Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] із позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.07.2023, яка прийнята судом 27.07.2023) про встановлення факту, що має юридичне значення, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , останнім місцем проживання якої є: [ADDRESS] . Після смерті матері, [INFO] відкрилася спадщина у вигляді 19/100 частин будинку по [ADDRESS] , яка належить спадкодавці на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.1971, посвідченого нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Дрюченко В.Г. Позивачка вказує, що, відповідно до ст. 1261 ЦК України, вона є спадкоємицею першої черги та має право на спадкове майно після [PERSON] . Крім того, спадкоємицею першої черги є [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . До того ж, відповідно до ст. 1266 ЦК України спадкоємцем за правом представлення після смерті свого батька на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] є її внук [PERSON] , [INFO] . Як їй відомо, спадкодавця [PERSON] заповіт не залишала. До приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. було подано заяви про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] . У позовній заяві зазначено, що вона у березні місяці 2023 року звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Між тим, 29.03.2023 вона отримала лист з якого вбачається, що нею не подано у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та вважається такою, що не прийняла спадщину. Позивачка стверджує, що підставою того, що вона не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, є те що вона: по-перше, є особою з інвалідністю 2-ї групи. Відповідно до рекомендаційних заходів щодо відновлення працездатності рекомендовано лікування та нагляд кардіолога, невропатолога, сімейного лікаря. Після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , вона дуже перехвилювалася. Нервовий стрес та хвилювання викликані смертю матері, значно вплинули на її стан здоров`я, який і так є незадовільним. Вона майже рік після смерті матері була вимушена підтримувати свій незадовільний стан здоров`я; по-друге, у червні 2022 року та до закінчення шестимісячного строку після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в Україні діяв карантин щодо попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19. Отож, вона маючи незадовільний стан здоров`я, дотримувалася карантинних заходів, і намагалася уникати місць скупчення аби не захворіти; по-третє, 24.02.2022 на всій території Україні було введено воєнний стан. Після того як було оголошено воєнний стан в Україні, вона від`їжджала за межі Черкаської області. Постійно були думки щодо виїзду за кордон для збереження свого життя. Після введення воєнного стану в Україні вона наскільки була психологічно нестабільна, що навіть не могла думати про оформлення спадкового майна. Вважає, що її незадовільний стан здоров`я, який підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 637401, карантинні обмеження та введений воєнний стан на всій території України, є поважними причинами пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини. Крім того, вказує, що нею встановлені невідповідності у документах, а саме те, що вона, відповідно до паспорту громадянина України є [PERSON] , а у свідоцтві про народження записана як [PERSON] . Тобто вбачається розбіжність у написанні імені [PERSON] - і [PERSON], яка виникла при отриманні паспорта громадянина України. Таким чином, існує необхідність у встановленні родинних відносин між нею, [PERSON] , [INFO] , та спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, що [PERSON] є її матір`ю. Встановлення такого факту їй необхідно для оформлення спадкових прав після [PERSON] , яка померла [INFO] . До того ж, позивачка звертає увагу суду на те, що для визначення тотожності у написанні імені [PERSON] [PERSON] , вона 29.05.2023 звернулася до Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України та 31.05.2023 отримала експертний висновок 056/675-а. З експертного висновку вбачається, що «з урахуванням зазначеного особові імена [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ) та рос. [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними». Тобто, враховуючи розбіжність у написанні її імені у паспорті громадянина України - [PERSON] та у свідоцтві про народження запис здійснено російською мовою - [PERSON] , імена [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. Таким чином, вважає, що експертний висновок 056/675-а Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 31.05.2023 є належним та допустимим доказом того, що [PERSON] , яка померла [INFO] є її матір`ю. Враховуючи викладене вище, позивачка просить: -встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] ; -визначити їй, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном 2 (два) місяці, який рахувати з дня набрання рішення законної сили ; -судові витрати покласти на неї. Ухвалою від 27.04.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання з розгляду справи. Крім того, залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Черкаської міської ради. Сторонам та третім особам встановлені строки для подачі заяв по справі. 17.07.2023 позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог, яку прийнято судом 27.07.2023. Відповідно до поданого позивачкою клопотання, ухвалою суду від 27.07.2023 зобов`язано приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. надати до суду: інформацію із спадкового реєстру щодо спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про всіх спадкоємців, про чинні заповіти, відмову від прийняття спадщини, усунення від спадщини, відомості про видані та отримані свідоцтва про право на спадщину після її смерті, копії заяв осіб, які звернулися до нотаріуса про прийняття спадщини. На виконання ухвали суду від 27.07.2023 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. надано копії заяв [PERSON] від 06.04.2023, [PERSON] , яка діє як законний представник малолітнього сина [PERSON] , від 15.08.2022 та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру № 73408152 від 01.08.2023, № 73408120 від 01.08.2023. У підготовчому засіданні представниця позивачки - адвокат Хмельницька Л.М. підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі на підставі обґрунтування, що наведене у позовній заяві і заяві про збільшення позовних вимог та з урахуванням доданих до них матеріалів. Додатково пояснила, що відповідачка [PERSON] є рідною сестрою позивачки, а відповідач [PERSON] є рідним племінником позивачки і вони, в тому числі і мати [PERSON] - [PERSON] , не заперечують проти задоволення заявлених позовних вимог. Крім того, зазначила, що усі судові витрати сторона позивача залишає за собою. У підготовче засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, подавши до суду письмову заяву від 15.07.2023 про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Додатково зазначила, що вона, будучи рідною сестрою [PERSON] , підтверджує той факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . У підготовче засідання відповідач [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , не з`явилися. 18.07.2023 [PERSON] подано до суду письмову заяву від 14.07.2023 про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Додатково зазначила, що їй відомий той факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . У підготовчому засіданні представниця третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради за довіреністю - Барабанщикова О.