Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути з нього на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення їхньої дочкою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30 травня 2023 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 30 червня 2023 року об 11 годині у приміщенні зали судових засідань суду, а також витребувано інформацію про доходи відповідача. На підставі клопотання представника відповідача суд відклав судове засідання на 31 липня 2023 року, і за цей час відповдіач подав відзив на позо з документами та просив додатковий час на збір додаткових доказів, з чим суд погодився. Останній раз, судове засідання було призначено на 24.08.2023 року о 09 год. 30 хв. і за це час відповідач подав доповнення до відзиву з документами. Проте в силу положень частини 2 статті 247 і статті 223 ЦПК України, 24 серпня 2023 року, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стислі позиції учасників спору. Аргументи позивача. Позивачка народила від відповідача дитину: дочку [PERSON] , яка не досягла трьох років, і проживає із нею та знаходиться на її утриманні, і у зв`язку з тим, що вона не працює оскільки займається доглядом за дитиною, а відповідач ухиляється від її утримання, хоча може надавати таку допомогу, вона має право на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. У зв`язку із чим просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Але також, просила стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2500 гривень, які складаються з попереднього вивчення адвокатом матеріалів, опрацювання ним законодавства та судової практики і складання позовної заяви. Аргументи відповідача. Він працює офіційно на посаді продавця-консультанта та отримує фіксовану заробітну плату. Рішенням суду від 10.05.2023 року з нього стягнуто аліменти на утримання їх малолітньої дитини [PERSON] , у розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Проте кошти він перераховує позивачці добровільно і не було підстав для звернення до суду з позовом. Разом з цим повідомив, що рухомого та нерухомого майна у нього не має, проживає у житловому будинку його матері, яка є пенсіонеркою по віку та надає їй фінансову допомогу, бере участь у сплаті комунальних платежів. Тож оскільки відповідач працює офіційно, сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі частини від всіх своїх доходів, він може тільки частково виконати вимоги позивачки, а саме може сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх його доходів на утримання дружини. Витрати на правову допомогу відповідач не визнав взагалі. Спочатку зазначив, що звертатись до суду з цим позовом у позивачки не було потреби, оскільки відповідач пропонував і пропонує їй свою матеріальну допомогу добровільно. Але потім додав, що попереднє вивчення матеріалів справи не може оцінюватись в 500 грн. година, оскільки адвокат вивчав одні й ті ж документи, які були наявні в матеріалах справи про стягнення аліментів на утримання дитини, де був той самий адвокат; опрацювання законодавства та судової практики не могло зайняти одну годину; текст позовної заяви помістився на 2-х аркушах, адвокат працював вже з цими документами та з цими даними по справі про стягнення аліментів, тому він не міг витратити три години на складання позовної заяви. Також звертав увагу суду, що до позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку позивач [PERSON] долучила копію однієї й тієї ж квитанції серії ААІ № 458231 від 14.03.2023 року виписану адвокатом [PERSON] на суму 2500 грн., що є грубим порушенням адвокатської етики. Таким чином, судові витрати вказані адвокатом в розмірі 2500 грн. значно завищені і такі, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не підлягають стягненню з відповідача. Оцінка суду обставин у справі. [PERSON] ( [INFO] ; ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) 04 травня 2022 року уклали шлюб, який зареєстрували у Коломийському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №328. Внаслідок чого [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] " (а.с. 3 - свідоцтво про шлюб, а.с. 5 - копія паспорта та РНОКПП [PERSON] , а.с. 43-44 - копія паспорта та РНОКПП [PERSON] ). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 150, що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.03.2023 року серії [NUMBER] , виданим Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.4 - копія свідоцтва). Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2023 року (яке набрало законної сили: 13.06.2023 року) з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно (а.с.71-72 - копія рішення суду). За відомостями реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6 - копія витягу). Також відповідно до довідки Заболотівської селищної ради, [PERSON] проживає з адресою: [ADDRESS] (а.с. 46). Також, згідно з довідкою про доходи від 26.06.2023 року [PERSON] працював на посаді продаця-консультанта в приватному підприємстві "Ясен.К" та отримував такі доходи: з січня по серпень 2022 року у розмірі - 35485 грн. 40 коп. (а.с. 50). Після чого був працевлаштований в ФОП [PERSON] на посаді продавця консультанта та одержав дохід з серпня по жовтень 2022 року у розмірі 13573 грн. 53 коп. (а.с. 49), після чого був звільнений за власним бажанням (а.с. 56) та прийнятий на посаду продавця консультанта у ФОП [PERSON] та одержав за жовтень-листопад 2022 року заробітну плату в розмірі 13217 грн. 35 коп. (а.с. 48), після чого був також звільнений, за угодою сторін (а.с.55) та прийнятий на посаду продавця консультанта у ФОП [PERSON] де одержав заробітну плату за період листопад 2022 року по лютий 2023 року у розмірі 21513 грн. 18 копійок (а.с. 47) та в період за січень 2023 року по липень 2023 року у розмірі 44432 грн. 48 коп. (а.с. 73), що також підтверджується відповіддю Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області (а.с.25). Згідно з довідкою фізичної особи-підприємця [PERSON] , [PERSON] дійсно працює на неї і був прийнятий згідно наказу № 10-К від 28.11.2022 року на посаду продавця консультанта (а.с.54). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за [PERSON] право власності, інші речові права не зареєстровані (а.с.74). Також згідно з відповіддю ОКП «Коломийське МБТІ», право власності на житловий будинок в [ADDRESS] за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) не зареєстровано (а.с.75). Також в матеріалах справи наявні квитанції про сплату послуг [PERSON] , в загальному розмірі 2126 грн. 56 копійок. Зокрема за оплату послуг Інтернет, спожитий природній газ та вивіз сміття, у різні проміжки часу (а.с.76-78). Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як матері дитини, з якою вона проживає, на утримання (аліменти) від відповідача, як батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Оцінка суду щодо права позивачки. Положення частини 2 статті 84 Сімейного Кодексу України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, згідно з частинами 4 і 6 цієї ж статті, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища чи розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому зважаючи на те, що спільна дитина позивача і відповідача на дату розгляду справи не досягла повних трьох років і проживає разом із матір`ю, яка є дружиною відповідача, і який є працездатним, і з огляду на його доходи може забезпечувати себе матеріально і надавати матеріальну допомогу позивачці, з якою проживає їх дитина суд вважає, що відповідач не вчиняючи дій з утримання своєї дружини у грошовій та/або натуральній формі, щомісячно, дійсно порушує її право на утримання до досягнення дитиною, яка проживає разом із матір`ю, трьох років. І тому вказане право позивачки дійсно порушується відповідачем, проте розмір її утримання відповідачем потребує окремого дослідження суду, оскільки позивач вважає, що цей розмір повинен скласти 2500 гривень, а відповідач - 1/10 частина від всіх його доходів. Згідно з відповіддю Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області його заробітна плата, у середньому на місяць (враховуючи дохід за останні 6 місяців) складає 6347 грн. 50 копійок, що за вирахуванням податків і зборів (19,5 %) становить 5204 грн. 95 коп. Разом з цим, оскільки відповідач щомісячно повинен сплачувати аліменти у розмірі частини від його доходів, що тоді буде складати в середньому 1301 грн. 24 коп. (оскільки в силу положень ч.1 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), у відповідача буже залишатись 3903 грн. 71 коп. Проте прожитковий мінімум для працездатних осіб, на один місяць, з 01 січня 2023 року становить 2684 грн., отже у своєму вільному розпорядженні відповідач буде мати, в середньому трохи більше 1271 гривні. Відповідно, у разі стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 2500 грн., як просить позивачка, у нього залишиться 1403 грн. 71 коп. всього, що є значно меншою сумою ніж мінімальний прожитковій мінімум для працездатної особи, у зв`язку із чим стягнення аліментів на утримання дружини в сумі яку просить позивачка, дійсно позбавить його можливості гідного існування і свідчить про те, що він не може надавати їй таку матеріальну допомогу. Проте матеріальну допомогу на утримання дружини у розмірі 1000 гривень він може надавати. Що стосується аргументів відповідача про те, що він не може надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі ніж 1/10 частини усіх його доходів, що (після вирахування податків і зборів та аліментів) складе приблизно 390 гривень (або 634 гривні без вирахування податків і зборів та аліментів), то такі аргументи спростовуються вказаними вище обставинами, а здійснення фінансової допомоги матері відповідач не довів. Що ж до сплати відповідачем комунальних послуг та оплати послуг Інтернет, то тут суд відзначає, що в силу положень статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Але відповідач не надав суду жодних доказів того, що відповідний набір послуг прожиткового мінімуму не включає наведені ним витрати, або ж включає, але у недостатньому розмірі. Тож з огляду на це, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право позивача на утримання (аліменти), як матері, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частин 2 статті 77, частин перших статей 79 і 80 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються, як правило, у грошовій формі (у частці від доходу і/або у твердій грошовій сумі) від дня подання позовної заяви та підлягають сплаті щомісячно. Тому, суд вважає матеріально-правову вимогу позивача в частині стягнення на її утримання 1000 гривень обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Але у стягненні аліментів на утриання дружини, в іншій частині позовних вимог, тобто у більшому розмірі - слід відмовити. Отже позов підлягає задоволенню, частково. Оцінка суду щодо судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. І вказана норма права не має виключень із цього правила. Тож з огляду на те, що позов підлягає задоволенню частково на користь позивача, але позивачка звільнена від сплати судового збору, в силу положень частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 429 гривень 44 копійки. Вказаний розмір, обрахований судом за правилами визначення пропорційності суми, на підставі пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України та п.п.2п.1ч.2ст.4 Закону України "Про судовий збір" і статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", тобто виходячи з ціну позову у розмірі 15000 гривень; задоволених позовних вимог у розмірі 1000 гривень; ставки судового збору: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 992 гривні 40 копійок). Оцінка суду щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. А згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Також суд відзначає, що в силу положень частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому для цілей розподілу витрат на професійну правничу допомогу, немає значення чи вона вже їх оплатила, чи тільки оплатить понесені нею витрати. Поряд з цим, з огляду на положення частини 2 статті 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат, суд враховує, що: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачка та її представник долучили до матеріалів справи договір від 10.03.2023 року та акт приймання-передачі наданих послуг з яких вбачається, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн, які оплатила за квитанцією, що складаються з: попереднього вивчення адвокатом матеріалів, опрацювання ним законодавства та судової практики і складання позовної заяви (а.с.8,9). Суд зазначає, що згідно вказаного акту попереднє вивчення матеріалів, що стосується справи тривало 1 годину, складання позовної заяви - 3 години, опрацювання законодавства та судової практики у спірних правовідносинах - 1 година, і загальна сума становить 2500 гривень. Але проти стягнення всієї цієї суми відповідач заперечив, посилаючись на не співмірність заявленої суми до стягнення складності справи, попередньому вивченню адвокатом цих самих документів та неспівмірність заявленої суми. Тому суд застосовує положення частини 4 статті 137 ЦПК України, за якими: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд також враховує і положення частини 3 статті 141 ЦПК України, як такі, що містять наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (на що вказала Велика Палата Верховного Суду у додаткових постановах від 19.02.2020 року (справа №755/9215/15-ц) та від 14 червня 2023 року (№357/8277/19). І з огляду на це, суд погоджується із аргументами відповідача про те, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень, є явно не співмірною із складністю цієї справи і завищеною, зважаючи на те, що умови цієї справи про стягнення аліментів є стандартними, а адвокат позивачки дійсно надавав позивачці правову допомогу у спорі про стягнення аліментів на дитину сторін спору. Проте суд не згідний із тим, що квитанція на сплати витрат на адвоката надана суду та сама, що спростовується номерами квитанцій (а.с.7 - квитанція у цій справі №458230; а.с.80 - квитанція у іншій справі щодо аліментів №458231). Разом з цим, суд цілком переконаний та підтримує відповідача у тому, що час протягом 1 години 30 хвилин, був би достатнім та виправданим для справи такої стандартної, і відверто невисокої складності, аби адвокат позивача вчинив усі вказані ним дії, тому за такий вид правничої допомоги, до стягнення з відповідача підлягає тільки 750 гривень. І тому до стягнення із відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 750 гривень, а у стягненні таких витрат в більшому розмірі (ще 1750 гривень) слід відмовити. Таким чином,

Outcome: partial