Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

07 червня 2023 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, у якому просить: визнати його право як споживача послуг - порушеним, а дії відповідача незаконними у зв"язку з ненаданням інформації у формі довідки щодо причини знакнення коштів з його приватної картки Банку, зобов"язати Банк надати йому, як споживачу, достовірну письмову інформацію в повному об"ємі за його заявленою формою; визнати його право порушеним, а дії відповідача незаконними у зв"язку ненаданням відповіді на Запит- 18.05.2023 в термін не пізніше п"яти робочих днів з дня отримання запиту; визнати його право як споживача послуг - порушеним, а дії відповідача незаконними у зв"язку з ненаданням інформації щодо причини відмови в її наданні, зобов"язати Банк надати йому, як споживачу, відповідну достовірну письмову інформацію. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є клієнтом відділення Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що знаходиться в місті Рівне. 17 травня 2023 року ним було помічено, що з його приватної картки № [NUMBER] в Приватбанку зникла значна сума коштів. 18 травня 2023 року позивач звернувся до відповідача із письмовим запитом на отримання своєчасної інформації щодо зникнення коштів з його картки, де просив в термін до 19.05.2023 надати інформацію у формі довідки щодо причини зникнення коштів з його приватної картки Банку, а у випадку відмови надати вищевказану інформацію - письмово повідомити причину відмови. Відмітив, що запит відповідачем отримано 18.05.2023, однак запитуваної інформації йому надано не було ні до 19.05.2023, ні протягом п"яти робочих днів з дня отримання запиту, тобто до 26.05.2023. 02.06.2023 позивач повторно звернувся до відповідача із письмовим запитом на отримання інформації, де просив в термін до 03.06.2023 надати інформацію у формі довідки щодо причини зникнення коштів з його приватної картки № [NUMBER] в Приватбанку, а у випадку відмови - в термін до 03.06.2023 письмово повідомити причину відмови. Відмітив, що запит відповідачем отримано 02.06.2023. Станом на 07.06.2023 ні інформації в формі довідки, ні письмової відповіді щодо причини відмови йому не надано. Ухвалою від 08.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в справі, з повідомлення учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву. 07.07.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Вказує, що 12.06.2023 на адресу позивача було направлено проміжну відповідь на запит 18.05.2023, позивача повідомили, що його запит знаходиться в роботі спеціалістів. 14.06.2023 позивачу направлена відповідь на запит від 18.05.2023, де позивача проінформовано, що Банком на його запит сформована відповідь (виписка по картковому рахунку), яку він може отримати у керівника відділення за адресою м.Рівне вул.Грушевського,42а. Ця відповідь є вичерпною та відповідає вимогам у запиті, адже за випискою можна прослідкувати за рухом коштів на рахунках. Запитувану інформацію позивач міг отримати скориставшись мобільним додатком Приват24, ознайомитися в терміналі самообслуговування, звернутися особисто до відділення Банку. Натомість 02.06.2023 невикориставши всіх наявних можливостей для отримання інформації позивачем подано черговий запит про отримання аналогічної інформації. 20.06.2023 Банк направив відповідь позивачу, де зазначив що списання по картці були відсутні та послався на виписку, яка раніше надіслана на керівника відділення Банку. Вважає, що відповідач повністю надано відповідь, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві просили задоволити позов. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, просив розгляд справи провести за його відсутності. Заслухавши позивача та його представника, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є клієнтом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» , що не заперечує відповідач. 18.05.2023 [PERSON] звернувся до відповідача із письмовим запитом про отримання інформації, просив в термін до 19.05.2023 надати інформацію у формі довідки щодо причини зникнення коштів з його приватної картки № [NUMBER] в Приватбанку, а у випадку відмови надати вищевказану інформацію - письмово повідомити причину відмови. Запит відповідачем отримано 18.05.2023. (а.с.4) 02.06.2023 позивач звернувся до відповідача із Повторним запитом про отримання інформації, де просив в термін до 03.06.2023 надати інформацію у формі довідки щодо причини зникнення коштів з його приватної картки № [NUMBER] в Приватбанку, а у випадку відмови - в термін до 03.06.2023 письмово повідомити причину відмови. Відмітив, що запит відповідачем отримано 02.06.2023. (а.с.5) Оскільки станом на 07 червня 2023 року відповіді на вказані запити не отримано, вважаючи таку поведінку відповідача незаконними, [PERSON] звернувся до суду з позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує таке. Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Положення статті 40 Конституції України гарантують кожній особі право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових чи службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Статтею 1 Закону України Про доступ до публічної інформації від 02.10.1992 №2939-VІ (далі Закон №2939-VІ) передбачено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Статтею 3 Закону №2939-VІ визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Згідно із статтею 4 Закону №2939-VІ доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939-VІ). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. В силу вимог частини четвертої статті 13 Закону №2939-VІ усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом. Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VІ). Згідно зі статтею 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч. 1). Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 2). Згідно зі статтею 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1). У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4). Відповідно до приписів частин першої-третьої статті 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. Системний аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації в межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати та оприлюднювати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто. Цивільним кодексом України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 1 ст. 251). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 253). Як встановлено судом, запит позивача від 18.05.2023 про надання публічної інформації щодо причини зникнення коштів з його приватної картки № [NUMBER] в Приватбанку зареєстровано відповідачем 18.05.2023, що не оспорюється відповідачем (а.с.4). Суд зауважує, що Законом №2939-VІ не визначено, яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю). Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, суд вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин. Як стверджує відповідач, 12.06.2023 на адресу позивача було направлено проміжну відповідь на запит 18.05.2023, позивача повідомили, що його запит знаходиться в роботі спеціалістів. 14.06.2023 позивачу направлена відповідь на запит від 18.05.2023, де позивача проінформовано, що Банком на його запит сформована відповідь (виписка по картковому рахунку), яку він може отримати у керівника відділення за адресою м.Рівне вул.Грушевського,42а. 20.06.2023 Банк направив відповідь позивачу, де зазначив що звернення від 02.06.2023 розглянуте. Повідомлено, що списання 17.05.2023 по картці № [NUMBER] відсутні. За попереднім зверненням було сформрвано виписку по картці № [NUMBER] та відправлено керівнику відділення Банку. До відзиву долучено виписку по картці № [NUMBER] позивача [PERSON] за період 01.05.2023-31.05.2023 сформовану 28.06.2023. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо ненадання [PERSON] відповіді на запит від 18.05.2023 про отримання публічної інформації у строк, встановлений Законом України "Про доступ до публічної інформації". Ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача надати запитувачу відповідь на запит про отримання публічної інформації від 18.05.2023 відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, а відтак позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial