Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

22 травня 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 червня 2022 року о 14 год. 30 хв. сталася ДТП за участю транспортного засобу Renault Magnum 440, [NUMBER] , який перебував на стоянці, та Mang TGX 18.440, [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] , по [ADDRESS] . На місці ДТП було складено повідомлення про ДТП в порядку, передбаченому п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обидва транспортні засоби належать на праві власності позивачу. Він у встановленому порядку звернувся до відповідача, у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність власника Renault Magnum 440, [NUMBER] , однак йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки за спричинену шкоду не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Позивач з таким висновком страховика не погоджується та зазначає, що цивільно-правову відповідальність у даному випадку виникла у водія [PERSON] , а не у позивача як власника транспортного засобу. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 3\~404,61 грн, 248,59 грн. інфляційного збільшення, 23\~798,22 грн. пені нарахованої позивачем на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а також 65,20 грн. 3% річних. Відповідач у письмових поясненнях на адресу суду, які по суті є відзивом, позов заперечив з тих підстав, що чинним законодавством не передбачено відшкодування майнової шкоди, якщо особа її завдала власному транспортному засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2022 року о 14 год. 30 хв. сталася ДТП за участю транспортного засобу Renault Magnum 440, [NUMBER] , який перебував на стоянці, та Mang TGX 18.440, [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] , по [ADDRESS] . На місці ДТП було складено повідомлення про ДТП в порядку, передбаченому п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.13). Сторонами не заперечується, що власниками обох транспортних засобів є позивач у справі [PERSON] (а.с.16-17). Цивільно-правова відповідальність позивача, як власника транспортного засобу Renault Magnum 440, [NUMBER] , була застрахована у відповідача (а.с.14). Позивач у встановленому порядку звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування однак листом від 23 вересня 2022 року йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки за спричинену шкоду не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону (а.с.10). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до п.1.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. У пункті 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З аналізу вищенаведених положень матеріального закону слідує, що страховиком, згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовується лише шкоду майну третіх осіб. Відшкодування шкоди, яка завдана за участю транспортних засобів, які належать лише страхувальнику, чинним законодавством не передбачено. Позивач фактично підміняє один вид страхування іншим, оскільки відшкодування шкоди, в незалежності від особи, яка її завдала, передбачено лише договорами добровільного страхування транспортних засобів (так зване «КАСКО»), але за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, таке відшкодування неможливе та суперечить самій суті цього виду страхування. Доводи позивача про те, що цивільно-правова відповідальність в даному випадку настала не для нього, а для водія [PERSON] суд відхиляє, оскільки позивач добровільно допустив цю особу до керування транспортним засобом, який може використовуватися за своїм призначенням лише з комерційною метою. Враховуючи статус позивача, як фізичної особи-підприємця з основним видом діяльності згідно КВЕД «49.41 Вантажний автомобільний транспорт», слід дійти висновку, що [PERSON] у даному випадку виконував функцію водія за трудовим або цивільно-правовим договором. Позивач не повідомляє суду у яких правових відносинах він перебуває з [PERSON] , але в незалежності від формального оформлення відносин між ними, за правилами ч.ч.1, 2 ст.1172 ЦК України, саме позивач несе цивільно-правову відповідальність або як роботодавець, або як замовник за договором підряду, в тому числі усного. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки у даному випадку Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування майнової шкоди, яка завдана лише третій особі, а позивач фактично відповідальний за завдання майнової шкоди власному майну, суд дійшов висновку, що відповідач обгрунтовано відмовив у виплаті страхового відшкодування, відтак, у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, всі судові витрати позивача залишаються за ним.

Outcome: dismissed