання електромобілів змінного струму було повернуто йому не після закінчення строку дії договору, а лише 07.12.2020, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума упущеної вигоди у розмірі 7 104,23 грн. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (абзац другий частини першої, частина друга статті 77 ЦПК України). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню підлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рішення у справi i щодо яких у сторін та інших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Згідно ст. 11 ч.2 п.1 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Враховуючи припис частини четвертої статті 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином. Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував. Врахувавши наведені законодавчі приписи та суд встановив, що позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки у відповідача не було обов`язку за Договором про повернення станції заряджання електромобілів змінного струму. Суд звертає увагу, що повернувши 07.12.2020 позивачу об`єкт оренди - станцію заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц., тип кабелю КВГ 5х6 за адресою: м. Харків, просп. Тракторобудівників, 107, позивач та відповідач фактично змінили умови існуючого між ними договору, оскільки відповідно до п.8.1. Договору відповідач зобов`язувався викупити, а не повернути об`єкт оренди. Тому, оскільки у відповідача не існувало обов`язку щодо повернення об`єкту оренди, тому вимоги позивача щодо стягнення суми упущеної вигоди задоволенню не підлягають. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI). Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9). Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем такі докази були подані до позовної заяви. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу до суду було подано наступні документи: копію Договору про надання правової допомоги укладений між [PERSON] та АБ «Володимира Грінченка» від 15.10.2020, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2020 до Договору про надання правової допомоги б/н від 15.10.2020, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 18.10.2020 до Договору про надання правової допомоги б/н від 15.10.2020, копія квитанції від 25.11.2020, копія квитанції від 18.10.2020 (а.с. 14-18). Загальний розмір витрат на правову допомогу позивача склав 2 700,00 грн. та суд приходить до висновку про обґрунтованість таких витрат та співмірність їх зі складністю справи. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 985,14 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 667,60 грн.

Outcome: partial