Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Описова частина Короткий виклад позовних вимог Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] (Ввідповідач 1 та Відповідач 2), про стягнення заборгованості за постачання централізованого опалення в сумі 27273,04 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами\~ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідачів за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідачів здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, але боржник не здійснював у повному обсязі оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Аргументи учасників Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, зазначила, що відповідачі зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а тому зобов`язані нести витрати по її утриманню. Відповідачі не від`єднанні від мереж централізованого теплопостачання в порядку передбаченому законодавством. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що не зобов`язаний сплачувати на корить позивача жодних коштів, що він нічого не споживає, мешкає у місті Дніпро, жінка його, відповідач по справі, також не споживає послуги КПТМ Криворіжтепломережа. Крім того, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Відповідач [PERSON] підтримала позицію відповідача 1. Відповідачі кожен окремо скерували схожі за змістом відзиви на позовну заяву, у яких зазначили, що комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», використовуючи своє становище монополіста до даного часу не виконує свої обов`язки, визначені діючим законодавством України. [PERSON] та [PERSON] , лише зареєстровані за адресою [ADDRESS] , фактично відповідачі вже тривалий час (з червня 2015 року), проживають за іншою адресою, що вже було встановлено Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу у справах №210/2627/15-ц, №210/2933/18. Тому, ніяких комунальних послуг від КПТМ «Криворіжтепломережа» останні не отримують. Посилання Позивача на начебто дійсний типовий договір є необґрунтованими, оскільки проект типового договору є не прозорим, не містить в собі інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, та інші відомості, які дають підстави вважати такий договір не прийнятним до укладання. Відповідно жодних відносин між позивачем та відповідачами не існувала та не існує. Позивач не надав до суду жодного підтвердження факту отримання Відповідачами послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування з 2015 року і до даного часу. В наданому до суду Позивачем «розрахунку заборгованості» відсутні будь які відомості, що підтверджують обґрунтованість наведених ним сум «заборгованості», наприклад: відсутні документально зафіксовані показання вузла комерційного обліку - лічильника теплової енергії, які підтверджують фактично обсяги теплової енергії начебто витрачені або передані на централізоване опалення саме квартири відповідачів Позивачем документально і фактично, не доведено та не обґрунтовано отримання теплоносія, або послуг централізованого опалення, а також інших комунальних послуг, саме Відповідачами, як споживачами за адресою: [ADDRESS] . Також відповідач у відзиві звертає увагу суду на положення статті 257 ЦК України, якою визначена загальна позовна давність тривалість у три роки. Вважають, що позивач не має права вимагати стягнення заборгованості більш ніж понад три роки. Встановлені фактичні обставини та застосовані судом норми права Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII\~(далі - Закон № 2189-VIII). Встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню, яке відповідно зі ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату, відповідно до особового рахунка і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період). Відповідно п.18\~Постанови КМУ №630 від 21.07.2005р «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...». З 05.11.2021р. згідно п. 35\~Постанови КМУ №830 від 21 серпня 2019 р. «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії»\~оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. З 05.11.2021 року згідно з п. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.06.2018 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії. Судом встановлено, що згідно з довідки КПТМ «Криворіжтепломережа» та довідки за відомостями Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 14 квітня 2023 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані з червня 2001 року, і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» (а.с.5, 25, 26). Під час судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами у справі, що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] перебуває у приватній власності, власником якого є [PERSON] на ім`я якої відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] (а.с.5). Крім того, у судовому засіданні відповідачі зазначили, що квартира зареєстрована на відповідача [PERSON] , однак квартира придбана під час шлюбу, та є спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] , частки не визначені. Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2015 року по 01.02.2023 року становить 27273,04 грн., з них: за послугу з централізованого опалення за період з 01.10.2015 р. по 04.11.2021р. в розмірі 21353,79 грн.; за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 01.02.2023р. в розмірі 5621,04 грн.; плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 01.02.2023р. в розмірі 298,21 грн (а.с.6-7). Згідно з пунктом 5 частини 1\~статті 1 Закону України\~№2189-VІІІ\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону №2189-VІІІ). Відповідно до частини 2\~статті 12 Закону №2189-VІІІ\~договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Постановою КМУ від 5 липня 2019 р. № 690 затверджено Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (надалі правила № 690) та типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. За змістом пункту 2 частини 1 статті 5\~Закону №2189-VІІІ\~комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 статті 7\~Закону № 2189-VIII\~передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього ж Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя\~статті 9 Закону № 2189-VIII). Заперечення сторони відповідача щодо не отримання послуг зі сторони позивача спростовується наступним. Договір про\~надання послуг\~з централізованого\~опалення та\~обслуговування внутрішньо\~будинкових мереж\~централізованого опалення\~між КПТМ\~«Криворіжтепломережа» та\~відповідачами[PERSON] \~та [PERSON] не укладався, але житлово-комунальні послуги їм надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Відповідно до статті 9 Закону України\~№ 2189-VIII\~ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.\~Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.\~За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.\~Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. В силу частини 5 статті 13 Закону України\~№ 2189-VIII у\~разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Згідно з пунктами 32-39 Правил № 690 вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. лата за послуги, абонентське обслуговування та плата за технічне обслуговування і поточний ремонт внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та водовідведення багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. У разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкової системи централізованого водопостачання та водовідведення, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послуги та плати за абонентське обслуговування. Рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць.\~Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором.\~За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Отже, за змістом ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Законом № 2189-VIII у статті 21 визначено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно з статтею 22 цього ж Закону одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах ВС КЦС від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Відповідно до\~статті 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Дані договори укладаються в районних абонентських службах КПТМ «Криворіжтепломережа». З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судовим розглядом встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії визначений в установленому законом порядку. Так, тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: з 31 грудня 2017 року постановою №1536 від 28 грудня 2017 року, з 06 жовтня 2018 року постановою №240 від 27 лютого 2018 року, з 01 січня 2019 року постановою №1752 від 10 грудня 2018 року, з 25 жовтня 2021 року рішенням ВК КМР №530 від 22 жовтня 2021 року, з 20 жовтня 2022 року рішення ВК КМР №866 від 19 жовтня 2022 року. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо періоду з 01 серпня 2015 року по 01 лютого 2023 року, протягом дії опалювальних сезонів, позивач свої зобов`язання по наданню житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , виконував належним чином, однак відповідач оплату за спожиті послуги не вносив, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 27273,04 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), показів приладів обліку, Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Крім того, на підтвердження наданих послуг позивачем надано акти про подачу теплової енергії. Позивач направляв на адресу відповідача повідомлення про наявність заборгованості з вимогою її погасити, яке залишилось поза його увагою. Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи також відсутні. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). За змістом частини 1 статті 60 СК УКраїни майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В судовому засіданні встанолено, що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю відповідачів у справі, і ця обставина визнається ними, та не оспорюється. Враховуючи, що власність зобов"язує, посилання відповідачів на те, що останні фактично не користуються тепловою енергією, та відповідно послугами, які надаються позивачем, тому останні не зобов"язані оплачувати надані послуги, суд вважає нікчемними. Щодо посилання відповідачів на те, що квартира, розташована за адресою, [ADDRESS] , відключена від системи постачання теплової енергії, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 зроблено висновок, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що «єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено». Тобто, питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2005 № 4 (чинним на момент виникнення спірних відносин) (далі Порядок). Відповідно до пунктів 24, 25 Правил споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил). За змістом пунктів 2.1, 2.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. В той же час під час розгляду справи відповідачі не надали належних та допустимих доказів, що квартира за адресою: [ADDRESS] , відключена від централізованого опалення монтажною організацією та в ній встановлено індивідуальне опалення; зокрема затвердженого Міжвідомчою комісією акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП. Таким чином, посилання відповідачів на те, що вони реалізували своє право на відмову від надання послуг центрального опалення та вільний вибір джерела теплової енергії, є безпідставними та відхиляються судом. Щодо посилання відповідачів на те, що останні не зобов"язані сплачувати нарахування за опалення місць загального користування та абоненське обслуговування, оскільки їм не зрозуміло, навіщо таке опалення і яким чином воно здійснюється, суд зазначає наступне. З 05 листопада 2021 року договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами- власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року, що укладений в порядку ч.5 ст, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII. Відповідно до\~частини 2\~статті 10\~Закону України\~22.06.2017\~№ 2119-УІІІ\~«Про комерційний\~облік теплової\~енергії та\~водопостачання» визначений\~за допомогою\~вузла комерційного\~обліку обсяг\~спожитої у\~будівлі теплової\~енергії включає\~обсяги теплової\~енергії на опалення житлових та нежитловик приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у\~разі обліку\~теплової енергії\~у гарячій\~воді),\~забезпечення функціонування\~внутрішньобудинкових систем\~опалення та\~гарячого водопостачання\~(за\~наявності циркуляції)\~та розподіляється\~між споживачами\~у порядку,\~визначеному цією\~статтею та\~Методикою розподілу\~між споживачами\~обсягів спожитих\~у будівлі\~комунальних послуг,\~що затверджена\~наказом Міністерства\~регіонального розвитку,\~ будівництва та житлово- комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (надалі по тексту Методика розподілу). Відповідно до частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Відповідно до розділу III Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова -18 %; триповерхова - 16 %; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12 %; шестиповерхова та вище - 10 %. Відповідно до розділу V Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювані приміщення від центрального теплового пункту або теплогенеруючої/когенераційної установки, яка не є автономною, - 8%. Порядок визначення частки тепла, що витрачається на загальнобудинкові потреби не передбачає враховувати наявність або відсутність радіаторів на сходових клітинах, наявність чи відсутність трубопроводів внутрішньої системи опалення на горищі та підвалі будинку, їх протяжність діаметр, тощо. Отже, проведення представниками підприємства обстеження будинку для визначення цих часток не передбачено нормативно-правовими актами, тому не проводиться і відповідно акти не складаються. Крім того, згідно п. 24 постанови Кабінету Міністрів України №830 із змінами і доповненнями внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021р. №1022 якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п. 13 Постанови КМУ № 830 (із змінами та доповненнями), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє\~власників квартир\~та нежитлових\~приміщень від\~обов`язку відшкодування\~витрат за\~обсяг теплової\~енергії,\~витраченої на\~опалення місць\~загального користування\~та допоміжних\~приміщень та\~на функціонування\~внутрішньобудинкових систем\~опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу.. У розділі II Методики розподілу зазначено, що розподіл теплової енергії у будинку здійснюється між усіма споживачами. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358, Методику розподілу викладено в новій редакції (набрало законної сили 28.01.2022 року) (надалі- Методика розподілу в новій редакції). Згідно абз. 5 п. 2 Методики розподілу в новій редакції, загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення Відповідно до п. 8. Розділу IV Методики розподілу в новій редакції, у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів -15 %. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень (п. 12 Розділу IV Методики розподілу в новій редакції). Крім оплати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі та витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (до 01.02.2022) й за опалення загальнобудинкових потреб (з 01.02.2022) справляється плата за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування визначена відповідно до планованих витрат виконавця, пов`язаних Із здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, з укладенням договору про надання комунальної послуги, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (п.11 ч.І ст.1, ч.5 ст.13 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-УІІІ 09.11.2017р.) Щодо посилання відповідачів на те, що право останніх не сплачувати комунальні послуги та безпідставність нарахувань підтверджена судовими рішеннями у справах №210/2627/15-ц від 26 червня 2015 року та № 210/2933/18 від 23 серпня 2019 року, суд зазначає наступне. Ухвалами Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року у справі №210/2627/15-ц та від 23 серпня 2019 року у справі № 210/2933/18 скасовані судові накази про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги. В той же час, скасування судового наказу не свідчить про відсутність обов"язку зі сплати житлово-комунальних послуг, а лише свідчить про те, що між сторонами існує спір щодо розміру такої заборгованості, а заявлені вимоги не є безспірними. Щодо застосування позовної давності та звернення позивача поза межами трирічного строку, встаноленого ст. 257 ЦПК України, суд зазначає наступне. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу». Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Частиною 1\~ст. 9 Закону "Про житлово-комунальні послуги"\~встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України Про теплопостачання. Як вже зазначалось судом, пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку. У даній справі Позивач звернувся до суду з позовом у квітні 2023 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за жовтень 2015 року включно. Між тим, судом враховується, що, згідно з пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11.03.2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово продовжував карантин на території України. З 1 липня в Україні завершилася дія карантину та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу. Це встановлено\~постановою Кабміну від 27 червня 2023 р. N 651\~"Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 12 березня 2020 року. Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за квітень 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за період з 12 квітня 2017 року по 12 квітня 2023 року. Враховуючи вищенаведіне вимоги закону, позовна заява КПТМ "Криворіжтепломеража" підлягає частковому задоволеню, як і заява Відповідачів в частині застосування стркоів позовної давності. Отже, Позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 12 квітня 2017 року по 12 квітня 2023 року яка становить 22557,09 грн., у зв`язку з чим в цій частині вимоги щодо стягнення цієї заборгованості з відповідачів у судовому порядку підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 6610,55 грн. за період 01.10.2015 по 01.04.2017 задоволенню не підлягають, враховуючи заяву відповідачів про сплив позовної давності. Крім того, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 684,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial