Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

18 листопада 2022 року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування звернувся до суду із позовною заявою, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області перебуває [PERSON] , [INFO] , як дитина позбавлена батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 19 квітня 2022 року №512 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 14.03.2022 року та влаштовано до Комунального підприємства «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради». Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] відмовилися забрати доньку із КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня». Службою у справах дітей на виконання рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 28.03.2022 року №371 «Про реєстрацію народження малолітньої дитини» проведена реєстрація народження дитини у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчук Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та отримано свідоцтво про народження дитини. Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають за адресою: [ADDRESS] . На вихованні у відповідачів перебуває ще малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ними. У повідомленнях від 29.03.2022 року, наданих до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації, відповідачі вказали, що вони не бажають забирати на виховання в свою сім`ю та мають намір після досягнення дитиною двохмісячного віку надати нотаріально засвідчену заяву-згоду на усиновлення доньки. Також зазначили, що їм відомо про те, що буде порушено питання про позбавлення батьківських прав відносно новонародженої доньки. За час перебування малолітньої [PERSON] в КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» батьки та близькі родичі її не відвідували, не телефонували, не цікавилися життям дитини. 17.06.2022 року малолітня [PERSON] влаштована в сім`ю опікуна [PERSON] , яка разом з чоловіком [PERSON] мають намір усиновити дитини. [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені про влаштування дитини в сім`ю опікуна, однак не цікавляться життям доньки, здоров`ям, матеріально не утримують, не забезпечують дитину належним розвитком, свідомо не приймають участі у її вихованні. З огляду на викладене орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.06.2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування Сидорова А.Ю. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися до дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями. Із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, причини неявки не повідомили. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не надали, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14 березня 2022 року в КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня» батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забрати дитину жіночої статі [INFO] [PERSON] , з причин неможливості утримувати дитину, що зазначено в Акті закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. В акті зазначено, що матір`ю новонародженої дитини є [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] , батьком - [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] . Згідно з паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим 27.08.2016 року Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області, [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб [PERSON] 07.11.2014 року, актовий запис №37, складений виконавчим комітетом Власівської селищної ради м. Світловодська Кіровоградської області. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 28.03.2023 року №371 зобов`язано службу у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подати заяву та документи до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) для реєстрації народження малолітньої дитини жіночої статі, яка народилася [INFO] у м. Кременчуці Полтавської області, вказавши прізвище, ім`я, по батькові дитини - [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . 30 березня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) проведено державну реєстрацію народження [INFO] [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №358, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та внесено дані до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №00035324434. Батько [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , мати [PERSON] - [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 30.11.2022 року №6710/01-27, довідкою Виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 05.12.2022 року №171. Згідно повідомлення [PERSON] , [PERSON] від 29.03.2022 року, наданого службі у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вони не бажають забирати в сім`ю малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , мають намір надати нотаріально посвідчену заяву на усиновлення дитини. З наслідками невиконання батьківських обов`язків ознайомлені. Також установлено, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Власівської селищної ради м. Світловодськ Кіровоградської області, актовий запис №64), яка проживає з ними. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19.04.2022 року №512, малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до Комунального підприємства «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради». 29 квітня 2022 року малолітня дитина [PERSON] поступила до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» на повне державне забезпечення. За час перебування дитини в закладі мати та близькі родичі дитину не відвідували, не телефонували, що зазначено в повідомленні від 30.05.2022 року за №350. 10 серпня 2022 року Служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повідомила відповідачів, що їх малолітня донька [PERSON] , яка перебувала в КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» 16 червня 2022 року влаштована в сім`ю під опіку. Запрошено до служби для надання пояснень щодо подальших намірів виховання дитини. Роз`яснено, що якщо вони не будуть цікавитися розвитком, здоров`ям дитини та виявлять бажання повернути її на виховання, то буде ініціюватися питання щодо позбавлення їх батьківських прав. Відповідачі не виявили намір повернути малолітню дитину [PERSON] в сім`ю, не цікавляться її життям, здоров`ям, матеріально не утримують, не забезпечують дитину належним розвитком, свідомо не приймають участь у її вихованні. З пояснень [PERSON] , опікуна [PERSON] , вбачається, що біологічні батьки дитини не цікавляться життям дитини, матеріально не допомагають. Вона разом з чоловіком піклується про дитину та мають намір в подальшому її усиновити. За таких обставин, рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13 жовтня 2022 року №1473 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд керувався такими положеннями Закону. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58) У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Суд виходить з того, що на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав батька щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] залишили новонароджену доньку [PERSON] , [INFO] , в КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня», не приймають участі у її вихованні, навчанні та утриманні, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкуються з донькою, не відвідують її, не виявляють жодного інтересу до дитини. Наведене свідчить про свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, відсутністю будь-якого інтересу до дитини. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Що стосується стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідачі не надають матеріальної допомоги на утримання малолітньої донька, яка перебуває під опікою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд відповідно до ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України враховує, що відповідачі є особами працездатного віку, утримують іншу дитину, а тому приходить до висновку про доцільність стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в частковому відношенні до їх заробітку, а саме щомісяця з кожного в розмірі по 1/6 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. З огляду на наведене, позов Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір з кожного по 992,40 грн.

Outcome: approved