Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту. в якій просить встановити факт того, що він самостійно виховує та здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . З урахуванням того, що син заявника знаходиться на його одноособовому утриманні та він її самостійно виховує, у нього постала необхідність юридичної фіксації цього факту, оскільки заявник працює в іноземній компанії за контрактом, а тому мають місце постійні відрядження до інших країн, що передбачені контрактом. Крім того, дитина [PERSON] навчається у Французькому ліцеї імені Анни Київської, а тому в подальшому є можливість навчання дитини в даному ліцеї безпосередньо у Французькій Республіці. Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в засідання не з`явилася, просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти заяви не заперечувала. Представник Служби у справах дітей в засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину-сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві про що складено актовий запис за № 1384 /а.с. 22/. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками малолітнього [PERSON] зазначені: [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2023 за позовом [PERSON] до [PERSON] було визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком - [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини /а.с. 40-43/. Рішенням суду встановлено, що [PERSON] одноособово утримує дитину, піклується про нього та забезпечує всім необхідним. Згідно висновку про визначена місця проживання дитини, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою [ADDRESS] /а.с. 25/. [PERSON] навчається у Французькому ліцеї імені Анни Київської, що підтверджується довідкою про навчання /а.с. 12/. Заявник [PERSON] працює в компанії «Renault» на посаді менеджера /а.с.32-35/. Відповідно до п. 4 контракту, визначено, що [PERSON] враховуючи характер його обов`язків. він може бути запрошений для поїздки у Францію або за кордон від імені «Renault s.a.s» і що необхідність поїздки було оцінено у зв`язку з його звичайним місцем роботи /а.с.34/. Крім того, встановлено, що від компанії може вимагатися відрядження або переведення [PERSON] в інші заклади залежно від потреб компанії. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, як встановлено судом, позивач та відповідач є батьками сина[PERSON] , [INFO] , яка проживає та перебуває по теперішній час на утриманні батька. Однак, як встановлено судом, у заявника виникає необхідність щодо вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в останнього постала необхідність юридичної фіксації цього факту, оскільки заявник працює в іноземній компанії за контрактом, а тому мають місце постійні відрядження до інших країн, що передбачені контрактом. Крім того, дитина [PERSON] навчається у Французькому ліцеї імені Анни Київської, а тому в подальшому є можливість навчання дитини в даному ліцеї безпосередньо у Французькій Республіці, а також постає питання щодо переміщення із дитиною без документального оформлення згоди від матері, яка не проживає із дитиною. Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги пояснення матері дитини, яка міститься в матеріалах справи та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно позивачу для безперешкодного переміщення з неповнолітньою дитиною, а також те, що встановлення вказаного юридичного факту не породжує спір про право, суд вважає, що вимоги про встановлення факту перебування дитини на вихованні батька, підлягають до задоволення. Тому, відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення вказаного юридичного факту. При цьому, відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Таким чином, судом встановлено, що на даний час позивач потребує юридичного закріплення у відповідному рішенні суду визначення місця проживання дитини разом з ним, про це між сторонами наявна домовленість, і таке питання може бути вирішене судом разом з іншою вимогою, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог і в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: approved