Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН», в якій просила розірвати договір оренди землі за №76, укладений 26 січня 2009 року, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6323281200:01:000:0012, площею 8,2427 га, розташована на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 26 січня 2009 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ДОВІРА 7», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАН», та [PERSON] укладений договір оренди землі за №76, зареєстрований у Коломацькому районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що 20 вересня 2010 року здійснено запис у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №041069700264, за умовами якого [PERSON] передала в користування на умовах оренди ТОВ «ДОВІРА 7» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6323281200:01:000:0012, площею 8,2427 га, що розташована на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області. Також, обґрунтовуючи заявлені вимоги, [PERSON] у позові вказала, що [INFO] орендодавець [PERSON] померла, і земельну ділянку, що є предметом вищевказаного договору, успадкували в рівних частинах, тобто по 1/3 частину кожному, вона, а також [PERSON] та [PERSON] , зареєструвавши 18 жовтня 2019 року право спільної часткової власності на земельну ділянку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом, після чого 27 листопада 2019 року між ТОВ «ЛАН» та [PERSON] і [PERSON] укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки за №76, що укладений 26 січня 2009 року між спадкодавицею [PERSON] та ТОВ «ДОВІРА 7», якою, окрім іншого, строк дії вказаного договору оренди землі продовжено до 20 вересня 2030 року. При цьому, як запевнила позивачка, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, 18 жовтня 2019 року проведена державна реєстрація права оренди вищевказаної земельної ділянки, де орендарем є ТОВ «ЛАН», а орендодавцями - вона, [PERSON] , а також [PERSON] . Крім того [PERSON] зазначила, що [INFO] помер [PERSON] і належну йому за життя 1/3 частину земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача, успадкували в рівних частинах вона та інший співвласник земельної ділянки - [PERSON] , зареєструвавши 04 грудня 2020 року кожен своє право на 1/6 частину земельної ділянки на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом, після чого вона та [PERSON] стали співвласниками земельної ділянки в рівних частинах (по 1/2 частині кожен), а 13 квітня 2023 року, набувши на підставі договору дарування право власності ще на 1/2 частину земельної ділянки, вона стала єдиним її власником. Також позивачка вказала, що з часу набуття нею права власності на 1/3 частину земельної ділянки, тобто з 18 жовтня 2019 року, та по день звернення до суду із цим позовом відповідач, використовуючи всю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6323281200:01:000:0012, площею 8,2427 га, що розташована на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області, як цілісний об`єкт, орендну плату їй не сплачував, а тому, вважаючи несплату ТОВ «ЛАН» орендної плати за період 2018-2022 роки істотним порушенням умов договору, [PERSON] просила суд розірвати договір оренди землі за №76, укладений 26 січня 2009 року, а також стягнути із відповідача на її користь суму сплаченого нею судового збору. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 31 травня 2023 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за вказаним вище позовом і розпочато підготовче провадження, яке ухвалою, постановленою судом 31 липня 2023 року, закрито і справу призначено до судового розгляду. 03 липня 2023 року представником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» адвокатом Давидюком О.М. шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» та в подальшому направленні з використанням послуг поштового зв`язку у паперовій формі до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, не заперечуючи факту несплати орендної плати позивачці за період з 2018 по 2022 рік, вважав позов необґрунтованим, і таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: 1) орендну плату за вищевказаний період відповідач сплачував іншим співвласникам земельної ділянки; 2) позивачка, будучи співвласницею земельної ділянки, яка до 13 квітня 2023 року належала їй на праві спільної часткової власності, проти отримання іншими співвласниками орендної плати в період орендного використання відповідачем земельної ділянки, а також проти продовження строку дії договору оренди землі не заперечувала та не оспорювала того спільного порядку, який фактично склався у період орендного використання відповідачем земельної ділянки, яка на праві спільної часткової власності належала позивачці та іншим співвласникам; 3) [PERSON] штучно створювалися умови для