А. при ухваленні рішення по даній справі покладалася на розсуд суду. Відповідачами відзив на позов не подано. Третьою особою письмові пояснення по суті позову також не надані. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, враховуючи визнання відповідачами позову за нормами ст.ст. 206, 207 ЦПК України. Заслухавши пояснення представниць позивачки та третьої особи, враховуючи думку відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [INFO] народилася [PERSON] , про що Черкаським міськвідділом РАЦС видане повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.05.1988 та складено відповідний запис за № 3240. У розділі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 7). 15.05.1993 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Ірдинською селищною Радою Черкаського району (актовий запис № 3). Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] (а.с. 8). У паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 18.12.1996, карті фізичної особи - платника податків від 27.10.2004, пенсійному посвідченні серії [NUMBER] від 15.09.2022, довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 637401 від 09.08.2022 позивачка вказана, як - [PERSON] , [INFO] (а.с. 3-5). До того ж, згідно з експертним висновком № 056/675-а від 31.05.2023, наданим експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України Андрієнко Л.О., - особові імена [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] , свідоцтво про укладення шлюбу, запис [PERSON] ) та рос. [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності в записах виникли внаслідок сплутування через посередництво розмовних форм офіційних імен [PERSON] та [PERSON] (рос. [PERSON]) або документальної фіксації розмовного варіанта особового імені [PERSON] - [PERSON] (рос. [PERSON]) (а.с. 90). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038972455 від 23.03.2023, [PERSON] та [PERSON] 05.01.1973 уклали шлюб, актовий запис № 9. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 9). Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038973276 від 23.03.2023, з урахуванням витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00039916859 від 01.06.2023, [PERSON] та [PERSON] 08.07.1982 уклали шлюб, актовий запис № 1265. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 10, 89). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 2121 від 28.06.2022 та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 28.06.2022 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді 19/100 частин будинку по [ADDRESS] , яка належить останній на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.1971, посвідченого нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Дрюченко В.Г. (а.с. 19, 20). Таким чином, вказані вище обставини дають суду підстави зробити висновок, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За приписами ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно із п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення, так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Сiмeйнi вiднocини - цe вiднocини, якi виникaють мiж члeнaми ciм'i, poдиннi ж вiднocини є вiднocинaми виключнo мiж poдичaми зa пoxoджeнням. Пpи цьoмy, зa кpитepiєм oбcягy ciмeйнi вiднocини є шиpшими зa вiднocини poдиннi: cyб`єкти poдинниx вiднocин зaвжди є cyб`єктaми вiднocин ciмeйниx, вoднoчac cyб`єкти ciмeйниx вiднocин нe y вcix випaдкax є poдичaми зa пoxoджeнням, тoбтo cyб`єктaми poдинниx вiднocин (нaпpиклaд, пoдpyжжя, ycинoвлювaч тa ycинoвлeнa ним дитинa тoщo). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , оскільки при написанні імені позивачки у свідоцтві про народження та у інших документах було допущено орфографічне розподібнення документальних записів [PERSON] та [PERSON] (рос. [PERSON]), внаслідок неврахування походження цього імені, під впливом його російської вимови або через орфографічне посередництво відповідного запису російською мовою. При цьому, судом встановлено, що з-за викладеного (різні імена позивачки у її свідоцтві про народження та у ряді інших документів, зокрема паспорті тощо), позивачка не може довести наявність у неї підстав для прийняття спадщини після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Що стосується вимог позивачки про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 29.03.2023 позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За результатами розгляду вказаної заяви приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. надано відповідь № 56/01-16 від 29.03.2023, з якої вбачається, що [PERSON] в установлений законом строк до нотаріуса не подала заяву про прийняття спадщини, та на момент смерті спадкодавця зареєстрованою за місцем проживання спадкодавця не була, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла. Крім того, роз`яснено її право звернутися до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини (а.с. 11). Відповідно до матеріалів, наданих на виконання ухвали суду від 27.07.2023, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. повідомлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину прийняли: її внук - [PERSON] , [INFO] , її дочка - [PERSON] , [INFO] . Інформація про відмову від прийняття спадщини, усунення від спадщини в зазначеній спадковій справі, відсутня. За даними Спадкового реєстру заповітів від імені [PERSON] не виявлено. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України). Як визначено ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п. 3.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012 №296/5, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п. 3.16). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.17). Як визначено п. 3.18 Порядку, не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Аналізуючи зібрані по справі докази у контексті наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважних причин, враховуючи, що вона, зокрема є особою з інвалідністю ІІ групи та за рекомендаційними заходами щодо відновлення працездатності їй необхідно було лікування та нагляд кардіолога, невропатолога та сімейного лікаря. Крім того, судом враховується та обставина, що станом на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так і на момент закінчення шестимісячного строку після її смерті, Кабінетом Міністрів України встановлено карантин на всій території України, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, яким були визначені певні обмеження. До того ж, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, який діє і на час розгляду справи. Крім того, встановлені під час розгляду справи спадкоємці після смерті спадкодавця [PERSON] , до яких пред`явлені позовні вимоги, також визнали право позивачки на спадкування після смерті своєї матері/бабусі і висловили позицію про визнання ними даного позову, в тому числі і законний представник неповнолітнього відповідача [PERSON] . Таким чином, за результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог у частині встановлення позивачці додаткового строку у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , враховуючи позицію інших учасників справи, зокрема відповідачів, які є спадкоємцями після смерті [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Разом з тим, судові витрати слід залишити за позивачкою, враховуючи її позицію з цього приводу, яка висвітлена у п. 3 прохальної частини позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved