Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 22 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка у листопаді 2022 року залишила дочку проживати разом з позивачем та з того часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Увесь тягар по утриманню, догляду, вихованню дитини ліг на позивача. [PERSON] припинила будь-яку участь у вихованні малолітньої [PERSON] та її матеріальному утриманні. Відповідачці не цікаво як росте дочка, який стан її здоров`я, чи забезпечені її найпростіші потреби, такі як одяг, їжа, ліки. [PERSON] не цікаво який рівень розвитку дитини. Позивач справляється виключно завдяки допомоги рідних та друзів, оскільки окрім догляду та виховання доньки має працювати. Де живе відповідачка йому не відомо. Зі слів матері дитини, вона хоче почати нове життя без них. Наведені факти свідчать про те, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, позбавлення її батьківських прав відповідатиме найвищим інтересам дитини. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 22.05.2023 року, справа №946/3494/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 2.2. 05.06.2023 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 2.3. 31.07.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 2.4. [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні на підстави викладених доводів. Додатково пояснив, що шлюб з відповідачкою рішенням суду розірвано у липні поточного року. Відповідачка не допомагає ані фінансово, ані духовно. Дитиною взагалі не цікавиться. 2.5. Відповідачка, а також представник третьої особи, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивачка звернулася із заявою про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 3.1. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 303 від 10.09.2020 року, який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.07.2023 розірвано (а.с.10, 49). 3.2. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 159 від 03.03.2021 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.11). 3.4. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №04/21-722 від 06.07.2023 року малолітня [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом з батьком з листопада 2022 року, оскільки мати [PERSON] відмовилася займатися вихованням та доглядом за дитиною, проживає окремо, не цікавииться життям та здоров`ям доньки. Зі слів [PERSON] , мати дочки [PERSON] виїхала за межі України. На даний час, ймовірно, перебуває у Румунії. [PERSON] взяв на себе відповідальність за життя та здоров`я доньки. Мати, [PERSON] , не бере участі у житті доньки, ухиляється від її виховання, свідомо нехтує своїми обов`язками, не виявляє до дитини материнської уваги та турботи, родинні стосунки не підтримує, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться успіхами доньки ні в письмовій, ні в усній формі, тобто фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до акту обстеження умов проживання, малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Приватний 1-поверховий будинок складається з 4 житлових кімнат, кухні, передпокою, санвузла. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Дитина проживає в окремій кімнаті, забезпечена всім необхідним. Батько належним чином виховує та утримує доньку (а.с.37-39). На підстави вищевикладеного, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.37-39). 3.5. [PERSON] надала заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.34). 3.6. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач приходиться йому другом, його малолітня дочка - хресницею. [PERSON] безвідповідально поставилася до своїх батьківських обов`язків. Зі слів [PERSON] , відповідачка покинула їх та проживає окремо. Неодноразово позивач привозив дочку йому, оскільки не було кому доглянути її, поки він знаходився на роботі. 3.7. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач приходиться кумом її хлопця. [PERSON] не приділяє увагу дитині, залишила її разом з батьком та протягом року не намагається дізнатися, де дитина знаходиться, який стан її здоров`я та розвитку. Мали місце випадки, коли [PERSON] привозив дитину їм, оскільки йому необхідно було поїхати на роботу, а дитину не було на кого залишити. ІV. Оцінка та висновки судді 4.1. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. 4.2. Згідно ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. 4.3. Стаття 141 СК України визначає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. 4.4. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. 4.5. Частиною 4 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. 4.6. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. 4.7. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 4.8. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.141 ч.2 СК України). 4.9. Пунктами 4, 5, 6 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. 4.10. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. 4.11. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 4.12. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 4.13. [PERSON] позов та обставини позову визнала у повному обсязі (а.с.34). 4.14. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює за нею належний догляд та контроль, не піклується про її духовний і фізичний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, не цікавиться її здоров`ям, не створює умови для отримання ним освіти, а також не проявляє до неї материнської уваги та турботи. 4.15. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини.

Outcome: approved