Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] 26.07.2023 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. У позовній заяві вказано, що 11.05.2023 близько 11 год. 00 хв. в сел. Оржиця Лубенського району Полтавської області, на території належного їй будинку по [ADDRESS] , який орендує відповідач, останній наніс позивачу кулаком два удари в обличчя. За заявою позивача про нанесення тілесних ушкоджень до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12023175590000098 від 12.05.2023 були внесені відомості про кримінальне правопорушення. Позивач вказує, що вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 21.06.2023 у справі № 543/585/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк дев`яносто годин. Під час розгляду кримінального провадження в суді позивач цивільний позов не подавала, оскільки, за твердженням позивача, обвинувачений неодноразово обіцяв компенсувати завдані їй моральні збитки, однак так цього і зробив. У позовній заяві [PERSON] вказує, що в наслідок нанесених відповідачем тілесних ушкоджень у неї різко погіршився стан здоров`я, її турбують головні болі, виникли порушення сну та вона вимушена систематично приймати ліки. Позивач стверджує, що їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 30000,00 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в сумі 30000,00 грн. та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 31.07.2023 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що позивач не надала жодних доказів того, що вказаним кримінальним правопорушенням їй було завдано моральної шкоди. Суд,\~заслухавши учасників\~справи,\~дослідивши докази\~і давши\~їм належну\~оцінку,\~приходить до\~висновку,\~що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що вирокомОржицького районного суду Полтавської області від 21.06.2023 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк дев`яносто годин. У вироку вказано, що [PERSON] , діючи з прямим умислом на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 11.05.2023 близько 11 год. 00 хв. на території домогосподарства по [ADDRESS] , на ґрунті неприязних відносин умисно наніс [PERSON] кулаком правої руки один удар в область губи зліва та один удар в область лобу справа внаслідок чого заподіяв легкі тілесні ушкодження (а.с. 10-11). З матеріалів справи вбачається, що потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в області лобу справа над правою бровою та синця в області нижньої губи зліва з розповсюдженням на червону кайму губи та на слизову оболонку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 12-16). Згідно ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Із системного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд приймає до уваги викладені у позовній заяві пояснення позивача про те, що в результаті кримінального правопорушення у неї різко погіршився стан здоров`я, її турбують головні болі, виникли порушення сну та вона вимушена систематично приймати ліки. Отже, суд з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, а також роз`яснення, які містяться в п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. (з наступними змінами) визначає розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, який підлягає стягненню із відповідача, у розмірі 15000,00 грн. Саме такий розмір буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137\~ЦПК\~України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Судом досліджено ордер на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Симоненком Т.В. (а.с. 23), розрахункову квитанцію про оплату послуг в сумі 5000 грн. (а.с. 17), договір б/н про надання правової допомоги від 27.06.2023 (а.с. 18-20), акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги № б/н від 27.06.2023 (а.с. 21). З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, загальний обсяг наданих адвокатом правничих послуг за відповідний період, компенсації підлягають кошти в сумі 4000 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial