Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

1.Позиція позивача. 28 червня 2023 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: -стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її, [PERSON] , користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до закінчення доньки навчання в ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж ДДТУ», тобто до 31.01.2024 року. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який було розірвано рішенням від 16.08.2013 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач припинив в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка навчається, не дивлячись на те, що вона потребує допомоги, а він в змозі її надавати. На теперішній час донька є студентом 3-го курсу економічного відділення денної форми навчання ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж ДДТУ». Позивач прикладає багато зусиль для надання донці можливості вчитись, оволодіти професією, в той же час мати все необхідне як для навчання, так і організації побуту, відпочинку. Але вона не має можливості тільки за особисті кошти, маючи невисоку зарплату, надавати їй все необхідне на період навчання. Батько дитини є працездатним, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, за станом здоров`я не перебуває на лікарняному обліку і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] , визнав позовні вимоги, заявлені [PERSON] про стягнення з нього на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмір частини від усіх видів доходу щомісячно до закінчення донькою навчання ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж ДДТУ», тобто до 31.01.2024 року. Просить розглядати справу за своєю відсутністю. 3.Позиція третьої особи. Третя особа, [PERSON] , підтримала позовні вимоги, додаткових заяв та клопотань не має, просить розглядати справу за своєю відсутністю. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 28 червня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з матеріалами позовної заяви до [PERSON] , третя особа: [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2023 року цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 12). 19 липня 2023 року до суду надійшла довідка щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] (а.с. 14). 20 липня 2023 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 15). 15 серпня 2023 року позивач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву (а.с. 23). 15 серпня 2023 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] подано заяву згідно змісту якої зазначив, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без його участі (а.с. 24). 15 серпня 2023 року до суду третьою особою [PERSON] подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 26). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 16 серпня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 7). Від зазначеного вище шлюбу позивач та відповідач мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] набула віку повноліття, що підтверджується копією паспорта громадянина України виданого 27 серпня 2019 року № [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 11 липня 2013 року з [PERSON] стягують аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2013 року до повноліття дитини, нак користь матері дитини [PERSON] (а.с. 6). Згідно до довідки ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж ДДТУ» від 15 травня 2023 року № 124, [PERSON] дійсно навчається у ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж ДДТУ» на економічному відділені денної форми навчання, на 3 курсі у групі М 20 1/9 за спеціальністю «Менеджмент» за рахунок коштів державного бюджету з 01.09.2020 року. Термін закінчення навчання 31.01.2024 року (а.с. 3). Як вбачається з пояснень позивача та зі змісту документів, які містяться в матеріалах справи повнолітня донька, [PERSON] проживає з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на повному її утриманні. 6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу). Матеріальне становище повнолітнього сина (дочки), який продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Повнолітня [PERSON] є дочкою відповідача, продовжуючи навчання на денній формі після досягнення нею 18 років у ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж ДДТУ», не маючи при цьому самостійного доходу, через що він потребує матеріальної допомоги від свого батька на час такого навчання. В свою чергу відповідач, будучи працездатним, таку допомогу своїй дочці надавати може, внаслідок чого [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , 2005 року народження, на час її навчання. При ухваленні даного рішення суд приймає до уваги заяву відповідача згідно до змісту якої, останній визнає позовні вимоги. Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, можливість надання матеріальної допомоги відповідачем його повнолітній донці [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку батька, який є здоровим та працездатним, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення повністю позовних вимог [PERSON] із стягненням з відповідача на її користь аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 28 червня 2023 року та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу з огляду на його працездатний вік, засадам розумності, справедливості, співмірності та обов`язку матері [PERSON] у наданні такої допомоги донці нарівні з батьком. Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. За змістом статті 191 СК Україниаліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Outcome: approved