Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

14.08.2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт смерті його дружини [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Донецьк, Донецької області. Заява мотивована тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . 28.07.2015 року органом РАЦС донецької народної республіки було видане свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 582, яке не відповідає зразку бланка свідоцтва про смерть, затвердженого ПКМУ від 10.11.2010 № 1025 та яке відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року є недійсним і не створює правових наслідків. [PERSON] усно звертався до працівників відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькій області для проведення реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , однак йому було відмовлено в проведенні реєстрації, оскільки м. Донецьк є тимчасово окупованою територією. За таких обставин свідоцтво про смерть від 28.07.2025 року, що видане незаконними органами влади днр, є недійсним та не створює правових наслідків,через що заявник не має можливості скористатися своїм конституційним правом зареєструвати та отримати свідоцтво про смерть своєї дружини [PERSON] в інший, ніж як у судовий спосіб. Встановлення цього юридичного факту заявнику необхідно для прийняття спадкового майна після смерті дружини та реєстрації шлюбу з іншою жінкою. Ухвалою судді від 14.08.2023 року у справі відкрите провадження. Заявник [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи -- Деражнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 317 ЦПК України з аява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Шлюб було зареєстровано 15 серпня 1981 року за актовим записом № 640 у відділі ЗАГС Київського райвиконкому м. Донецька. 27 липня 2015 року [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , померла у м. Донецьк, тобто на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ст. 134 Конституції України та статей 1, 3, 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя тимчасово окупованою територією, яка є невід`ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено,що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За приписами розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. На теперішній час заявник [PERSON] отримати свідоцтво про смерть в органі РАЦС за місцем смерті [PERSON] у м. Донецьк не має можливості, оскільки зазначена територія є тимчасово окупованою. Пунктом 3 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 передбачено, що за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Згідно з довідкою № 6802-5002582617 від 16.02.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим місцем проживання якого є: [ADDRESS] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, та його фактичне місце проживання/перебування значиться: [ADDRESS] . За даними свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Київським відділом загс м. Донецька державної реєстраційної палати міністерства юстиції донецької народної республіки,виданого 28 липня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Донецьк. Крім того відповідно до довідки про смерть № 1668/07-117 від 20.11.2021 року, виданої Київським загс м. Донецьк, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , причина смерті: церебральний атеросклероз. Оскільки встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть, суд бере до уваги надані заявником вищезазначені документи на підтвердження факту смерті [PERSON] . При цьому суд враховує, що відповідно до частини 2 та частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Водночас виходячи з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені в свідоцтві про смерть особи, які видані органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. З огляду на викладене суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території його дружини [PERSON] , вважаючи доведеним факт смерті, і визначає датою її смерті [INFO] , місце смерті - м. Донецьк, Донецької області, Україна. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved