Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Регіональна універсальна біржа «Александр-Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н99-01603, укладений 15.05.1999р. та посвідчений Регіональною Універсальною Біржою «Александр-Н», який зареєстровано в КП «БТІ» ОМР 16.06.1999р. у кн. 328пр. стор.32 реєстр. № 139, за яким [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , купила квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н», реєстраційний № Н-99-01603. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15.05.1999 року, між [PERSON] , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , як покупцями, та [PERSON] , [PERSON] , як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу № Н99-01603 квартири за адресою: [ADDRESS] . Домовляючись про укладення договору купівлі-продажу № Н/99-01603, між ними були обумовлені усі істотні умови угоди, у тому числі вартість квартири, яку вони з матір`ю повністю передали відповідачу до укладання угоди. Вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.1999 р., вони з матір`ю зареєстрували в ОМБТІ та РОН м. Одеси, про що був зроблений відповідний запис у кн. 328пр. стор.32 реєстр. № 139 від 16.06.1999 року. [INFO] [PERSON] померла. Позивач являється спадкоємцем першої черги після її смерті. 22.03.2023р. вона звернулася до приватного нотаріуса Горлач М.А. із заявою про прийняття спадщини за законом до майна [PERSON] , померлої [INFO] , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 4/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71890384 від 22.03.2023 року. Оскільки відповідний договір нотаріально не посвідчений, вона немає змоги оформити свої спадкові права на відповідне майно. Зазначені обставини стали підставою звернення до суду з відповідним позовом. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у призначене судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляли, з заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Третя особа у призначене судове засідання також не з`явилася. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~що 15.05.1999\~р. на Регіональній універсальній\~біржі «Александр-Н»\~було укладено договір купівлі-продажу № Н99-01603 квартири за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , як покупцями, та [PERSON] , [PERSON] , як продавцем. Право власності було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації 16.06.1999 р. у кн. 328пр. стор.32 реєстр. № 139. (а.с. 4-5) Однак даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було. [PERSON] , [INFO] , являється донькою [PERSON] . (а.с. 9,6) [INFO] померла [PERSON] . (а.с. 7) 22.03.2023р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Горлач М.А. з заявою про прийняття спадщини за законом до майна [PERSON] , померлої [INFO] , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 4/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71890384 від 22.03.2023 року. (а.с. 8) Беручи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2\~ст. 47 ЦК України\~ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу № 8070\~від 04.07.1995\~р. ніким не спростовані та свідчать про те, що [PERSON] ,\~яка діяла\~від свого\~імені,\~а також\~від імені\~та в\~інтересах неповнолітньої\~доньки [PERSON] , є добросовісними набувачами вказаної квартири, оскільки придбали її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли [PERSON] та [PERSON] передали гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а [PERSON] та [PERSON] відповідно їх прийняли, та розпочали користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст.\~ст. 224-225 ЦК УРСР\~(в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК\~(1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною\~. Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Крім того, згідно з\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1\~ст. 3 ЦК України\~та ч.1\~ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та Законом. Згідно ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved