Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно будинкової книги для прописки громадян, у згаданому будинку зареєстрований, зокрема, з 14.08.1992 [PERSON] , [INFO] , який не є членом сім`ї позивача. Останній не проживає в житловому будинку без поважних причин понад десять років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача в будинку немає. Перешкод в користуванні [PERSON] будинком позивач та члени його сім`ї не чинили. Із урахуванням викладеного, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про таке. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (дубулікат виданий завідуючою Львівським державним нотаріальним архівом Кравс Д.Є. 18.12.2003, зареєстровано в реєстрі за №267) від 18.01.1984 державний нотаріус Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори Зумська Г.М. посвідчила, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] , є син спадкодавця [PERSON] , який проживає в с. Летня Дрогобицького району Львівської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з житлового будинку жилою площею 35 кв.м., стайні, стодоли, що знаходиться в селі Летня Дрогобицького району Львівської області на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу імені Леніна Дрогобицького району, що належав спадкодавцю гр. [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі виконкому Меденицької селищної Ради народних депутатів за №781 відповідно до довідки вказаного виконкому від 18.01.1984 за №89; грошового вкладу з відповідними процентами, що знаходиться в ощадній касі села Летня Дрогобицького району №8114/030 на рахунку № [NUMBER] , що належав спадкодавцю [PERSON] на підставі ощадної книжки, виданої вищевказаною ощадною касою за вказаним номером рахунку. Спадкова справа №25/84. Зареєстровано в реєстрі за №2-135. Згідно з Витягом Дрогобицького ДК МБТІ та ЕО про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.12.2003, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] , підстава: дублікат свідоцтва про право власності від 18.12.2003 за р.№267, що виданий Львівським державним нотаріальним архівом. З Будинкової книги для прописки громадян по [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований, зокрема, з 14.08.1992 [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про встановлення факту непроживання [PERSON] , [INFO], за №5 від 19.08.2022, начальником ЦНАП Виконавчого комітету Меденицької селищної ради Раделицькою К.О., спеціалістом 1 категорії ВРМ с. Летня [PERSON] , депутатом Меденицької селиної ради Середяк А.П., в присутності сусід-свідків: [PERSON] та [PERSON] , проведено обстеження жилового будинку по [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає. Вказане вбачається також з актів від 15.11.2022 та від 15.02.2023 про проведення обстеження згаданого житлового будинку старостою Летнянського старостинського округу [PERSON] , спеціалістом 1 категорії ВРМ с. Летня [PERSON] , депутатом Меденицької селищної ради Середяк А.П. у присутності сусідів - свідків: [PERSON] та [PERSON] . Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно дост. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4,№ 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно зі статтею 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом . Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Відповідно до статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин (Постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №490/12384/16-цз). Враховуючи вищевказані обставини та те, що відповідач не проживає у спірному житлі понад десять років, залишаючись зареєстрованим, та є сторонньою для позивача особою, яка перешкоджає [PERSON] належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved