Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

26.04.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 22 травня 2018 року по 30 квітня 2023 року у розмірі 150\~547,70 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що з 10.11.2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний рішенням від 19.02.2018 року. Після чого 16.02.2023 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На підставі судового наказу судді Болградського районного суду Одеської області від 31 травня 2018 року (справа №497/877/18) Болградським РВ ДВС відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 травня 2018 року до досягнення старшою дитиною повноліття, а з [INFO] в розмірі 1/4 частки до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] з травня 2018 року аліменти не сплачує, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає, тому утворилася заборгованість з їх сплати в розмірі 150\~547,70 грн. Так як відповідачем своєчасно не сплачуються аліменти, вона має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За її підрахунками неустойка (пеня), що підлягає стягненню з відповідача за період часу з 22 травня 2018 року по 22 квітня 2023 року становить 1\~037\~303,89 грн., але згідно в вимогами ч.1 ст.196 СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника не може перевищувати 100 відсотків заборгованості аліментів, тому вона просить стягнути саме цю суму, як пеню по заборгованості зі сплати аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в позовній заяві просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі\~ст. 81 ЦПК України\~вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того,\~стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків тау будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка немає достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно зі\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею\~\~повноліття. Судом встановлено, що судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 31 травня 2018 року по справі №497/877/18, провадження №2-н/497/56/18 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж на кожного з дітей 50% встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більш 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.05.2018 року і до повноліття старшої дитини [PERSON] , тобто до [INFO] , а з 01.02.2034 року в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж на кожного з дітей 50% встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більш 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Судовий наказ як виконавчий документ пред`явлено стягувачем позивачем до примусового виконання та старшим державним виконавцем Болградського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Желясковим О.С. постановою від 27.08.2018 року відкрите виконавче провадження за № 56919974 та проводяться примусові виконавчі дії (а.с.20 на звороті, 21,22,23,2425,26). Станом на 30.01.2023 року начальником Болградського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Івашинським В.І. складено розрахунок заборгованості по аліментах по АСВП № 56919974 від 22.02.2023 року, відповідно до якого за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 150\~547,70 грн., при цьому з розрахунків станом на 30.12.2018 року, 30.12.2019 року, 30.12.2020 року, 30.12.2021 року та 30.12.2022 року вбачається, що відповідачем - боржником не було сплачено жодного щомісячного платежу (а.с.14,-19). Ні яких доказів сплати аліментів боржником за період з 22.05.2018 року по день ухвалення рішення, суду надано не було, тому на підставі наданих суду доказів, слід вважати, що ніяких оплат з травня місяця 2018 року, тобто з дня стягнення аліментів, на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , боржник не здійснював. Згідно розрахунків позивача, сума пені (неустойки), яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь станом на 30 квітня 2023 року становить 1\~037 303 грн. 89 коп., але враховуючи, що відповідно до ч.1\~ст. 196 СК України\~розмір пені не може бути більше 100% заборгованості, тому, розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 150\~547,70 грн. Суд погоджується з цім розрахунком. Так, 16 лютого 2023 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі відповідного актового запису № 281 від 16.02.2023 року (а.с.8). У відповідності до ч.1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. \~ \~ \~ \~Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2\~ст.195 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3 ст.195 СК України).\~ Згідно з ч. 1\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Разом із тим згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~\~визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.\~ Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року\~ - передбачена ст.196 СК\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Так, відповідачем не надано до суду доказів, що заборгованість по аліментах утворювалася з незалежних від нього причин. За змістом положень ст. ст. 76-81, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.02.2023 року АСВП № 56919974 станом на 30.01.2023 року заборгованість по сплаті аліментів склала 150\~547,70 грн. Поряд із цим ч. 1 ст. 196 СК України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. Ураховуючи викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 150 547,70 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved