Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», яке змінило найменування на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося\~до Ужгородського міськрайонного суду\~з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Ужгородський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про зняття арешту з майна Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02.11.2005 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50211, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 11 200,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,0 % річних за користування кредитом. Також 02.11.2005 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] позичальниця [PERSON] померла. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, банк почав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Аргументи учасників справи Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2014 у справі №308/15079/13-ц позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління публічного акціонернного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені яких діє [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1830 від 02.11.2005, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління AT «Ощадбанк» та [PERSON] на нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована по [ADDRESS] для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 50211 від 02.11.2005 року розмір якої становить 9 682,46 долари США. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки за іпотечним договором від 02.11.2005, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банку України» в особі філії Закарпатського обласного управління AT «Ощадбанк» та [PERSON] , на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості боржника [PERSON] перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління AT «Ощадбанк». Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2015, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 50211 від 02.11.2005 у розмірі 9\~682,46 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1830 від 02.11.2005, укладеного між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована по [ADDRESS] , яка належить відповідачам на праві спільної часткової власності по 1/4 кожному [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; та [PERSON] [INFO] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2018 змінено порядок виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.03.2014 у справі №308/15079/13-ц в частині способу звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: звернуто стягнення\~на предмет\~іпотеки для\~погашення кредитної\~заборгованості,\~розмір якої\~становить \~9\~682,46\~долари США\~46\~центів,\~шляхом продажу\~АТ «Ощадбанк»\~вказаного предмету\~іпотеки з\~укладенням від\~власного імені\~договору купівлі-продажу\~будь-яким\~способом з\~іншою особою-покупцем,\~за ціною,\~що визначена\~незалежним експертом\~ суб`єктом\~оціночної діяльності\~«Закарпатська товарно-земельна\~біржа» станом\~на 18.12.2017\~року та\~становить \~145\~000,00\~(сто\~сорок п`ять\~тисяч)\~гривень,\~з наданням\~права Іпотекодержателю\~проведення реєстрації\~права власності\~предмету іпотеки\~у встановленому\~законом порядку,\~з наданням\~права Іпотекодержателю\~на отриманням\~витягу з\~Державного реєстру\~прав власності,\~з отриманням\~дублікатів правовстановлюючих\~документів на\~нерухомість,\~звернення/отримання\~у відповідних\~установах,\~підприємствах або\~організаціях незалежно\~від форм\~власності та\~підпорядкування необхідних\~документів,\~зокрема отримання\~з реєстраційної\~служби витягу\~з Державного\~реєстру речових\~прав та\~інших передбачених\~нормативно-правовими\~актами дій,\~пов`язаних продажем\~предмету іпотеки.\~Передано предмет іпотеки в управління Банку з передачею ключів від квартири та з наданням права вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами на період його реалізації. Однак, позивачу стало відомо, що виконати вищезгадане рішення та реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки згідно із постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52168945 від 11.11.2016; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52169141 від 14.11.2016; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52169723 від 14.11.2016; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 25166808 від 16.03.2011 накладено арешт на нерухоме майно квартиру, загальною площею 19,5 м2, житловою площею 11,2 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що накладення арешту на зазначене нерухоме майно, яке передане в іпотеку АТ «Ощадбанк» порушує право АТ «Ощадбанк» як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право, встановлене ст.1 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 572, 575 Цивільного кодексу України, на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Позивач зазначає, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. В зв`язку\~з вищенаведеним,\~з посиланням\~на приписи\~ ЦК\~України,\~Закону України «Про виконавче провадження», позивач просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці АТ «Ощадбанк», а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , який накладений на підставі постанови про\~арешт майна\~боржника та\~оголошення заборони\~на його\~відчуження Ужгородського\~міського відділу\~державної виконавчої\~служби Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Закарпатській області\~№ 52168945\~від 11.11.2016;\~постанови про\~арешт майна\~боржника та\~оголошення заборони\~на його\~відчуження Ужгородського\~міського відділу\~державної виконавчої\~служби Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Закарпатській області\~№ 52169141\~від 14.11.2016;\~ постанови\~про арешт\~майна боржника\~та оголошення\~заборони на\~його відчуження\~Ужгородського міського\~відділу державної\~виконавчої служби\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Закарпатській\~області №\~52169723\~від 14.11.2016;\~постанови про\~арешт майна\~боржника та\~оголошення заборони\~на його\~відчуження Ужгородського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Закарпатській області\~№ 25166808\~від 16.03.2011 та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Позиція сторін справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило та письмовий відзив\~на\~ позовну\~ заяву\~ у\~строк,\~ встановлений в ухвалі суду\~від 10.07.2020\~ року,\~до\~суду\~не\~подавали. Законний представник відповідачів у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представники третіх осіб \~Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, яке змінило найменування на Ужгородський міський Відділ державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано Франківськ) , та Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, яке змінило найменування на Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання повторно не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.4\~ ст.223\~ ЦПК\~ України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідачі повідомлені належним чином за адресою реєстрації не з`явилися до суду без\~ повідомлення\~ причин, не подали відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання 08.06.2021 року надійшло клопотання від Ужгородського міського Відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано Франківськ) про надіслання копії позовної заяви; 17.05.2022 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. 21.08.2023 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії 10.07.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 03.11.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Згідно ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України,\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з ч. 7 ст. 81\~ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору,\~з\~власної ініціативи, крім витребування доказів судому\~випадку, коли він має\~сумніви\~у добросовісному\~здійсненні\~учасниками справи їхніх процесуальних\~прав або\~виконанні\~ обов`язків\~щодо\~доказів,\~а\~також\~інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює\~наявність або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,\~які\~мають значення\~для вирішення\~справи\~(ч.\~1 ст.76 ЦПКУкраїни). Принцип захисту судом порушеного права особи\~будується при\~встановленні\~ порушення\~такого\~права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого\~ цивільного\~права у\~разі його порушення, не визнання\~або\~ оспорення (ч. 1 ст.15\~ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право\~звернутися до суду за\~захистом\~свого особистого немайнового або\~майнового права та інтересу.\~Частина\~2 ст.16 ЦК\~України\~передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність\~ відповідного\~порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її\~звернення до суду, порушення має\~бути реальним,\~стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи\~інтересів\~особи,\~яка\~стверджує\~про їх порушення. Гарантоване статтею\~55 Конституції України\~й\~конкретизоване у законах\~України\~право на судовий захист передбачає\~ можливість\~ звернення\~до суду за захистом порушеного права, але вимагає,щоб стверджене\~ порушення\~ було\~обґрунтованим. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 02.11.2005 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50211, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 11 200,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,0% річних, терміном на 156 місяців , до 02.11.2018 року , копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.6-7/ В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 02.11.2005 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.8-9/ Як встановлено судом, [INFO] позичальниця [PERSON] померла. ( а.с.12) Як\~встановлено судом, згідно отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.09.2018 року за № 138996530 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.09.2018 року за № 138993082 /а.с.18-24/стало відомо, що згідно із постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52168945 від 11.11.2016 року; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52169141 від 14.11.2016 року; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52169723 від 14.11.2016 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 25166808 від 16.03.2011 року, накладено арешт на нерухоме майно квартиру, загальною площею 19,5 м2, житловою площею 11,2 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Накладення арешту на іпотечне майно порушує пріоритетні права позивача на переважне перед іншими кредиторами право, встановлене ст.1 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 572, 575 Цивільного кодексу України, на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» Нормативно-правове обґрунтування Відносини,\~що\~склалися з\~приводу зняття арешту майна\~регулюються Цивільним\~кодексом\~України, Законом України «Про виконавче провадження»\~та Цивільним\~процесуальним\~кодексом\~України. Відповідно до ч.2 ст.30\~ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ст.41\~Конституції України та ч.1 ст.321\~ЦК України,\~право\~власності є\~непорушним. Ніхто не може\~бути протиправно\~ позбавлений\~ цього\~права чи\~обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.316\~ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно чч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується,\~розпоряджається\~своїм майном\~на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які\~дії,\~які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.328\~ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не\~заборонені\~законом,\~зокрема із правочинів. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого\~особистого немайнового або\~майнового\~права та інтересу (ч.1 ст.15\~ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений\~законами\~України. Відповідно до ст.16\~ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого\~немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією\~статтею\~способи. Суд може\~захистити цивільне право\~або інтерес іншим способом,\~що\~ встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 Постанови Пленуму ВССУ №5 «Про судову практику в справах\~про\~зняття\~арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може\~бути\~пред`явлений\~власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій\~законній підставі\~майном, що не належить\~боржнику (речове право на\~чуже\~майно). Відповідно до ч.1 ст.572\~ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ч.1 ст.575\~ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Отже, іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Частина 1\~статті 7 Закону України «Про іпотеку»\~передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя (ч. 3\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Для реалізації права іпотекодержателя, останній має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Законом України «Про іпотеку»\~визначені й інші способи реалізації іпотекодержателем своїх прав. Однак, у разі накладання арешту на предмет іпотеки, іпотекодержатель позбавляється права задовольнити свої вимоги, зокрема, шляхом позасудового врегулювання. Відповідно до положень частини першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Як зазначено у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Висновки за результатами розгляду справи Як встановлено судом, зокрема на майно, іпотекодержателем якого є позивач, накладено арешт в ході здійснення виконавчого провадження щодо боржника. Слід звернути увагу на те, що\~Законом (ст. 3 Закону України «Про іпотеку») встановлений\~пріоритет іпотекодержателя на задоволення\~своїх вимог за рахунок\~майна,\~яке перебуває в іпотеці. Судом встановлено,\~що відповідно\~до даних\~інформаційної довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна від\~25.09.2018\~року за\~№ 138993082,\~арешт накладено\~на предмет\~іпотеки починаючи\~з 16\~березня 2011\~року \~постанова про\~накладення арешту\~майна боржника\~№ 25166808\~від 16.03.2011\~року, а згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек /а.с.24/ 03 листопада 2005 року, внесено відповідні реєстраційні записи щодо підстав та об`єкту обтяження, тобто іпотеки та обтяження АТ «Ощадбанк» виникли раніше накладених арештів. Також, судом встановлено, що станом на 14 серпня 2013 року (рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.03.2014 /а.с.13-14/) заборгованість за кредитним договором № 50211 від 02.11.2005 року становить 9 682,46 долари США. Вартість предмету іпотеки однокімнатної квартири, загальною площею 19,5 м2, житловою площею 11,2 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно висновку про вартість майна, виконаного 18.12.2017 СОД «Закарпатська товарно-земельна біржа» /а.с.25/становить 145 000,00 (сто сорок п`ять тисяч) гривень без ПДВ. При цьому, вартість предмета іпотеки є значно меншою розміру заборгованості боржника іпотекодержателю. Таким чином, наявність арешту на іпотечне майно порушує законні права позивача, як іпотекодержателя, на задоволення забезпеченої вимоги. Виходячи з наведеного, накладення арешту на предмет іпотеки є\~незаконним, оскільки дане майно\~є забезпеченням\~виконання зобов`язань перед позивачем,\~а тому позов є обґрунтованим, заявленим у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак\~підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.16\~ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 та ч.5 ст.81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.1 ст.76\~ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.77\~ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.2 ст.78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.1 ч.3 ст.83ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмовими поясненнями третьої особи. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч.1 ст.12\~ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч.2 ст.13\~ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні на явних у справі\~доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейський суд з прав людини\~вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати\~обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати\~детальну відповідь\~на кожен аргумент. Межі цього обов`язку\~можуть бути різними\~в\~залежності від\~характеру\~рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між\~іншим,\~ різноманітність \~аргументів,\~які сторона може представити в суд,\~та відмінності, які\~ існують\~ у державахучасницях,\~ з\~ огляду на положення\~ законодавства,\~ традиції,\~ юридичні\~ висновки,\~ викладення\~ та формулювання \~рішень. Таким чином, питання, чи\~виконав суд свій обов`язок\~щодо подання обґрунтування,\~що\~випливає\~зі статті 6\~Конвенції, може бути\~визначено тільки у світлі конкретних обставин\~справи\~ (Проніна\~проти\~України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ від18 липня 2006 року). Враховуючи вищевикладене, а також приписи\~ст.16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52168945 від 11.11.2016 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52169141 від 14.11.2016 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 52169723 від 14.11.2016 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 25166808 від 16.03.2011 року. Розподіл судових витрат Частинами першою-другою\~статті 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч.1\~ст.133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення\~\~позову, судові\~\~витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та,

Outcome: approved