Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

02.08.2023 [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить продовжити дію обмежувального припису у вигляді тимчасового обмеження прав [PERSON] . В обґрунтування заяви вказала, що обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] було видано на 3 місяців, протягом дії якого він так і не виконав, і не збирався виконувати обмежуваний припис, проігнорувавши судове рішення з цього приводу. Поведінка заінтересованої особи фактично не змінилася, адже він продовжує вчиняти відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, тому є необхідність у продовженні такого припису строком до 6 місяців із покладенням на нього певних обов`язків. 03.08.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 04.08.2023, яке було відкладене на 08.08.2023 за клопотанням заявниці та її представника. 08.08.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника заінтересованої особи про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитися із матеріалами справи, розгляд справи було відкладено на 14.08.2023. Представник заінтересованої особи Бочнюк А. М. у відзиві на заяву висловив заперечення щодо даної заяви. Зазначає, що не вбачає підстав для задоволення даної заяви, адже [PERSON] продовжує проживати із заявницею [PERSON] та ніяких протиправних дій що до неї не вчиняв, що підтверджується відсутністю матеріалів стосовно його протиправної поведінки. Посилався на те, що рішення від 05.05.2023 знаходиться на розгляді у Львівському апеляційному суду (459/1473/23 ), а тому не набрало законної сили та не підлягає негайному виконанню. 14.08.2023 учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належними чином повідомлялися про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Заявниця та її представник подали заяву про розгляд даної справи без їх участі, у якій також зазначили, що вимоги заяви підтримують та наполягають на її задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] та його представник до суду не з`явились, проте подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Частиною 4\~ст. 268 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 18 серпня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 14 серпня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 18 серпня 2023 року в силу ч. 5\~ст. 268 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця є матір`ю заінтересованої особи [PERSON] . Заявниця та заінтересована особа зареєстрована у квартирі у [ADDRESS] , що встановлено судом із копії довідки, виданої відділом реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області від 24.10.2022 №3924 З показів заявниці та заінтересованої особи, а також з інших матеріалів заяви встановлено, що останні проживають спільно у вищевказаній квартирі. Відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2023 [PERSON] виселено з вищевказаної квартири у [ADDRESS] через систематичні порушення правил співжиття, які роблять неможливим проживання в одній квартирі, без надання іншого житлового приміщення. Окрім цього, відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05.05.2023 заяву [PERSON] ,\~заінтересована особа\~ [PERSON] про\~видачу обмежувального\~приписубуло частково задоволено та видано на\~строк 3\~місяці обмежувальний\~припис стосовно\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~а також\~встановлено заходи\~тимчасового обмеження\~прав. Оскільки на даний час спливає строк обмежувального припису, а заявниця стверджує, що надалі являється жертвою домашнього насильства від свого сина (а саме психологічного), який продовжує проживати із нею в одній квартирі, вищевказаного обмежувального припису не дотримується, тобто рішення суду не виконує, [PERSON] (заявниця) змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просити продовжити обмежувальний припис. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно з ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350--2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350--6 цього Кодексу. Згідно з п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як регламентовано статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа або її представник мають право звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно кривдника. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 Закону). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Зважаючи на наведені статті Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження вчинення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження своїх доводів заявниця додала до заяви наступні документи: копію витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню, внеснгму до ЄРДР за № 12023141150000460 від 03.05.2023 за ст. 126-1 КК України; копію заяви про правопорушення, пов`язаного із невиконанням [PERSON] рішення суду про вчинення обмежувального припису; копію заяви у Червоноградський РВП від 15.05.2023р. щодо невиконання обмежувального припису; копію витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 42023142150000056 від 16.06.2023 за ч. 1 ст. 382 КК України; копію відповіді Червоноградської окружної прокуратури від 11.05.2023 щодо зазначених кримінальних проваджень; копію скарги від 14.06.2023 щодо бездіяльності працівників Червоноградського РВП; копію відповіді Червоноградської окружної прокуратури від 22.06.2023; копію відповіді Львівської обласної прокуратури від 08.06.2023; копію відповіді Червоноградської окружної прокуратури від 28.06.2023; копію відповіді Офісу Генерального прокурора від 30.06.2023; копію відповіді ГСУ НП від 06.07.2023; копію направлення від 06.07.2023 від центу домашнього насильства до Центру надання безоплатної вторинної правої допомоги; копію листа Денного центру соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства від 02.08.2023, з якого вбається, що [PERSON] надано комплексу соціально-психологічну допомогу та проінформовано про права постраждалих осіб і соціальні послуги, що надаються Денним центром. Перевіряючи доводи заявника, суд вважає, що докази, які були додані до заяви не можуть бути визнані як беззаперечні докази продовження здійснення [PERSON] домашнього насилля відносно його матері. Сам факт звернення заявника до органів поліції, органів прокуратури щодо невиконання рішення суду про встановлення обмежувального припису не підтверджує факт продовження вчинення кривдником домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Таким чином, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження того, що [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство у будь-якому його прояві відносно заявниці у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Отже, оскільки [PERSON] не надала беззаперечних доказів на підтвердження своїх доводів, а судом не встановлено жодних повторних випадків продовження вчинення домашнього насильства стосовно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви про продовження дії обмежувального припису, а відтак у задоволенні такої заяви слід відмовити. В силу ч. 3 ст. 350-5\~ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed