Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Ковальов А.І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів у сумі 5000 доларів США. В обґрунтування позову зазначає, що 07.10.2019 року вона передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США в оплату належного його дружині [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . У місячний строк [PERSON] зобов`язана була укласти з нею договір купівлі-продажу зазначеного будинку та посвідчити його нотаріально, на підтвердження чого передала ключі від будинку та господарських будівель, а також забезпечила безперешкодний доступ до будинку, звільнивши його від власного майна. Протягом тривалого часу вона проживала у зазначеному будинку як власниця, підтримувала його нормальний технічний стан, займалася господарством та сплачувала комунальні платежі. До останнього часу сподівалася на виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань та періодично нагадувала їм про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння. 11.08.2022 року вказаний будинок за заявою [PERSON] було від`єднало від газо- та електропостачання. Поспілкувавшись з відповідачами з цього приводу, з`ясувала, що наміру здійснювати нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу спірного будинку вони не мають та вимагають звільнити його. Вважає, що відповідачі отримали кошти без належних правових підстав, а тому зобов`язані їх повернути їй на підставі ст.1212 ЦК України. Ураховуючи зазначене просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь 5000,00 дол. США, що отримані відповідачами без достатньої правової підстави. Ухвалою суду від 01.11.2022 року провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання /а.с.20/. 12.12.2022 року до суду надійшов відзив відповідачів [PERSON] та [PERSON] , від імені яких діє представник адвокат Гулян Я.В., в якому відповідачі просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У відзиві зазначають, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2015 року, належить житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , а також земельна ділянка на якій він розташований кадастровий номер:3520386200:52:000:0249, на підставі свідоцтва про право власності від 18.12.2015 року. В 2019 році [PERSON] та її чоловік [PERSON] прийняли рішення про продаж вказаного будинку та розпочали пошук покупців. До них звернулася добра знайома [PERSON] з проханням продати їй вказаний будинок. Оскільки остання була близьким другом родини [PERSON] , вони відмовили потенційним покупцям та почали обговорювати з [PERSON] умови укладення в майбутньому договору купівлі-продажу. За спільною домовленістю дійшли згоди, що продаж буде здійснено за 90000 грн. [PERSON] виявила бажання також придбати меблі, побутову техніку та деякі господарські знаряддя, що знаходились в будинку та на подвір`ї, загальна вартість такого майна була узгоджена сторонами в розмірі 35000 грн. На початку жовтня 2019 року [PERSON] передала [PERSON] аванс за будинок в сумі 30000 грн. та 35000 грн. за придбані меблі, побутову техніку та деякі господарські знаряддя, що знаходились в будинку та на подвір`ї. Після цього зі згоди відповідачів позивач в`їхала до будинку та почала користуватися ним та придбаним нею майном (меблями, побутовою технікою). Також їй було передано усі книжки по комунальним послугам, право встановлювальні документи на будинок. Решту вартості будинку, 60000 грн., [PERSON] повинна була сплатити в день нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, які сторони планували оформити протягом місяця. При цьому, відповідачі були готові зробити це негайно, всі документи були підготовлені, затримка була з вини позивача, якій необхідно було привести до ладу власні документи. Протягом місяця договір купівлі-продажу будинку сторонам не вдалося оформити, у [PERSON] були проблеми з паспортом, новий вона отримала лише 19.11.2019 року. В подальшому позивач не мала достатньої суми грошей та декілька разів просила перенести нотаріальне оформлення договору. В липні 2022 року відповідач отримала судову повістку по справі №398/1791/22 за позовом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги газопостачання за період з серпня 2019 року по березень 2022 року в сумі 29537,38 грн. [PERSON] проживаючи в спірному будинку споживала комунальні послуги , однак не вносила оплату за них. Отримавши вимогу про сплату боргу та повідомлення про припинення газопостачання під особистий підпис, оплату боргу так і не здійснила та відповідачів не повідомила про наявність боргу. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 26.07.2022 року з [PERSON] , як власника будинку було стягнуто зазначену суму боргу та судові витрати у розмірі 2481 грн. Після ухвалення зазначеного рішення відповідачі наполягали на нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу будинку та оплаті решти його вартості і боргу за комунальні послуги, однак [PERSON] відмовилась посилаючись на відсутність коштів та сімейні обставини. Па пропозицію відповідачів звільнити будинок вона також відповіла відмовою. В серпні 2022 року [PERSON] , як власник будинку, звернулася до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з заявою про відключення даного будинку від газопостачання. Зважаючи на те, що позивачем спричинено відповідачам значні збитки у вигляді заборгованості за спожиті нею комунальні послуги, а також спричинено шкоди будинку, зокрема вибито скло у міжкімнатних дверях, пошкоджено шпалери на стінах та конвектори, оскільки позивач утримувала в ньому 6 котів та неохайно ставилася до будинку, вважають, що отримана сума авансу у розмірі 30000 грн. не підлягає поверненню позивачу. У задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі /а.с.41-42/. Ухвалою суду від 13.02.2023 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті /а.с.104/. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ковальов А.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому просять задовольнити. [PERSON] додатково суду пояснила, що з родиною [PERSON] знайомі з 2014 року, підтримували дружні стосунки. Вони змінили місце мешкання і запропонували їй купити їх будинок [ADDRESS] . Оскільки на той час вона жила в старому будинку без зручностей, вона прийняла пропозицію відповідачів. 07.10.2019 року вона продала свій пай за 125000 грн., які обміняла на 5000 доларів США. В цей же день, в присутності [PERSON] , вона передала цю суму купюрами по 200 доларів США [PERSON] за будинок [ADDRESS] . Передача грошей відбувалася в м. Олександрія в квартирі [PERSON] - матері [PERSON] . Їй передали ключі від будинку та 24.11.2019 року вона заїхала туди жити. До нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу не їздили бо в [PERSON] документи на будинок не в порядку та у неї паспорт був без фото. Гроші за спожиті комунальні послуги по 500 1000 грн. вона кожного місяця віддавала [PERSON] , яка повинна була сплачувати їх за комунальні послуги. Кухонний гарнітур, газова плита, витяжка, двоспальне ліжко, пральна машина, бойлер, жалюзі та штори, електричний насос, система поливу городу були в будинку коли вона туди заїхала жити і на теперішній час залишаються там. Коли [PERSON] отримала повідомлення про борг за газ, [PERSON] прийшов до неї вимагати гроші за газ. Вони посварилися. В листопаді 2022 року [PERSON] зняв у спірному домоволодінні паркан, бойлер лопнув, скло на міжкімнатних дверях розбите, в будинку цвіль, унітаз розбито, електричний насос згорів, вона вже не хоче купувати цей будинок, просить стягнути з відповідачів на її користь грошові кошти у сумі 5000 доларів США. Представник відповідачів адвокат Гулян Я.В. проти задоволення позову заперечила посилаючись на обставини викладені у відзиві та письмовій промові у судових дебатах /а.с.41-42, 138-139/. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 12.07.2023 року додатково суду пояснив, що будинок [ADDRESS] належить їх родині. Вони придбали інший будинок та переїхали, цей будинок вирішили продати. Їх родина перебуває в дружніх відносинах з позивачем тож коли вона попросила продати їй будинок [ADDRESS] , вони погодилися. Речі та меблі з будинку, кухонний гарнітур, газову плиту, витяжку, двоспальне ліжко, пральну машину, бойлер, жалюзі та штори, електричний насос, систему поливу городу, вони виставили на продаж на сайті ОЛХ, але [PERSON] попросила залишити все у будинку. Вони з позивачем домовилися здійснити продаж будинку за 90000 грн., а перелічене майно та меблі за 35000 грн. В жовтні 2019 року [PERSON] отримала гроші за пай та передала їм 30000 грн. за будинок та 35000 грн. за меблі. Передача грошей відбувалася в квартирі його тещі без свідків. Залишок вартості будинку 60000 грн. домовились, що [PERSON] передасть у нотаріуса при оформленні договору купівлі-продажу. Наступного дня, після передачі грошей, позивачу передали ключі від будинку та розрахункові книжки по комунальним платежам. Вона одразу переїхала до будинку жити, тримає там господарство та худобу до теперішнього часу. В липні 2022 року вони отримали судову повістку. З [PERSON] стягнуто борг 32000 грн. за газ та 7500 грн. за його постачання. В місьгазі сказали, що за період мешкання в спірному будинку [PERSON] не здійснила жодної проплати за використаний газ. Вони разом з [PERSON] зверталися до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу цього будинку, але на той час у позивача не було вклеїно фотокартку за віком. Після того як вона привела свої документи у відповідність виникла інша проблема. [PERSON] в спірний будинок переїхала мешкати зі співмешканцем, хоча перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Вона не змогла запросити його до нотаріуса, щоб він дав згоду на укладення нею договору купівлі-продажу. Потім у неї не було грошей, щоб остаточно розрахуватися за будинок. Готові хоч зараз піти до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу за умови повного розрахунку за будинок та повернення стягнутого боргу за газ. Свідок [PERSON] , сват позивача, суду показав, що в листопаді 2019 року позивач попросила його поїхати з нею отримати гроші за пай. Він її привіз до [ADDRESS] . [PERSON] сама пішла та отримала гроші, він чекав на неї в авто. [PERSON] також приїхав туди на мопеді. [PERSON] вийшла з грошима і він відвіз її до обмінного пункту. Там вона обміняла гривні на долари США. У неї було 5000 доларів США. Після цього він відвіз позивача до батьків [PERSON] . Він з позивачем зайшли у квартиру і [PERSON] , в його присутності, передала [PERSON] 5000 доларів США за будинок по [ADDRESS] . В квартирі, на кухні перебувала [PERSON] та [PERSON] , вони готували святкову вечерю з приводу продажу будинку. Через 1-2 дні [PERSON] переїхала проживати до будинку, але документи у нотаріуса не оформили. На сьогоднішній день [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає. Восени 2022 року будинок було відключено від газу та світла за борги і [PERSON] переїхала жити до нього на дачу. Свідок [PERSON] суду показала, що є матір`ю відповідача [PERSON] . Відповідачі надумали продати будинок в [ADDRESS] . [PERSON] попросила їй продати цей будинок. Вони домовилися. В жовтні 2019 року [PERSON] приходила до неї в квартиру, щоб дати завдаток за цей будинок. [PERSON] з [PERSON] перебували в кімнаті, а вона з [PERSON] були на кухні. Потім усі разом пообідали. В її присутності [PERSON] передав [PERSON] гроші в гривнях. Сказав, що 30000 грн. - аванс за будинок, а 35000 грн. за меблі. Інших осіб у її квартирі в той день не було. [PERSON] знає, він жодного разу не був в її квартирі. Зі слів односельців знає, що [PERSON] на теперішній час проживає в будинку, який належить [PERSON] . Вислухавши пояснення присутніх осіб, покази свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 17.12.2015 року [PERSON] , приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстровано в реєстрі за №806, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Також, на підставі свідоцтв про право власності індексний номер:50244465 та 50346227, їй належить земельна ділянка на якій розташоване дане домоволодіння /а.с.43-47/. В 2019 році сторони досягли згоди щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу зазначеного будинку. У зв`язку із досягненням усної домовленості щодо умов купівлі-продажу, позивач передала відповідачам грошові кошти. При цьому будь-якого письмового доказу суду не надано та сторони підтверджують, що такого не існує. Відповідачі визнають, що [PERSON] на початку жовтня 2019 року передала, а [PERSON] прийнявши грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. та одразу передав їх [PERSON] , яка зобов`язалася продати [PERSON] вищевказаний будинок за ціною 90 000,00 грн. Також відповідачі визнають факт передання їм позивачкою 35000 грн. загальної вартості рухомого майна (меблі та інше майно побутового призначення), що за усною домовленістю між сторонами перейшло у власність позивача одразу після передання нею грошових коштів. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. При цьому, до теперішнього часу сторони не виконали вимоги законодавства в частині укладення у належній формі як попереднього договору, так і договору купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту». Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13.02.2019 року № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». У ч.3 ст.651 ЦК України зазначено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч.4 ст.653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. У п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тлумачення вищезазначених норм ЦК України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відносини, які виникли між сторонам, є договірними, а тому твердження представника відповідачів про неможливість застосування положень ст.1212 ЦК України, безпідставні. Оскільки договір купівлі-продажу будинку між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , яка є власником нерухомості, до теперішнього часу не укладений, суд вважає, що частина отриманої [PERSON] та передана [PERSON] сума грошових коштів вважається отриманою відповідачем [PERSON] безпідставно, та у розумінні ст.1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню. Щодо розміру переданих грошових коштів, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона передала відповідачам саме 5000 доларів США в рахунок оплати вартості будинку за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу, який вони мали намір укласти в майбутньому. Покази свідка [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки попередній договір між сторонами повинен укладатися у такі й же формі, як і основний і сторони в момент досягнення певних домовленостей цієї вимоги Закону не дотрималися. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали, що [PERSON] отримав від [PERSON] та передав [PERSON] в рахунок оплати при укладенні в майбутньому договору купівлі-продажу належного їй будинку, грошові кошти в сумі 30000 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача. Також відповідачі продали позивачу меблі та інше майно побутового призначення, що за усною домовленістю між сторонами перейшло у власність позивача одразу після передання нею 35000 грн. загальної вартості цього майна. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила наявність цього майна в будинку за адресою: [ADDRESS] , на момент коли вона оглядала будинок при досягненні усної домовленості з відповідачами щодо умов купівлі-продажу цього будинку, та на момент переїзду до будинку для подальшого мешкання в ньому. Тобто еквівалентність зустрічного надання, в розумінні ст.1212 ЦК України, відповідачами порушено не було, отже ця сума поверненню не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 304,74 грн. (а.с.8а), а з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] 4000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу (а.с.58, 60,61).

Outcome: partial