розірвання договору оренди земельної ділянки, вона свідомо ігнорувала обов`язки власника земельної ділянки, позаяк з 2019 року, незважаючи на попередньо досягнуту згоду із іншими співвласниками орендованої земельної ділянки, не повідомила відповідачу свої персональні дані, необхідні для виплати належної їй частини орендної плати, зокрема нею не надано відомостей про свій реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомостей про банківський рахунок, а також нею ігнорувалися всі запрошення для отримання орендної плати, на яку вона має право претендувати, що позбавило можливості ТОВ «ЛАН» виконати свої зобов`язання за договором; 4) неповідомлення позивачкою даних стосовно себе у обсязі, який дозволяє повноцінно здійснювати виплату орендної плати, і невиплата такої орендної плати з цієї причини, є одним триваючим складом події, яка за жодних умов не може розцінюватись як системне порушення прав орендодавця і слугувати підставою для розірвання існуючого договору оренди землі. 12 липня 2023 року представником позивачки адвокатом Петракій В.В. до суду подано відповідь на відзив, в якій, вважаючи відзив таким, що поданий із порушенням порядку його подання, визначеного ст. ст. 43, 178 ЦПК України, адвокат просила суд відмовити у його прийнятті, а розгляд справи провести за наявними у ній матеріалами. З огляду на те, що відповідь на відзив представником відповідача адвокатом Давидюком О.М. направлена до суду шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» 03 липня 2023 року, тобто у встановлений судом строк, і в подальшому відправлена до суду та позивачці із використанням послуг поштового зв`язку у паперовій формі, суд не знайшов підстав для неприйняття відзиву, або ж залишення його без розгляду. Крім того представник позивачки адвокат Петракій В.В. у відповіді на відзив висловила свої заперечення з приводу доводів представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та просила задовольнити заявлені [PERSON] вимоги. Так, представник позивачки акцентувала увагу суду на тому, що: 1) нарахування відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою відбувалося лише одному із співвласників [PERSON] ; 2) із доданих до відзиву копій видаткових касових ордерів та відомостей про нарахування коштів не можливо з`ясувати на виконання умов якого саме договору оренди здійснювалася виплата орендної плати, адже у користуванні на умовах оренди у відповідача перебуває ще одна земельна ділянка із кадастровим номером 6323281200:01:000:0205, власником якої є [PERSON] ; 3) відповідачем до відзиву на позовну заяву не долучено копії довіреності, на підставі якої відповідно до видаткового касового ордеру №288, датованого 11 грудня 2019 року, орендну плату за [PERSON] отримав [PERSON] ; 4) долучені до відзиву відомості про нарахування коштів (заробітна плата та аванси) на карткові рахунки співробітників не є первинними документами, а є самостійно створеними відповідачем, а тому не можуть вважатися належними доказами сплати орендної плати, а із їх змісту взагалі не зрозуміло, що нараховані [PERSON] суми є саме орендною платою за користування земельною ділянкою; 5) суми нарахованих та виплачених грошових коштів, зазначених у відомостях, не є рівнозначними сумам орендної плати за договором, що вказує на невизначеність правової природи нарахованих та виплачених сум, які відображені у наданих відповідачем документах; 6) відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 20 квітня 2023 року [PERSON] у 4 кварталі 2019 року ТОВ «ЛАН» нараховано, але не виплачено дохід у розмірі 2911 гривень 67 копійок за оренду землі, проте в наданих представником відповідача документах про нарахування та виплату орендної плати інформація щодо нарахування позивачці орендної плати взагалі відсутня, що ставить під сумніви достовірність зазначених вище документів. Також представником позивачки адвокатом Петракій В.В. у відповіді на відзив викладені заперечення щодо інших доводів представника відповідача, якими він аргументував заперечення проти задоволення позову. Так, представник [PERSON] , посилаючись на правові приписи, закріплені у ст. 198-1 ЗК України, ст.ст. 356, 359 ЦК України, заперечила проти доводів представника відповідача щодо правомірності, на його думку, нарахування та виплати орендної плати за користування земельною ділянкою лише одному із співвласників земельної ділянки, яка перебувала на праві спільної часткової власності у декількох осіб, про що відповідач був обізнаний, а з приводу доводів представника відповідача про відсутність в ТОВ «ЛАН» можливості отримати персональні данні позивачки, як перешкоди для виплати орендної плати, представник позивачки у відповіді на відзив вказала про те, що такі доводи спростовуються самостійно поданими представником відповідача документами, зокрема копіями правовстановлюючих документів на земельну ділянку, зі змісту яких можливо встановити всі необхідні персональні дані [PERSON] , поштову адресу якої зазначено у направленому нею на адресу ТОВ «ЛАН» поштовому повідомленні про відсутність намірів на поновлення договору оренди земельної ділянки після його закінчення. А з приводу посилань представника відповідача на ту обставину, що позивачка не надала ТОВ «ЛАН» інформації про номер карткового рахунку, на який би можливо було перераховувати орендну плату, представник позивачки зауважила, що в договорі оренди земельної ділянки не визначено конкретного способу сплати орендної плати, а тому відповідач мав можливість виконати взяті на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати в будь-який інший спосіб. Крім того, посилаючись на приписи, закріплені в ч.5 ст. 1268 та ч.2 ст. 1220 ЦК України, згідно яких незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто із дня смерті спадкодавця, представник позивачки зазначила, що із 14 квітня 2018 року у [PERSON] виникло право на отримання орендної плати, яку в порушення вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України відповідач їй систематично не сплачував. 24 липня 2023 року шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» представником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» адвокатом Давидюком О.М. до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в якому представник позивача заперечив проти доводів представника позивачки, викладених у відповіді на відзив. Так, представник відповідача, заперечуючи проти доводів представника позивачки щодо невиконання ним вимог ст. 43 ЦПК України, зазначив що, в порядку, визначеному ч.7 ст. 43 ЦПК України, ним як представником відповідача направлено відзив на позовну заяву у паперовому вигляді як на адресу суду, так і позивачці на адресу, зазначену нею у позовній заяві, про що свідчать відповідні докази відправки їй копії відзиву на позовну заяву, долучені до примірника відзиву, направленого на адресу суду. Крім того, заперечуючи проти тверджень представника позивача щодо сумнівності фактів нарахування та виплати орендної плати тим співвласникам орендованої земельної ділянки, які звернулися в ТОВ «ЛАН» з приводу її виплати, представник відповідача зазначив, що така позиція представника позивача вже спростована у відзиві на позовну заяву і доказами, долученими до нього, зокрема, видатковими касовими ордерами та груповими банківськими платіжними дорученнями на списання коштів із поточного рахунку, а також просив суд додатково долучити до матеріалів справи груповані платіжні доручення із відміткою обслуговуючого банку, а також звіти за формою 1-ДФ. Крім того, представник відповідача знову акцентував увагу суду на тому, що позивачка порушила умови договору оренди землі, укладеного 26 січня 2009 року за №76 , позаяк умисно не надала відповідачеві інформацію про те, що саме вона є власником спочатку частини, а потім і всієї орендованої земельної ділянки, а також своїх персональних даних та інформації про те, в якій формі вона бажає отримувати орендну плату (грошові кошти, сільськогосподарська продукція, відробіткова форма), а також не повідомила реквізитів банківського рахунку, на який слід було б перераховувати орендну плату. Також представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив зазначив, що сторона відповідача не заперечувала та не заперечує щодо наявності у позивачки права на отримання орендної плати за весь час користування ТОВ «ЛАН» земельною ділянкою, а тому відповідач, за умови звернення позивачки та надання нею всіх необхідних відомостей, не заперечує проти виплати їй орендної плати за минулий період. 25 липня 2023 року представником позивачки адвокатом Петракій В.В. до суду подано заперечення щодо долучення до матеріалів справи заперечень на відповідь на відзив із тих підстав, що вони подані представником із порушенням вимог, закріплених у ч.7 ст. 43 та ч.3-5 ст. 178 ЦПК України, позаяк до таких заперечень не надано доказів на підтвердження надіслання позивачеві як самих заперечень на відповідь на відзив, так і долучених до них доказів. Того ж дня, тобто 25 липня 2023 року, представник позивача адвокат Петракій В.В. до суду подала ще й додаткові письмові пояснення з приводу доводів, викладених представником відповідача у запереченнях на відповідь на відзив. 31 липня 2023 року представником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН» адвокатом Давидюком О.М. шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження відправки поштовим відправленням примірника письмових заперечень на відповідь на відзив позивачці на її адресу, а також на адресу суду. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Представник позивача - адвокат Петракій Валерія Валеріївна, діючи від імені та в інтересах [PERSON] , у проведеному в режимі відео-конференції судовому засіданні повністю підтримала заявлені позивачкою вимоги та наполягла на задоволенні позову. Представник відповідача - адвокат Давидюк Олександр Миколайович, діючи від імені та в інтересах відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН», у проведеному в режимі відео-конференції судовому засіданні, повністю заперечив проти заявлених позивачкою вимог і, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши вступне слово та додаткові пояснення учасників справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, а також врахувавши пояснення представників сторін, суд зазначає наступне. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як вбачається із договору оренди землі за № 76, зареєстрованого у Коломацькому районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що 20 вересня 2010 року здійснено запис у Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №041069700264, [PERSON] (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОВІРА 7» (орендар) уклали договір, за яким орендодавець передала орендарю земельну ділянку площею 8,2427 га з кадастровим номером 6323281200:01:000:0012 ( т.1, а.с.18-26). Згідно п. 6 вказаного вище договору сторони дійшли згоди про те, що строк його дії складає 10 років. У п.п. 9-12 договору оренди землі сторони закріпили своє волевиявлення про те, що орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься орендарем щорічно у строк до 31 грудня поточного року в розмірі, не менше 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 3134 гривень 00 копійок на рік в грошовій, натуральній або відробітковій формах, при цьому обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, а передача продукції та надання послуг у рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Також сторони договору дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, а сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини, що закріплено у пунктах 39 та 41 укладеної угоди. Із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Харківської області Тиндик І.В., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , і належну їй за життя земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012, успадкували в рівних частинах, тобто по 1/3 частці кожен, діти померлої: [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] (т.1, а.с. 13). 27 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] (орендодавці) уклали із товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАН» - правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «ДОВІРА 7» додаткову угоду до договору оренди землі за №76, укладеного 26 січня 2009 року між їх покійною матір`ю і товариством з обмеженою відповідальністю «ДОВІРА 7», за умовами якої сторони домовилися про внесення змін до пункту 6 Договору оренди землі, чим пролонгували його дію до 20 вересня 2030 року (т.1, а.с. 16-17). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з індексним номером 192602461, сформованого 11 грудня 2019 року державним реєстратором Коломацької селищної ради Харківської області Грамотіною А.О. (т.1, а.с. 92-93), вбачається, що стосовно земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012, зареєстроване право її оренди строком до 20 вересня 2030 року орендарем - товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАН», код ЄДРПОУ:30615242. При цьому у якості орендодавців вказаної земельної ділянки у цьому витязі зазначені: 1) [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ; 2) [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ; 3) [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . 17 грудня 2019 року [PERSON] , [INFO] , помер, а належну йому за життя 1/3 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012, успадкували в рівних частинах, тобто по 1/2 частці кожен, його сестра [PERSON] та брат [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Коломацького районного нотаріального округу Харківської області Назарько Н.С. (т.1, а.с. 11). На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 1/6 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №235532118, сформованого 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Коломацького районного нотаріального округу Харківської області(т.1, а.с. 12 та 14). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №226410748, сформованого 01 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Коломацького районного нотаріального округу Харківської області(т.1, а.с. 110), вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за № 250, посвідченого 01 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Коломацького районного нотаріального округу Харківської області Назарько Н.С. за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 1/6 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012. Крім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-35, виданого 18 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Тиндик І.В., на праві спільної часткової власності належала 1/3 частка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №18574768, сформованим 18 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Тиндик І.В.(т.1, а.с. 106-107). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним номером 329102227, сформованого 13 квітня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варніковою К.В (т.1, а.с. 10), вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування за № 349, укладеного 13 квітня 2023 року, набула право на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012. Таким чином, із 13 квітня 2023 року припинилося право спільної часткової власності на вищевказану земельну ділянку і [PERSON] стала єдиним її власником, що підтверджується інформаційною довідкою «Інформація Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» за №333448180, сформованої 25 травня 2023 року на підставі відповідного пошукового запиту через веб-сайт [PERSON] (т.1, а.с.32-33). Крім того, згідно даних, що зазначені в цій інформаційній довідці, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012, зареєстроване інше речове право - право оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право 33731597, де товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАН» є орендарем, а [PERSON] - орендодавцем. Як вбачається із опису до поштового відправлення за № №615303663103, фіскального чеку та накладної до поштового відправлення за №615303663103, датованих 17 вересня 2020 року, [PERSON] (поштова адреса: [ADDRESS] , моб. тел.: [NUMBER] ) на адресу ТОВ «ЛАН» (поштова адреса:63120, Харківська область, Коломацький район, село Шляхове, вулиця Колгоспна, 22) направлений лист - повідомлення про відсутність у неї намірів поновлювати договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,2427 га з кадастровим номером 6323281200:01:000:0012, укладеного 26 січня 2009 року між ТОВ «ДОВІРА 7» та [PERSON] , зареєстрованого у Коломацькому районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при державному комітеті України по земельних ресурсах» 20 вересня 2010 року, строк дії якого закінчується 20 вересня 2020 року ( т.1, а.с. 15). Із роздрукованих відомостей із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 20 квітня 2023 року вбачається, що у 4 кварталі 2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАН» здійснено нарахування [PERSON] доходу у розмірі 2911 гривень 67 копійок (код доходу: 106 - надання майна у лізинг), проте виплата нарахованої суми доходу ТОВ «ЛАН» не здійснена. При цьому із вищевказаної нарахованої орендної плати ТОВ «ЛАН» нарахований та сплачений податок у розмірі 524 гривні 10 копійок (т.1, а.с. 122). Про здійснення ТОВ «ЛАН» у 4 кварталі 2019 року нарахування [PERSON] (індивідуальний податковий номер: [NUMBER] ) доходу у розмірі 2911 гривень 67 копійок (код доходу: 106 - надання майна у лізинг), невиплату вказаного нарахованого доходу та сплату ТОВ «ЛАН» податку у розмірі 524 гривні 10 копійок також свідчить долучений представником відповідача адвокатом Давидюком О.М. до заперечень на відповідь на відзив Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «ЛАН» за формою №1ДФ за 4 квартал 2019 року( т.2, а.с. 71-81). У вказаному податковому розрахунку, крім того відображені і відомості про нарахування [PERSON] та [PERSON] доходів у розмірі по 29116 гривень 73 копійки (код доходу: 106 - надання майна у лізинг) кожному, сплату вказаних нарахованих сум, а також сплату ТОВ «ЛАН» податків. Крім того, з поданих представником відповідача адвокатом Давидюком О.М. доказів вбачається, що в 2019 -2022 роках ТОВ «ЛАН» здійснювало нарахування та виплату доходів [PERSON] , що підтверджується: 1) відомістю нарахування коштів за №5 «Заробітна плата та аванси на карткові рахунки співробітників ТОВ «ЛАН» (паї)» від 26 вересня 2019 року (т.1, а.с. 146); 2) відомістю нарахування коштів за №23 «Заробітна плата та аванси на карткові рахунки співробітників ТОВ «ЛАН» (паї)» від 11 грудня 2019 року (т.1, а.с. 147); 3) видатковими касовими ордерами, датованими 06 серпня 2019 року, 11 грудня 2019 року; (т.1, а.с. 148-150); 4) відомістю нарахування коштів №39 «Заробітна плата та аванси на карткові рахунки співробітників ТОВ «ЛАН» (паї)» від 01 жовтня 2020 року (т.1, а.с. 151-152); 5) відомістю нарахування коштів за №54 «Заробітна плата та аванси на карткові рахунки співробітників ТОВ «ЛАН» (паї)», датованою 18 листопада 2020 року (т.1. а.с. 153-154); 6) видатковим касовим ордером, датованим 15 жовтня 2020 року (т.1. а.с. 155); 7) відомістю нарахування коштів за № 30, датованою 30 вересня 2021 року (т.1, а.с. 156-157); 8) відомістю нарахування коштів за № 37, датованою 18 листопада 2021 року (т.1, а.с. 158-159); 9) видатковими касовими ордерами від 01 червня 2021 року та 21 квітня 2021 року (т.1, а.с. 160-161); 10) відомостями нарахування коштів, датованими 07 червня 2022 року та 01 грудня 2022 року (т.1, а.с. 162-164); 11) видатковими касовими ордерами від 29 квітня 2022 року, 05 серпня 2022 року та 02 грудня 2022 року (т.1, а.с. 165-167); 12) Податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «ЛАН» за формою №1ДФ за 3 квартал 2019 року, 4 квартал 2020 року та 3-4 квартали 2021 року (т.2, а.с. 63-70, 82-93, 94-109), 13) відомістю про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 4 квартал 2022 року (т.2, а.с.135-138). Згідно імперативних приписів, закріплених у ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За правилами, визначеними ч.1 ст. 198-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю Згідно приписів, закріплених у ч. 1 та ч.2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою , які можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 359 ЦК України закріплено правило, за яким плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином у судовому засіданні належними і допустимими доказами підтверджені обставини, на які посилалася [PERSON] у позовній заяві, а її представник у відповідних поданих до суду заявах, а також безпосередньо у судовому засіданні, про те, що [PERSON] , успадкувавши після смерті своєї матері [PERSON] 1/3 частку належної їй за життя земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2427 га, кадастровий номер: 6323281200:01:000:0012, набула прав і обов`язків орендодавця за договором оренди землі за № 76, укладеного 26 січня 2009 року між покійною матір`ю позивачки та товариством з обмеженою відповідальністю «ДОВІРА 7», правонаступником якого є відповідач. Також є доведеним, що вказана вище земельна ділянка з 18 жовтня 2019 року по 13 квітня 2023 року перебувала у спільній частковій власності позивачки, а тому, з врахуванням положень, закріплених у ст. 359 ЦК України, мала право на отримання доходу від використання цього майна у розмірі, пропорційному частці [PERSON] у праві спільної часткової власності. При цьому представником відповідача не доведено належними і допустимими доказами існування певної домовленості позивачки із іншими співвласниками земельної ділянки з приводу здійснення права спільної часткової власності, порядку володіння та користування земельною ділянкою та розподілу доходів від її використання, в тому числі і розподілу орендної плати за користування земельною ділянкою ТОВ «ЛАН», на що представник позивача посилався як на одну із підстав своїх заперечень проти задоволення позову. З огляду на вказані вище обставини, а також врахувавши те, що відповідний договір оренди землі, про розірвання якого просила [PERSON] , є чинним весь час із моменту відкриття спадщини після смерті матері позивачки по теперішній час, суд констатує про існування у [PERSON] прав орендодавця, у тому числі і права на отримання орендної плати, за відповідним договором оренди землі пропорційно її частці у праві спільної часткової власності на відповідну земельну ділянку за весь попередній період, що розпочався з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] . В той же час у судовому засіданні з`ясовано, що орендна плата за користування земельною ділянкою у 2018-2022 роках відповідачем позивачці жодного разу, тобто систематично, не сплачувалася, що й не оспорювалося представником відповідача, яким також і не заперечувалося існування у позивачки права на отримання орендної плати. При цьому посилання представника відповідача як на підстави заперечень проти позову, на ті обставини, що орендну плату за вищевказаний період відповідач сплачував іншим співвласникам земельної ділянки і позивачка проти цього не заперечувала та погоджувалася із тим спільним порядком, який фактично склався у період орендного використання відповідачем земельної ділянки, яка на праві спільної часткової власності належала позивачці та іншим співвласникам, суд вважає такими, що жодним чином не свідчать про відсутність між відповідачем та позивачкою договірних зобов`язань і обов`язку відповідача сплачувати позивачці орендну плату за користування земельною ділянкою Крім того у судовому засіданні існування обставин, якими представник відповідача аргументував свою позицію щодо відсутності підстав для задоволення позову, зокрема, що [PERSON] штучно створювалися умови для розірвання договору оренди земельної ділянки, вона свідомо ігнорувала обов`язки власника земельної ділянки, позаяк з 2019 року, незважаючи на попередньо досягнуту згоду із іншими співвласниками орендованої земельної ділянки, не повідомила відповідачу свої персональні дані, необхідні для виплати належної їй частини орендної плати, не надала відомостей про свій реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомостей про банківський рахунок, а також що нею ігнорувалися всі запрошення відповідача для отримання орендної плати, на яку вона має право претендувати, що позбавило можливості ТОВ «ЛАН» виконати свої зобов`язання за договором, не доведено належними і допустимими доказами. Ба більше, доводи представника відповідача щодо відсутності у ТОВ «ЛАН» персональних даних [PERSON] , необхідних для нарахування та виплати їй орендної плати, повністю спростовані у судовому засіданні. Так, як вже зазначалося вище, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 18 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Харківської області Тиндик І.В. (т.1, а.с. 102, 105), а також витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 192602461, сформований 11 грудня 2019 року державним реєстратором Коломацької селищної ради Харківської області Грамотіною А.О. (т.1, а.с.92-93), в яких зазначений індивідуальний податковий номер [PERSON] , [INFO] , а також адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Така ж поштова адреса [PERSON] зазначена у поштовому відправленні за № №615303663103, відправленому нею на адресу відповідача 17 вересня 2020 року ( т.1, а.с. 15). Крім того, як також вже зазначалося вище, у 4 кварталі 2019 року ТОВ «ЛАН» здійснило нарахування [PERSON] орендної плати та сплатило із нарахованої суми доходу податок, що підтверджено поданими представником позивачки адвокатом Петракій В.В. відомостями із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 20 квітня 2023 року (т.1, а.с. 122), а також долучені представником відповідача адвокатом Давидюком О.М. до заперечень на відповідь на відзив Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «ЛАН» за формою №1ДФ за 4 квартал 2019 року ( т.2, а.с. 71-81). Таким чином, доводи представника відповідача про відсутність у ТОВ «ЛАН» персональних даних [PERSON] , необхідних для нарахування та виплати їй орендної плати, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. При цьому відсутність у відповідача реквізитів банківського рахунку позивачки, не позбавляло ТОВ «ЛАН» здійснити виплату позивачці орендної плати у інший спосіб, аніж перерахування коштів на її банківський рахунок. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами у справі). Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. На вимогу однієї із сторін договір відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18): «підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». У постанові від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що оскільки до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, то слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Зазначений підхід до вирішення питання щодо можливості розірвання договору судом з підстави істотності допущеного орендарем порушення договору шляхом систематичної несплати орендної плати є сталим та підтверджується релевантною практикою суду касаційної інстанції. Зокрема, аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 689/1101/18 (провадження № 61-10292св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1833/20 (провадження № 61-7138св21), від 22 листопада 2021 року у справі № 341/609/20 (провадження № 61-10091св 21), від 24 листопада 2021 року у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 357/452/21 (провадження № 61-7721св21). Взявши до уваги всі вище перелічені обставини, з`ясовані у судовому засіданні, суд доходить висновку про обґрунтованість заявленої [PERSON] вимоги про розірвання договору оренди землі за № 76, укладеного 26 січня 2009 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ДОВІРА 7», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАН», та [PERSON] , зареєстрованого у Коломацькому районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 20 вересня 2010 року за №041069700264, за умовами якого [PERSON] передала в користування на умовах оренди ТОВ «ДОВІРА 7» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6323281200:01:000:0012, площею 8,2427 га, що розташована на території Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області, у зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати (два та більше випадки) позивачці. Крім того, суд за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивачки суму сплаченого нею судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок. Суд також вважає за доцільне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved