Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 19.11.2021, про що зроблено актовий запис №2362 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відносини між подружжям протягом останніх років погіршились, між ними відсутнє взаєморозуміння, усі спроби примирення сторін не дали жодних результатів, у них різні погляди на подружнє життя та обов`язки, відтак між ними фактично припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Позивач вказала, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, щодо примирення із відповідачем вона категорично заперечує. Посилаючись на наведене, просила розірвати шлюб. Ухвалою судді від 28.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 25.07.2023 на 14 год. 10 хв., яке, у зв`язку з неявкою сторін, відкладено на 16.08.2023 на 14 год. 00 хв.. У судове засідання 16.08.2023 позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак 03.07.2023 її представник подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, а також просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з частиною четвертою статті 223, статті 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача, у поданій нею заяві, не заперечила проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 19.11.2021 сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №2362 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відносини між подружжям протягом останніх років погіршились, між ними відсутнє взаєморозуміння, усі спроби примирення сторін не дали жодних результатів, у них різні погляди на подружнє життя та обов`язки, відтак між ними фактично припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Позивач вказала, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, щодо примирення із відповідачем вона категорично заперечує. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved