Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

26.05.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 25.07.2017 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2377. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, зокрема, що 25.07.2017 між мною та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено відповідний актовий запис № 2377. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . 3 відповідачем однією сім`єю вони проживали приблизно до початку осені 2021 року. Протягом останніх років сумісного проживання відношення з відповідачем поступово погіршувались. Між ними часто виникали конфлікти, які спричиняли з`ясування відносин і скандали. Все це відбувалося на очах неповнолітньої дитини. Восени 2021 року вона звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачем. У грудні 2022 року позов був залишений без розгляду, оскільки вони вирішили спробувати поновити сімейні відносини. Проте їм не вдалося налагодити взаємні відносини. Наразі і впродовж останніх двох років вони фактично проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Донька знаходиться виключно на її утриманні. Де фактично знаходиться і проживає відповідач їй не відомо, донькою він не цікавиться, вихованням не займається, матеріально дитину не утримує. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам доньки. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 30.05.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 12). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява від позивача [PERSON] , в якій вона просить провести судове засідання без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій він просить судовий розгляд провести без його участі, проти позовних вимог не заперечує (а.с. 27). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 25.07.2017 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблений актовий запис №327053 (а.с. 18). Згідно позовної заяви, господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, прізвище [PERSON] залишити « [PERSON] ». Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved