Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир-Волиського міського суду Волинської області від 07.05.2019 вирішено стягнути із відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 28.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач з липня 2019 не сплачує аліменти, які визначені рішенням суду. Станом на 31.10.2022 існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 48 000 гривень. Оскільки відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, тому на підставі ст. 196 СК України має сплатити пеню за прострочення сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованість по пені за період з лютого 2020 по листопад 2022 становить 212925 гривень. Оскільки стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі не більше 100 відстоків заборгованості по несплаті аліментів, а тому позивач просить стягнути із відповідача 48 000 грн пені за прострочення сплати аліментів, що становить 100 відостків заборгованості по несплаті аліментів. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив позивач. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.05.2019 вирішено стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 28.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття Із довідки виданої начальником Ввідділу Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області від 04.11.2022 №184 встановлено, що сукупний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становить 48000 гривні. Згідно з ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Суд, вирішуючи спірні правовідносини, застосовує роз`яснення Пленум Верховного Суду України у постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 22 цієї постанови роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Обов`язок, щодо спростування своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладено на відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа № 372/264/15-ц). Доказів існування поважних причин несплати аліментів відповідачем суду не надані. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, тому позивач має право на стягнення неустойки. Згідно з приписами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладених в постановах Верховного Суду. Позивачем здійснено розрахунок пені, у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При здійсненні розрахунку позивач врахував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року справа №572/1762/15-ц. Так, Верховний Суд у своїй постанові від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованістю по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно з формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25 квітня 2018 року справа №572/1762/15-ц, вказано наступне: правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18 зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до розрахунку позивача, неустойка (пеня) зі сплати аліментів за період з 01.02.20202 по 31.10.2022 становить 212925 гривні, що відповідає порядку обчислення розміру пені викладених у вищенаведених постановах Верховного Суду. Проте, із даного розрахунку вбачається, що розмір пені перевищує 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки згідно з ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, тому з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що підлягає стягненню пеня по несплаті аліментів в розмірі 48 000 грн, що становить 100 відсотків заборованості по сплаті аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач не надав суду доказів, які б спростували доводи позивача про наявність підстав для стягнення пені, її розміру, а також доказів на підтвердження оплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved