Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 29.03.2022 року, Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькомц Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 249. Від шлюбу мають дитину [PERSON] . Спільне життя між сторонами не склалося, через протилежність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони тривалий час не проживає разом, припинили подружні стосунки та більше їх не поновлювали. Подальше проживання однією сім`єю неможливе. 26.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за малозначністю. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, 31.07.2023 року розміщено оголошення про повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду справи на веб-сайті "Судова влада". Відзив до суду не подав з клопотаннями та заявами до суду не звертався. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 29.03.2022 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькомц Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), між [PERSON] та [PERSON] , 29.03.2022 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 249. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки змінено на « [PERSON] » (а.с.13). Від шлюбу сторони мають двох дітей повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.8). Однак, подружнє життя у сторін не склалося, оскільки вони мають несумісні погляди на життя, що стало причиною побутових сварок в сім`ї. Сторони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу не можливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved