Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління комунальної власності Кропивницької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що наприкінці 1996 року нею та її сином [PERSON] була приватизована квартира за адресою: [ADDRESS] , після чого син виїхав на постійне місце проживання до російської федерації, змінивши громадянство та зареєстрував своє місце проживання у [ADDRESS] . [INFO] її (позивача) син [PERSON] помер та після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , при цьому, враховуючи відсутність заповітів, вона (позивач) є єдиним спадкоємцем після смерті сина. Вказала, що після смерті сина [INFO] , відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, нею було фактично прийнято у спадщину 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належала йому на час смерті. Крім того, позивач зазначила, що 27.08.2020 року за її заявою, приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Березовською О.В. була заведена спадкова справа № 66324001 та в жовтні, 2022 року для оформлення спадкових справ вона звернулася до приватного нотаріуса, але відповідно до листа - відповіді № 67/02-14 від 24.10.2022 року їй фактично було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна та зазначено, що після реєстрації спадкової справи в Спадковому реєстрі на території України, з метою встановлення кола спадкоємців на території російської федерації та можливого заведення спадкової справи після смерті [PERSON] нотаріусами російської федерації, 26 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу направлено запит компетентним органам російської федерації щодо отримання відповідної інформації. У зв`язку з тим, що відповіді з російської федерації не надійшло протягом року, 08 жовтня 2021 року до компетентних органів російської федерації приватним нотаріусом направлено повторний запит щодо надання необхідної інформації. Також, у повідомленні нотаріуса вказується про те, що лише після отримання відповіді від компетентних органів російської федерації вона (позивач) має право оформити свої спадкові права після смерті сина, тобто, вже більше 2-х років компетентні органи російської федерації не можуть надати відповіді на запит нотаріуса, тим самим створюючи перешкоди в реалізації її (позивача) прав щодо оформлення спадщини після смерті сина. При цьому, враховуючи те, що запити надсилалися до російської федерації задовго до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, позивач вважає, що після введення Указом Президента з 24.02.2022 режиму воєнного стану в Україні, котрий продовжено дотепер, фактично всі відносини, в тому числі, і, дипломатичні, з російською федерацією припинилися та не будуть відновлені протягом тривалого часу, в зв`язку з чим, отримання відповіді з російської федерації на запит нотаріуса в умовах воєнного часу вбачається неможливим. Також позивач зазначила, що для подальшого утримання та збереження майна їй необхідно оформити право власності на спадкове майно шляхом його реєстрації у відповідному Державному Реєстрі, але фактична відмова нотаріуса на вчинення відповідних нотаріальних дій, створює їй перешкоди у здійсненні реєстрації права власності на 1/2 частину вказаної квартири, що стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. З огляду на викладене вище, позивач просила визнати за нею ( [PERSON] ) право власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 51,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її (позивача) сина [PERSON] , який помер [INFO] . Процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 02 листопада 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Також, за клопотанням позивача про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Березовської О.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи за №06/2020 (Номер у Спадковому реєстрі 66324001), заведеної 27 серпня 2020 року після смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації, який помер [INFO] . Під час підготовчого провадження у справі: Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Березовською О.В. на виконання ухвали суду в частині витребування доказів, направлено до суду копію спадкової справи № 06/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду по суті Під час судового розгляду цивільної справи по суті: Представник позивача [PERSON] - адвокат Любченко В.М. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1060075 від 21 серпня 2023 року) в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Управління комунальної власності Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань від останнього на адресу суду не надходило. Заслухавши представника позивача [PERSON] - адвоката Любченка В.М., зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем, і, зокрема, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міськвідділом РАЦС м. Кіровограда, за яким [PERSON] народився [INFO] в м. Кіровограді, про що в книзі записів актів громадянського стану 18 січня 1966 року, зроблено запис за № 116, та його батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 11 грудня 1996 року, виданого згідно з розпорядженням № 19078 від 11.12.1996 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , при цьому, зазначена квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно з архівною довідкою обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 74076 від 31.08.2021 року, за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом до 01.01.2013 року, право приватної спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1996 року № [NUMBER] /Кіровоградська міська рада народних депутатів/. Реєстрова книга № 90, запис № 22658. Крім того, згідно архівних відомостей, наявних в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», адреса: [ADDRESS], відповідає адресі: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , місце смерті: російська федерація, московська область, м. Люберці, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 95000114 Відділом № 1 Міжрайонного управління ЗАЦС по міських округах Люберці, Литкаріно і Котельники Головного управління ЗАЦС Московської області 28 лютого 2020 року, запис акту про смерть № 170209500011400349000 (переклад з російської мови українською виконаний перекладачем Кейстіним Д.О., 26.08.2020 року, справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Березовською О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1588-1589). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить, зокрема, частина квартири, що розташована в [ADDRESS] , що належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1996 року № [NUMBER] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1221, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частина 1 ст. 1298 ЦК України визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове нерухоме майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці. Відповідно до копії спадкової справи № 06/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної 27 серпня 2020 року, та наданої приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Березовською О.В. на виконання ухвали суду від 02.11.2022 року, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та яка (заява) зареєстрована 27 серпня 2020 року за №10, звернулася спадкоємець за законом першої черги - мати спадкодавця [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 61448811 від 27.08.2020 року у Спадковому реєстрі інформація щодо заповітів/спадкових договорів, складених [PERSON] , - відсутня. З копії спадкової справи судом також встановлено, що приватним нотаріусом Березовською О.В. на підставі ст. 5 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 28 березня 1997 року, у зв`язку з оформленням спадщини до майна померлого [INFO] в місті Люберці Московської області російської федерації, [PERSON] , зареєстрованого на момент смерті в [ADDRESS] , направлено запит за вих. № 30/02-14 від 26.10.2020 року компетентним органам російської федерації, з метою повідомлення чи не складався [PERSON] , [INFO] , заповіт та чи не заводилася спадкова справа після його смерті на території російської федерації. Повторний запит аналогічного змісту, у зв`язку з неотриманням інформації на попередній запит приватним нотаріусом Березовською О.В. було спрямовано компетентним органам російської федерації за вих. № 33/02-14 від 08.10.2021 року, - на який також відповіді не отримано. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, визнання права; припинення дії, яка порушує право; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.п. 1, 3, 10, ч. 2 ст. 16 ЦК України). При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту. Тобто, підстави позову визначає позивач і такими є обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, у зв`язку з чим та в силу принципу диспозитивності цивільного процесу, суд не наділений повноваженнями змінювати підстави позову, на відміну від застосування норми закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на правовідносини сторін. Крім того, суд, вирішуючи спір, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення з позовом до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач [PERSON] обрала спосіб захисту цивільного права шляхом визнання права, а саме: визнання за нею ( [PERSON] ) права власності на частину двокімнатної квартири, загальною площею 51,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її (позивача) сина [PERSON] , який помер [INFO] , посилаючись як на підстави позову на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого сина [PERSON] , який помер [INFO] у м. Люберці Московської області Російської Федерації та має право на спадкування належного йому нерухомого майна, а саме: частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , при цьому спадкоємець заповіт не складав, інших спадкоємців за законом, - не має, однак приватним нотаріусом повідомлено її про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з неможливістю (через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, режиму воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року і по теперішній час), припинення дипломатичних відносин з російською федерацією, отримання інформації від компетентних органів російської федерації щодо можливого заведення спадкової справи після смерті [PERSON] на території російської фекдерації та встановлення кола спадкоємців. Поряд з цим, судом зауважується, що з наданих позивачем письмових доказів, судом також встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , є громадянином російської федерації, та, крім того, відповідно до свідоцтва № Б-2 про реєстрацію місця проживання, місце проживання [PERSON] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , окрім того, згідно з даними будинкової книги, за вказаною адресою зареєстровані також [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що, тим самим, може свідчити про наявність і інших, окрім позивача, спадкоємців за законом. Крім того, згідно з відповіддю приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Березовської О.В. від 24.10.2022 року за вих. № 67/02-14, наданої [PERSON] на її усне звернення щодо оформлення спадкових прав після смерті сина [PERSON] , нотаріус повідомила, що нею з метою встановлення кола спадкоємців на території Російської Федерації та можливого заведення спадкової справи після смерті [PERSON] нотаріусами Російської Федерації, на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 28 березня 1997 року, направлено запит 26 жовтня 2020 року компетентним органам Російської Федерації щодо отримання відповідної інформації. У зв`язку з тим, що відповіді не надійшло, 08 жовтня 2021 року до компетентних органів Російської Федерації направлено повторний запит щодо надання необхідної інформації. Повідомлено, що після отримання відповіді від компетентних органів Російської Федерації (про що буде повідомлено нотаріусом) Каута М.Г. має право оформити свої спадкові права після смерті сина [PERSON] згідно вимог чинного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до п.3 ч.1 ст.34 зазначеного Закону нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.39 ЗаконуПорядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Порядок вчинення нотаріальних дій консульськими установами встановлюється цим Законом, Консульським статутом України та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусами України нотаріальних дій регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій встановлені ст.49 зазначеного Закону, крім того, на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Крім того, відповідно до Глави 13 Розділу І Порядку №296/5 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Окрім того, відповідно до ст.50 Закону України "Про нотаріат" та Глави 14 Розділу І Порядку №296/5 нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії, тим самим, суд зауважує, що способом захисту порушеного права та інтересу може бути також оскарження заінтересованою особою нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Поряд з цим, в дослідженій судом копії спадкової справи № 06/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Березовською О.В. 27 серпня 2020 року, не встановлено наявності у справі обґрунтованої постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, крім того, в матеріалах спадкової справи так само відсутня і заява спадкоємця [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, за результатом розгляду якої приватним нотаріусом було б обґрунтовано відмовлено [PERSON] як спадкоємцю першої черги за законом у видачі свідоцтва про право на спадщину, тим самим, судом, з наданих позивачем до позовної заяви письмових доказів та копії матеріалів спадкової справи не встановлено наявності у позивача на час звернення з позовом до суду ппро визнання права власності в порядку спадкування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, та розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та підстав позову, оцінивши надані позивачем письмоаі докази в їх сукупності на предмет їх належності та достатності, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства, зважаючи на відсутність обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, звернення позивача [PERSON] до суду з обраним способом захисту про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, який є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову. Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат по справі, та приймаючи до уваги, що позивачу [PERSON] в задоволенні позову відмовлено, поряд з цим, позивач має пільги, визначені ст.5 Закону України "Про судовий збір", зокрема, п.9 ч.1 ст.5 Закону, та є такою, що звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі чого судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed