Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

28.12.2022 [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Українська залізниця», в якому просить: - стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця»\~ Акціонерного товариства «Українська залізниця» доплату за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника в сумі 8185,08 грн.; - стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця»\~ Акціонерного товариства «Українська залізниця» витрати за надання правничої допомоги в сумі 5000,00 грн. Крім того, позивачем заявлено клопотання, в якому вона просить визнати причину пропуску строку звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважною та поновити даний строк, бгрунтовуючи його тим, що нею пропущено строк звернення до суду з поважних причин, оскільки про порушення свої прав щодо отримання доплат за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника вона дізналася у липні 2022 року, однак чекала на відповідь начальника відділу обліку заробітної плати на своє звернення з відповідного питання, яку отримала лише 03.11.2022. Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо стягнення доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)». Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (зокрема рішення від 09.02.1999 №1-рп/99), суд дійшов висновку про поширення дії ч.1 ст.233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, КЗпП України доповнено главою XIX «Прикінцеві положення», відповідно до п.1 якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 до 22.05.2020 установлено на всій території України карантин. Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України. Зокрема 23.08.2022 набрала чинності постанова КМУ від 19.08.2022 №928, якою внесено зміни до постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236, і цими змінами продовжено карантин по всій території України до 31.12.2022. У постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 Верховний Суд зробив висновки, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину. Враховуючи, що станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, запроваджений Кабінетом Міністрів України, тому строк, визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки такий продовжено на строк дії карантину. Отже, до 19.07.2022 строк звернення позивача з цим позовом до суду не був обмежений будь-яким строком, а у правовідносинах, що виникли після цієї дати, зважаючи на те, що діяв карантин, позивач не пропустила тримісячного строку, звернувшись до суду 28.12.2022. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що з\~29.11.2019\~ [PERSON] працює в апараті управління регіональної філії «Південно-Західна залізниця»\~АТ «Українська залізниця» на посаді бухгалтера 1 категорії відділу обліково-розрахункової групи №2 виробничого штату центру бухгалтерського та податкового обліку служби локомотивного господарства. У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України та початком військових дій, деякі працівники їхнього підприємства змушені були залишити своє місце проживання та виїхати за межі країни. Тому на період з 16.03.2022\~по 31.05.2022\~вона виконувала обов`язки тимчасово відсутнього працівника бухгалтера [PERSON] , яка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати. У березні\~2022\~року їй виплачено доплату\~за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника\~в розмірі\~2318,75 грн. За квітень та травень\~2022\~року вона вже доплат не отримала. У липні\~2022\~року вказану доплату за березень було утримано з її заробітної плати. Таким чином, незважаючи на те, що вона виконувала обов`язки бухгалтера [PERSON] в період з 16.03.2022\~по 31.05.2022, відповідач фактично не здійснював доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, чим на її думку, порушив вимоги ст. 105 КЗпП України. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької областів від 04.09.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву відмовлено. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що\~29.11.2019\~позивач [PERSON] працює в апараті управління регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на посаді бухгалтера 1 категорії відділу обліково-розрахункової групи №2 виробничого штату центру бухгалтерського та податкового обліку служби локомотивного господарства (а.с. 8). Відповідно до рапорта заступника начальника ОРГ №2 служби локомативного господарства Камінської Л.В. від 21.03.2022, адресованого виконавчому директору ПЗЗ УЗ Букіну П.Ю., його автор просить у зв`язку із відсутністю, пов`язаною зі знаходженням у відпустці без збереження заробітної плати бухгалтера [PERSON] , виконання її обов`язків покласти на [PERSON] , за її згодою з 16.03.2022 по 31.05.2022, а також за своєчасне виконання виробничих завдань по колу обов`язків, обумовлених трудовим договором з належною якістю, просить дозволити здійснити доплату бухгалтеру [PERSON] в розмірі 50% (а.с.6). Враховуючи те, що на виконання ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.03.2023 про витребування у відповідача доказів перебування у відпустці без збереження заробітної плати протягом січня-червня 2022 бухгалтера [PERSON] , ним відповіданих доказів не надано та не повідомлено про причини їх неподання, суд,

Outcome: dismissed