Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати Оболонський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт зі всього майна, належного на праві власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), накладеного постановою Районного відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві № 278/10 від 07.06.2004, зареєстрований Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним № 27969 від 10.06.2004. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вищевказаною постановою відповідачем було накладено арешт на все майно, яке належить позивачу. Проте, на даний час виконавче провадження на виконанні у Оболонському ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебуває, є закритим та знищеним. Ухвалою суду 10 липня 2023 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Вказану ухвалу відповідачем отримано 27 липня 2023 року, що підтверджується відповідною реєстраційною відміткою вхідної кореспонденції. Проте, станом на 17 серпня 2023 року відповідачем письмовий відзив не подано. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі Постанови Районного відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві № 278/10 від 07.06.2004 Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою 10.06.2004 зареєстровано обтяження № 27969 у вигляді накладення арешту на все майно, що належить [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що будь-яких виконавчих проваджень стосовно [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за 2004 рік на виконані у відділі немає. У Єдиному реєстрі боржників відносно позивача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) станом на 17.08.2023 відомості відносно неї відсутні, у зв`язку з чим всупереч положенням ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державним виконавцем не знято арешт, що був накладений на майно позивача. Відповідно до змісту листа відповідача від 29.06.2023 вбачається, що зняти арешт з майна [PERSON] у державного виконавця не має змоги, так як виконавчі документи за 2000 по 2017 рік згідно п. 2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, а тому виконавче провадження відносно [PERSON] на виконанні відсутнє. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 2 Розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON] , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, закінчене і знищене. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), арешт може бути знятий за рішенням суду. Тому суд вважає необхідним на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна позивача. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд уважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), ст. 12, 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року,

Outcome: approved