Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

20 липня 2023 року адвокат Конякін М. С. в інтересах заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] . На обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано 01.07.2020 виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. До смерті [PERSON] постійно проживав у с. Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується записом у свідоцтві про смерть та довідка Ободівської сільської ради, а тому на підставі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є Гайсинський нотаріальний округ. Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,3320 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому особисто. Відповідно до довідки виданої Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав разом та вів спільне господарство з дочкою [PERSON] , 1970 року народження, за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON] , так як на момент смерті спадкодавця проживала з ним та вела спільне господарство. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , в графі батько вказано [PERSON] , такий запис зроблено тому, що мама заявниці та її батько на момент її народження не перебували у зареєстрованому шлюбі, а дитина була зареєстрована матір`ю, як одиначкою. За життя [PERSON] не встиг належним чином оформити своє батьківство відносно дочки. [PERSON] своєчасно прийнявши спадщину звернулася в Тростянецьку державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в січні 2021 року [PERSON] отримала усну відмову у видачі свідоцтва, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, та на думку нотаріуса відсутні документи про своєчасне прийняття спадщини, а також відсутні документи, що засвідчують родинні відносини та запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на зазначену вище земельну ділянку. Враховуючи те, що не можливо документально підтвердити факт родинних відносин, з`явилася потреба в тому, щоб встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин потрібно для оформлення спадкових прав, а саме визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Ухвалою суду від 21 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено засідання на 15 серпня 2023 року, також задоволено клопотання заявника про виклик свідків. Заявниця та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали за обставин, наведених в заяві. Зацікавлена особа в судове засідання свого уповноваженого представника не направила, однак подано заяву про розгляд справи без участі представника. Зазначено, що Ободівська сільська рада проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Бережанка Тростянецького району Вінницької області, її батькими записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 14.03.2017 серія [NUMBER] , Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер в селі Бережанка Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області 01.07.2020 (а.с. 4). Після смерті [PERSON] 13.04.2022 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,3320 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому особисто (а.с. 7). Після смерті [PERSON] , на підставі ст. 1223, 1261 ЦК України спадщину прийняла його дочка [PERSON] , так як на момент смерті спадкодавця проживала з ним та вела спільне господарство. Однак, для оформлення спадщини заявниці нотаріусом повідомлено, зокрема, що відсутні документи, що засвідчують родинні відносини [PERSON] та [PERSON] , власне, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , в графі батько вказано [PERSON] , такий запис зроблено тому, що мама заявниці та її батько на момент її народження не перебували у зареєстрованому шлюбі, а дитина була зареєстрована матір`ю, як одиначкою. Свідок [PERSON] , народження, який є рідним братом заявниці показав, що тато [PERSON] і мама [PERSON] проживали у незареєстрованому шлюбі. Коли народилася сестра [PERSON] то тато був у [PERSON] , тому мама записала дочку на своє прізвище. Його рідна сестра [PERSON] до смерті тата [PERSON] проживала разом з ним в с. Нова Ободівка, доглядала за ним. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є його рідною старшою сестрою, яка до смерті їхнього тата [PERSON] доглядала за ним, організувала його похорони. Щодо прізвища сестри повідомив, що на час народження сестри [PERSON] тато був у [PERSON] , а тому мама при реєстрації народження сестри дала їй своє празвище, в той час, як ім`я та по-батькові зазначила татові. Оскільки на час народження свідка та його брата [PERSON] тато повернувся з [PERSON] тому вже їм дали прізвища татові, а саме [PERSON] . Також, відповідно до довідки №1085 від 02.12.2022 виданої Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав разом та вів спільне господарство з дочкою [PERSON] , 1970 року народження, за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить запис в погосподарській книзі (а.с. 10). Таким чином, з наданих до матеріалів заяви доказів та з урахуванням показів свідків підтверджуюється факт родинних відносин між [PERSON] , 1970 року народження та [PERSON] , 1943 року народження, який помер [INFO] , зокрема те, що вони були батьком і дочкою. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. В силу п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Приписами ст. 1223 ЦК України унормовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються і визнаються заінтересованою особою. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Суд вважає, що дослідженні в судовому засіданні докази та показання свідків дають підстави вважати, що померлий [PERSON] , дійсно є батьком [PERSON] , тому варто встановити факт родинних відносин а саме, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . За таких обставин, враховуючи, що розбіжності у прізвищі [PERSON] померлого [PERSON] позбавляють можливості підтвердити родинні відносини між дочкою і батьком та унеможливлюють використання заявником документів, що підтверджують особу заявника для реалізації свого права на спадкування та оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] , надані заявником докази на підтвердження факту родинних відносин у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved