Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в якій просить: 1) встановити факт родинних відносин, а саме, те, що [PERSON] , [INFO] , є правнуком [PERSON] , померлої [INFO] ; 2) тлумачити зміст заповіту, складеного на ім`я позивача заповідачем [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, 17.03.2020, за реєстром №08 (дублікат якого було видано 27.03.2023 за реєстром №7-4, старостою Криштопівської сільської ради Лозівського району Харківської області): як про вираження волі померлої [PERSON] заповісти правнуку [PERSON] земельну ділянку площею 5,58 га, кадастровий номер 6320683500:02:000:0371 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №135569 від 22.10.2003, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №375. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла прабаба позивача - [PERSON] . На день смерті вона мешкала в селі Криштопівка, Лозівського (до ліквідації Близнюківського) району, Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 5,58 га, кадастровий номер 6320683500:02:000:0371, у межах згідно з планом, яка розташована на території Криштопівської сільської ради Лозівського (до ліквідації Близнюківського) району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР №135569, виданого Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, 22 жовтня 2003 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №375. Спадкоємцем майна померлої, є позивач, правнук спадкодавця, [PERSON] , згідно заповіту, складеного на його ім`я, посвідченого секретарем виконавчого комітету Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, 17 березня 2020 року, за реєстром №08 (дублікат якого мені було видано 27 березня 2023 року, за реєстром №7-4, старостою Криштопівської сільської ради Лозівського району Харківської області). Заповіт на даний час не змінений, не відмінений. В шлюбі спадкодавець не перебувала. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, згідно ст. 1241 ЦК України, у спадкодавця немає, син спадкодавця, [PERSON] , помер [INFO] . Спадщину після смерті прабабусі позивач прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до [PERSON] , приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області на підставі чого було заведено спадкову справу 36/2022. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивач змушений звертатись до суду з даним позовом. Постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії мотивована, тим що нотаріус не має можливості ідентифікувати об`єкт спадкування у зв`язку з неточностями у змісті заповіту та у зв`язку з допущеними помилками у свідоцтвах про народження, не має можливості встановити родинний зв`язок між позивачем і спадкодавцем, оскільки у заповіті зазначено ступінь споріднення між спадкодавцем і спадкоємцем. Крім того, у заповіті ім`я позивача, як спадкоємця, зазначено як « [PERSON] », а не « [PERSON] », як у паспорті. У заповіті, складеному на ім`я позивача, посвідченому секретарем виконавчого комітету Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, 17 березня 2020 року, за реєстром №08 (дублікат якого мені було видано 27 березня 2023 року, за реєстром №7-4, старостою Криштопівської сільської ради Лозівського району Харківської області) зазначено, що [PERSON] заповідає: «...земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області своєму правнуку - [PERSON] , який народився [INFO] ...», тобто не зазначено ані площа земельної ділянки, ні її кадастровий номер, що є визначальним для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому нотаріус не має можливості ідентифікувати, яку саме земельну ділянку заповіла позивачу прабабуся. Прабабуся мала лише одну земельну ділянку (пай), яку отримала коли працювала у колгоспі. На підтвердження факту належності спадкодавцю земельної ділянки, площею 5,58 га на території Криштопівської сільської ради Лозівського (до ліквідації Близнюківського) району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва мною надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР №135569, виданий Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області, 22 жовтня 2003 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №375. Крім того, відповідно до відповіді на адвокатський запит Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області №770/327-23 від 06.04.2023 року «в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю міститься запис щодо реєстрації за гр. [PERSON] на праві власності на земельну ділянку площею 5,58 га (кадастровий номер 6320683500:02:000:0371) для ведення товарного сільськогоподарського виробництва на території Криштопівської сільської ради Лозівського (колишнього Близнюківського) району Харківсьої області (державний акт ХР №135569, зарестрований 22.10.2003 року, за №375). Згідно відповіді вбачається, що інших земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за спадкодавцем не зареєстровано. Щодо підтвердження факту родинних відносин. Так дійсно у свідоцтві про смерть прабаби записано « [PERSON] » У свідоцтві про народження її сина, діда позивача у графі ПІБ записано « [PERSON] » (рос.мовою), у графи ПІБ матері « [PERSON] » (рос.мовою). У свідоцтві про смерть її сина, діда позивача у графі ПІБ записано « [PERSON] ». У свідоцтві про народження її онука, батька позивача у графі ПІБ записано « [PERSON] » (рос.мовою), у графи ПІБ батька - « [PERSON] » (рос.мовою); У свідоцтві про народження позивача у графі ПІБ записано « [PERSON] », у графі ПІБ батька - « [PERSON] ». Таким чином, чітко прослідковується, що перехід з букви «А» на букву «О», а саме прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » було змінено і допущено помилку під час реєстрації та видачі свідоцтва про народження його батька, але тоді не це уваги ніхто не звернув, і вже коли народився позивач - то отримав родове прізвище батька « [PERSON] ». Щодо різного написання імені в заповіті « [PERSON] » та у паспорті « [PERSON] » зазначено, що відповідно до словника «Власні імена людей»: слов.-довід. / [PERSON] , [PERSON] ; ред. [PERSON] ; НАН України, Ін-т мовознав. ім. О. О. Потебні. - 3-тє вид., випр. - Київ: Наук, думка, 2005. - 334 с. на сторінці 196, 227, [PERSON] є ідентичними іменами. Ім`я [PERSON] рівноправно використовується разом з варіантом « [PERSON] ». Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті прабабусі, то для тлумачення змісту заповіту він змушений звертатись до суду. Оскільки нотаріус побачив у змісті заповіту суперечності та неточності, то відповідно до частини другої статті 1256\~ІІК України тлумачення заповіту здійснює суд. Таким чином, позивач вважає, що за своїм змістом намір (волевиявлення) [PERSON] було спрямовано на те, щоб заповісти йому, як правнуку, у спадок земельну ділянку площею 5,58 га, кадастровий номер 6320683500:02:000:0371, у межах згідно з планом, яка розташована на території Криштопівської сільської ради Лозівського (до ліквідації Близнюківського) району Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку прабабуся мала у власності на день складання заповіту і право на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку, який вона передала позивачу. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до Паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Близнюківським РС ГУ ДМС України в Харківській області 23.03.2016, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Криштопівка Близнюківського району Харківської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2022, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 93 років. Відповідно до дублікату Заповіту від 17.03.2020, посвідченого секретарем виконавчого комітету Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області Лебединською О.В., [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, заповідаю своєму правнуку [PERSON] , який народився [INFO] . Зареєстровано в реєстрі за №08. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71988475 від 30.03.2023, до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про видачу дублікату заповіту №70465711, заповідач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.1985, [PERSON] народився [INFO] , в графі «мати» зазначено [PERSON] , в графі «батько» - [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2019, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 61 рік. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.1978, [PERSON] народився [INFO] , в графі «мати» зазначено [PERSON] , в графі «батько» - [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.02.2000, [PERSON] народився [INFO] , в графі «мати» зазначено [PERSON] , в графі «батько» - [PERSON] . В судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] є правнуком померлої [PERSON] . Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.04.2023 №113/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, площа земельної ділянки 5,5800 га, кадастровий номер змельної ділянки 6320683500:02:000:0371, що розташована на території Криштопівської сільської ради Лозівського району Харківської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки заповіт складено, так, що розпорядження заповідача викликає незрозумілості, неточності щодо змісту заповіту, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача, а саме об`єкта спадкування, неможливо ідентифікувати, яку саме земельну ділянку мав на увазі заповідач та встановити його дійсну волю. Крім того, у вищевказаному заповіті ім`я спадкоємця зазначено, як « [PERSON] ». Також, було зазначено, що на підтвердження родинних відносин спадкодавця зі спадкоємцем було надано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, 29 лютого 2000 року на ім`я « [PERSON] », Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, 12 серпня 1978 року, на ім`я « [PERSON] », Свідоцтво про народження видане Тернівським сільським ЗАГС Павлоградського району Дніпропетровської області, [INFO] , на ім`я « [PERSON] », що не збігається з прізвищем спадкодавця « [PERSON] » у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому Близнюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), 01 лютого 2022 року, у зв`язку з чим не вбачається можливим встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. На підставі вищевикладеного, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом за таких обставин неможливо. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №135569, Державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON] , земельна ділянка площею 5,58 га, на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий номер 6320683500:02:000:0371. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9917356882023 від 06.04.2023, земельна ділянка кадастровий номер 6320683500:02:000:0371, площею 5,5815 га, належить на праві приватної власності [PERSON] . З копії спадкової справи №36/2022 від 26.05.2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Степанчук О.Ю. було заведено дану спадкову справу за заявою [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що [PERSON] , [INFO] , є правнуком [PERSON] , померлої [INFO] . Встановлення факту родинних відносин для [PERSON] має юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати своє право на спадкування майна після померлої прабаби [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про тлумачення заповіту, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Статтею 1256 ЦК України встановлено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України. За змістом ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на викладене тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Як вбачається зі змісту копії дублікату заповіту, долученої до матеріалів справи, 17 березня 2020 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, заповіла своєму правнуку [PERSON] , який народився [INFO] . В вищезазначеному заповіті не зазначено жодного реквізиту земельної ділянки на яку посилається позивач в своїй позовній вимогі про тлумачення заповіту, того що дана земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. В судовому засіданні була до питання свідок [PERSON] , яка зазначила, що працювала на посаді секретаря Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. До неї дійсно приходила [PERSON] для складання заповіту на свого правнука [PERSON] . Реквізити земельної зілянки у заповіті вона не зазначила, у зв`язку з помилкою. Системний аналіз положень статей 213, 1256 ЦК України, дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук тієї волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Суд дійшов висновку, що заповіт [PERSON] не може бути протлумачений, оскільки не підпадає під жоден з рівнів тлумачення. Тлумачення заповіту в редакції запропонованій позивачем у позові призведе до внесення змін у зміст заповіту та фактично перекладе на суд права власника щодо розпоряджання майном померлого, що суперечить інституту «тлумачення заповіту». Враховуючи викладене в задоволенні позовних вимог в частині тлумачення заповіту слід відмовити, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed