Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви зазначив, що 22.08.2023 [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): помірна розумова відсталість внаслідок хромосомної аберації в ступені нерізко вираженої імбецильності зі значними порушеннями поведінки, що вимагають відходу і лікування. У судовому засіданні лікар психіатр, прокурор, адвокат підтримали заяву. [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що погоджується лікуватися. \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~В силу ст.\~14\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. У судовому засіданні було встановлено, що 22.08.2023 [PERSON] був госпіталізований до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих та неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. При обстеженні його психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим хворий доступний формальному контакту. Дезорієнтований в часі, місці, збережено часткове орієнтування у власній особистості, правильно називає своє ім`я і прізвище. У бесіду вступає неохоче. Напружений. При зверненні до нього здригується. Мислення примітивне, конкретне. На більшість питань відповідає твердженням: «Хороше питання» або відповідає не по суті. Періодично на обличчі неадекватна посмішка. Погоджується з тим, що покусав батька, але не може сказати чому. При з`ясуванні деталей замикається. Марення, розладів сприйняття, суїциїдальних думок не виявляє. Судження примітивні. Запас знань малий. Мова недорікувата. Критика до стану відсутня. [PERSON] поставлено діагноз помірна розумова відсталість внаслідок хромосомної аберації в ступені нерізко вираженої імбецильності зі значними порушеннями поведінки, що вимагають відходу і лікування. Відповідно до заяви мачухи [PERSON] зазначено, що вона просила госпіталізувати свого пасинка в лікарню у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Він почав псувати речі, ламати меблі, випорожнюватися у непристосованих місцях. Приносить зі смітника речі та продукти додому, а також це все складає в інших під`їздах їхнього будинку. Виламує металопластикові вікна, ламає та виламує замки на вхідній двері в квартирі. Не спить вночі. Лікар-психіатр Черновол В.П. підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. \~ \~ \~ \~В зв`язку із чим, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене та

Outcome: approved