Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з цивільним позовом до Ради адвокатів м. Києва, про стягнення безпідставно отриманих коштів. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що у період часу з 09.11.2017 по 20.02.2020 чотирма окремими платежами помилково здійснив оплату коштів загалом в сумі 5169,50 грн. на користь РАДИ АДВОКАТІВ МІСТА КИЄВА (ідентифікаційний код 38517528) з призначенням платежів: 70% щорічного внеску адвоката. 23.11.2021 при відвідуванні Ради адвокатів міста Києва по вул. Борисоглібській, 3 в м. Києві, з метою отримання банківських реквізитів для сплати щорічного внеску адвоката за 2021 рік, оскільки він не зміг згенерувати квитанцію для сплати, йому стало відомо, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру адвокатів з 28.03.2013 його право на заняття адвокатською зупинено згідно з пунктом 1 частини статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VІ. 29.11.2021 відповідачеві було вручено вимогу щодо повернення помилково сплачених 5169,50 грн., яка залишена без розгляду та задоволення. Просить стягнути з Ради адвокатів м. Києва, безпідставно отримані кошти, та вирішити питання судових витрат. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду надав, у якому заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що позивачем не доведено факт недобросовісності дій набувача коштів Ради адвокатів міста Києва, відсутня рахункова помилка, оплата внесків є добровільною. Тому права позивача відповідачем не порушено. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. 09.11.2017 по 20.02.2020 позивач чотирьма окремими платежами здійснив оплату коштів загалом в сумі 5169,50 грн. на користь РАДИ АДВОКАТІВ МІСТА КИЄВА (ідентифікаційний код 38517528) з призначенням платежів: 70% щорічного внеску адвоката, що підтверджується копіями квитанцій. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру адвокатів з 28.03.2013 його право на заняття адвокатською зупинено згідно з пунктом 1 частини статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VІ. 29.11.2021 відповідачеві вручено вимогу щодо повернення помилково сплачених 5169,50 грн, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 58 Закону № 5076-УІ, утримання органів адвокатського самоврядування може здійснюватися за рахунок щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування. Відповідно до рішення № 4 від 03.02.2017 затверджено Положення про внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування (нова редакція) з подальшими змінами (далі - Положення про внески), (https://unba.org.ua/assets/uploads/legislation/pologennya/2023-02-21-polozhennya- 11 63fc71e905f21.pdf) Частиною другою ст. 58 Закону № 5076-УІ передбачається, що адвокати, право на заняття адвокатською діяльністю яких зупинено, звільняються від сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування на період зупинення такого права. Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 розділу 3 Положення про внески визначено, що належним джерелом фінансування забезпечення діяльності органів адвокатського самоврядування визнаються добровільні внески адвокатів, адвокатських бюро, адвокатських об`єднань, які надійшли на банківські рахунки Національної асоціації адвокатів України, рад адвокатів регіонів. При цьому значення слів «добровільні внески» слід розуміти, як такі, що здійснюються з власного бажання, доброї волі, без насилля, примусу. Як вбачається зі змісту позовної заяви. Позивачем платежі у вигляді щорічних внесків адвоката здійснювались добровільно, без будь-якого насилля чи примусу з боку регіонального органу адвокатського самоврядування. Позивач вказує, що 23.11.2021 при відвідуванні РАмК з метою отримання банківських реквізитів для сплати щорічного внеску, оскільки він не зміг згенерувати квитанцію для сплати, йому стало відомо, що відповідно до відомостей ЄРАУ з 28.03.2013 його право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 31 № 5076-УІ. Зазначеною нормою закону передбачено, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. На переконання суду твердження Позивача про те, що йому лише з 23.11.2021 стало відомо про зупинення його права на заняття адвокатською діяльністю, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до інформації ЄРАУ право на заняття адвокатською діяльністю Позивача зупинено 28.03.2013 за його ж заявою . Отже, Позивач про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю мав об`єктивну можливість знати/довідатись про ці обставини безперешкодно в любий момент починаючи з 2013 виходячи з наступного. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи про стан своїх майнових прав. Відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Аналогічні правові позиції Верховного Суду України викладені у справах № 6-2469цс16 від 16.11.2016; № 6-832цс15 від 28.09.2016; № 6-2165цс15 від 14.09.2016; № 6-152цс14 від 29.10.2014; № 6-1503цс16 від 21.12.2016; № 6-3029цс16 від 08.06.2016. Таким чином, доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо, оскільки позивач повинен також довести той факт, що він не міг довідатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У свою чергу, відповідач повинен довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. (Постанова Верховного суду України від 29 жовтня 2014р. у справі №6-152цс 14 та від 03.02.2016р справа № 6-75цс15). Згідно з п. 1.1 ст. 1 Порядку № 26 Єдиний реєстр адвокатів України - це електронна база даних, яка містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набули права на зайняття адвокатською діяльністю, та про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Рада адвокатів України забезпечує ведення ЄРАУ, координує діяльність, здійснює організаційне, методичне, інформаційне забезпечення рад адвокатів регіонів щодо внесення ними відомостей до ЄРАУ та надання витягів з нього. Національна асоціація адвокатів України, 28.11.2012 о 15 год. 21 хв. на своєму офіційному веб-сайті, опублікувала «Оголошення щодо початку функціонування Єдиного реєстру адвокатів України» (https://unba.org.ua/news/187-news.html). Даним оголошенням Рада адвокатів України повідомила про початок функціонування із 16 січня 2013 року Єдиного реєстру адвокатів України. Також, відповідно до п. 11 розділу 5 Положення про РАУ, затвердженого Установчим з`їздом адвокатів України від 17.12.2012 (зі змінами), рішення Ради адвокатів України оприлюднюються на офіційному сайті НААУ, а також можуть бути оприлюднені у засобах масової інформації, які визначаються Головою Ради або Радою адвокатів України. Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року № 34 визначений офіційний сайт Ради адвокатів України: www.unba.org.ua. Інформація, що внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою та доступною в режимі перегляду на офіційному веб-сайті НААУ, за винятком випадків, передбачених Порядком. Таким чином Позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації з ЄРАУ відносно себе як адвоката, а відтак бути обізнаним про звільнення від сплати щорічного внеску на період зупинення адвокатської діяльності. Реалізація норм права - це втілення у вчинках людей тих вимог, які в загальній формі відображені у нормі права. Реалізація норм права є безпосереднім результатом правового регулювання, конкретний його прояв через активну поведінку особи. Індивідуальна форма правореалізації полягає в можливості особи самостійно (в індивідуальному порядку) використовувати свої юридичні права і виконувати покладені на неї юридичні обов`язки. Однак, як вбачається, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують той факт, що Позивач намагався дізнатися відповідну інформацію. Пасивна поведінка Позивача щодо реалізації своїх прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не свідчить про порушення відповідачем прав позивача. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК, якщо потерпіла особа знає, що в неї немає зобов`язання для сплати коштів, проте здійснює таку сплату (постанова Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21). Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи- набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. При визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі, слід враховувати, що акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад, зокрема добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Слід зазначити про наявність майна, яке не підлягає поверненню, як безпідставно набуте якщо його виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Обов`язок доказування недобросовісності набувача, який отримав відповідні кошти, чи наявність рахункової помилки покладено на потерпілу особу, яка вимагає повернення коштів. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, ураховуючи, що оплата коштів позивачем буде добровільною, відсутня рахункова помилка та недобросовісність дій відповідача вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, які порушення його прав відповідачем, отже у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed