Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

17.05.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Дніпрофінансгруп" до [PERSON] , в якому просили скасувати арешт, наклдаений постановою державного виконавця Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ про арешт всього нерухомого майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження: серія та номер 37863459, виданий 25.03.2014 року, скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власнсоті на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в розділах :Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень(номер запису обтяження 6633337 та номер запису про обтяження- спеціальний розділ : 5121194) . В позові зазначено, що Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 13 травня 2013 року відкрито виконавче провадження №37863459 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» кредитної заборгованості. В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника [PERSON] . В подальшому постановою державного виконавця від 23 червня 29014 року, виконавчий лист повернуто без виконання на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з неможливістю звернення стягнення на майно через мораторій. 21 липня 2020 року ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» уклало з ПАТ КБ «Надра» договір про відступлення права вимоги до боржників, майнових поручителів, в тому числі і за кредитним договором і за договором іпотеки укладеним ВАТ КБ «Надра» із [PERSON] . Відповідачка не виконала умови кредитного договору та договору іпотеки, заборгованість не погасила, отже у позивача, як правонаступника ПАТ КБ «Надра» виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки, яке відповідно до договору відбувається на підставі права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Реалізації такого права перешкоджає наявність арешту на майно боржника, тобто [PERSON] . Позивач зазначає, що арешт майна із заходу забезпечення виконавчого провадження перетворюється на неправомірне обмеження права позивача, як іпотекодержателя нерухомого майна на звернення стягнення. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 18.05.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.07.2021 року провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Дніпрофінансгруп" до [PERSON] , треті особи - Публічне акціонерне товариствао Комерційний банк "Надра", Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з - під арешту закрито. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 29.09.2021 року апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" задоволено, ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.07.2021 року скасовано, матеріали вказаної позовної заяви направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. 26.10.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді. Ухвалою суду від 26.10.2021 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом та призначено справу до судового розгляду по суті . Представник позивача ТОВ ФК «Дніпрофінасгруп» надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримують позовні вимоги, просять про їх задоволення. [PERSON] ще попередньому складу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представники третьіх осіб письмових пояснень суду не надали, повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3ст. 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно зіст. 5 ЦПК Українисуд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до положеньст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами ч. 1ст. 264 ЦПК Українипід часухвалення рішеннясуд вирішує,чи малимісце обставини(факти),якими обґрунтовувалисявимоги тазаперечення,та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА» 15 травня 2007 року укладено Кредитний договір №08/05/2007/840 К 343 на виконання якого останнім надано відповідачці\~\~ кредит, у сумі\~29 940 доларів США. З метою належного виконання основного зобов`язання, яке витікає з вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачкою 15 травня 2007 року було укладено Іпотечний договір №б/н, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за №1530, за яким в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором,\~\~ [PERSON] , передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме:\~житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою:\~\~ [ADDRESS] . У зв`язку з порушенням виконання умов вказаного Кредитного договору Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист\~№2-1254 від 26 лютого 2013 року\~про стягнення з [PERSON] \~\~на користь Банку заборгованості по кредитному договору у розмірі\~27 649 доларів США. 05 серпня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-Ь від 22 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та TOB ФК «Дніпрофінансгруп»\~21 липня 2020 року укладений договір про відступлення прав вимоги, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за\~№203 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. За умовами даного договору TOB ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором №08/05/2007/840 К 343 від 15 травня 2007 року укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» та договором іпотеки №б/н від 15 травня 2007 року, укладеним між тими ж сторонами. Відповідно до умов Договору іпотеки №б/н від 15 травня 2007 предметом іпотеки є цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: :\~\~ [ADDRESS] . Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївська області 13 травня 2013 року було відкрито виконавче провадження\~№37863459 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа про стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Також з метою забезпечення належного виконання вказаного виконавчого листа, постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер:\~37863459,\~виданий 25 березня 2014 року, накладено арешт на все нерухоме майно\~\~ [PERSON] , про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта:\~Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень (Номер запису про обтяження: 6633337) та (Номер запису про обтяження: 5121194 (спеціальний розділ). На теперішній час, виконавче провадження №37863459 з виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва №2-1254 від 26 лютого 2013 є завершеним, а виконавчий документ повернутий на підставі п.9 ч.І ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з неможливістю стягнення нерухомого майна через мораторій. Відповідно до п.5.3 Іпотечного договору №б/н від 15.05.2007 який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за №1530 звернення стягнення на Предмет іпотеки відбувається на підставі права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна може бути знятий виконавцем за рішенням суду (частина перша, п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. В заявленому позові ТОФ ФК «Дніпрофінансгруп» не наводить доводи стосовно неправомірності дій державного виконавця щодо накладення арешту, а викладаючи вимогу про зняття арешту з майна, зазначає про те, що відповідно до положень договору про іпотеку, ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на арештоване майно має відповідні речові права, а саме право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, ТОФ ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду на захист свого речового права на арештоване нерухоме майно, у порядку встановленому ст.ст. 59, 60, який регламентований в даній нормі\~\~Законом України «Про виконавче провадження», як «інший випадок». Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Отже, позивач ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» є іпотекодержателем та володільцем речових прав на майно, яке є предметом іпотеки , на законних підставах (речове право на чуже майно). Проте оспорюваний арештперешкоджаєіпотекодержателю вільно реалізовувати свої речові права та розпоряджатися іпотечним майномпереважно перед іншими кредиторами боржникау порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»,створює перешкоди у володінні і розпорядженні вказаним майном . Відповідно до пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяла станом на 23.06.2014 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Як визначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~від\~\~05 травня 2020\~\~року у справі № 554/8004/16-ц, вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. \~\~Велика Палата Верховного Суду сформулювала певні висновки у спорах, що стосувалися звільнення майна з-під арешту, а саме :\~\~\~\~Оскарження дій і рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна, не приведе до належного захисту прав позивача, оскільки навіть визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, установлений\~статтею 60 Закону № 606-ХІV\~(див. постанову від 12 лютого 2020 року у справі № 813/1341/15). Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див. постанову від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (пункти 39, 62)). Згідно з частиною першою\~статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час звернення позивача до суду, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Проте позивач, будучи іпотекодержателем і правонаступником стягувача у виконавчому провадженні № 37863459, звернувшись до суду з позовом, не стверджує, що предмет іпотеки належить йому, а не відповідачці. Наполягає на знятті арешту з майна для того, щоби на підставі п.5.3 Іпотечного договру б/н від 15.05.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі догвору купівлі-продажу в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Відповідачем уданій справі\~позивач визначив\~позичальника за кредитним договором, який одночасно є іпотекодавцем, а підставою для позову про звільнення предмета іпотеки з-під арешту - наявність у договорі іпотеки іпотечного застереження, що передбачає право позивача як іпотекодержателя продати предмет іпотеки від власного імені. Змістом частин\~першої, другої\~статті 590 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦК України) визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов`язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця\~\~у порядку, встановленому Законом\~України від\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 05 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-ІV). За змістом статті 11 Закону № 898-IV іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Згідно зі статтею 33 Закону № 898-ІV у разі\~\~невиконання\~\~або\~\~неналежного\~\~ виконання боржником основного\~\~зобов`язання\~\~іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням\~\~шляхом\~\~звернення\~\~стягнення\~\~на предмет іпотеки. Звернення стягнення\~\~на\~\~предмет іпотеки\~\~здійснюється на підставі рішення суду,\~\~виконавчого напису нотаріуса або згідно\~\~з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, визначених статтею 12 Закону № 898-ІV, а саме: у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 36 Закону № 898-ІV визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: -\~передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, установленому статтею 37 цього Закону; -\~право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому статтею 38 цього Закону. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Отже, іпотекодержатель має право на предмет іпотеки як у зв`язку з ухваленням судом відповідного\~рішення, так і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (застереження в договорі іпотеки). Позивач як іпотекодержатель не є власником іпотечного майна, проте має речові (майнові) права на нього, у тому числі право\~розпорядження предметом іпотеки на власний розсуд, будь-яким чином, передбаченим законом: чи то на виконання рішення суду, чи реалізуючи застереження в договорі іпотеки. Разом з тим у цій справі ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» реалізувати свої права не може, оскільки на іпотечне майно накладено арешт згідно з постановою державного виконавця, що унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі і на реалізацію повноважень, передбачених у договорі іпотеки. При цьому суд звертає увагу, що на теперішній час, виконавче провадження №37863459 з виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва №2-1254 від 26 лютого 2013 є завершеним, а виконавчий документ повернутий на підставі п.9 ч.І ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з неможливістю стягнення нерухомого майна через мораторій. Правонаступником стягувача у даному виконавчому литі є позивач по справі. Так, ч.1, 3 статті 51 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачала, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;3) наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. З огляду на зазначене захист прав іпотекодержателя, який позбавлений можливості поновити свої права за рахунок реалізації арештованого майна, у такий спосіб, як звернення з позовом про зняття арешту з іпотечного майна, є таким, що відповідає процесуальному закону, та ефективним. Відповідно до статті 5\~ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи вищенаведене та з огляду на вимоги зазначених норм права, враховуючи визнання позову відповідачем та надання нею згоди на реалізацію предмета іпотеки згідно іпотечного застереження, суд приходить до висновку на підставі ст. 590 ЦК України, ст. 33, 36 Закону України «Про іпотеку» та\~ст. 51,59 Закону України «Про виконавче провадження» про задоволення позову та наявність підстав для зняття арешту з майна, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved