Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач за первинним позовом, згідно останніх уточнень просить суд, Визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: Квартиру за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 57,6 кв.м, житловою 24,5 кв.м - дійсною вартістю 1597743 грн.; Автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , вартістю 100 200 грн.; Майно, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] - побутова техніка та меблі дійною вартістю 49 680 грн. Грошові кошти на депозитних вкладах в відділенні ТВБВ № 10015/0539 філії - Одеське обласне управління AT Ощадбанк м. Одеси за договором №78220715 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму 3 362,00 USD та за договором № 78221115 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму 1050,00 EUR; а також грошові кошти депозитного вкладу в відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» РНОКПП [NUMBER] за договором SAMDNWFD 0072003875001 рахунок № 2631617814444 від 18.07.2018 року на суму 30 000 грн., а всього на суму 149 235,48 грн. Здійснити поділ майна між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] та визнати\~за [PERSON] \~право власності: на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,6 кв.м, житловою 24,5 кв.м - дійсною вартістю 1597743,00 грн.; на майно, яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] , а саме на побутову техніку та меблі - на пральну машину «Самсунг» вартістю 8 000 грн., духовка 500 грн., пенал кухонний -1 шт. - 1\~000 грн., ліжко двоспальне 1000 грн., стіл письмовий 1000 грн., на загальну суму 11 500 грн. Стягнути з\~відповідача [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості спільного майна подружжя в розмірі 182113,60 грн. в тому числі: 149 235,48 грн. суми депозитних вкладах в відділенні ТВБВ № 10015/0539 філії - Одеське обласне управління AT Ощадбанк м. Одеси за договором №78220715 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму та за договором № 78221115 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму; а також грошові кошти депозитного вкладу в відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» РНОКПП [NUMBER] за договором SAMDNWFD 0072003875001 рахунок № [NUMBER] від 18.07.2018 року. 32 878, 125 грн. вартості автомобіля Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] . [PERSON] виділити майно яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] , а саме холодильник «Самсунг» вартістю 8000 грн., телевізор 3000 грн., мікрохвильова піч 1000 грн., пилосос 1000 грн., диван-флай - 1200 грн., 2 ліжка полуторних 2000 грн. (по 10000 грн. кожне), пенал кухонний 1000 грн., шафа - 3500 грн., шафа-купе - 5000 грн., кондиціонер - 4000,00 гривень, праску Tafal Ultraglis вартістю 480 грн. Всього на суму 30\~180 грн. Залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] майно розташоване в квартирі за адресою: [ADDRESS] , а саме: кухонні меблі, газову поверхню, витяжку та бойлер на загальну суму 8 000, грн. А також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Вищезазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 14.02.2001 року вона та [PERSON] , перебували у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 9 від 14.02.2001 року. У період шлюбу у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 23.01.2019 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси шлюб між ними - було розірвано ( рішення набрало чинності 25.02.2019 р.). Після розлучення вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. В період шлюбу позивачем та відповідачем за рахунок спільних коштів придбано майно, яке є в наявності та підлягає поділу: квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,6 кв.м, житловою 24,5 кв. м - дійсною вартістю 1597743 грн.; автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] ; майно яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 49 200 грн.; депозитні кошти, що знаходяться на рахунках в Банках. Спірна квартира придбана ними за рахунок кредиту АППБ «Аваль» та Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву за договором № 246/05 від 28.10.2005 року про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків. Після закінчення будівництва та на підставі договору про дольову участь у будівництві житла № 16-08/40-03 від 10.08.2005 року та акту прийму -передачі квартири від 23.12.2009 року Одеською міською радою 22 квітня 2010 року було видано Свідоцтво про право власності / [NUMBER] / на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , яке було зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно 04.06.2010 року реєстраційний номер 30601767. Зазначена квартира придбана під час шлюбу за рахунок спільних коштів тому є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, за час перебування в шлюбі придбано в кредит легковий автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано 10.10.2017 року на відповідача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, яким відповідач користується й по сьогодні. Згідно договору № 50/2017 від 02.10.2017 року [PERSON] придбав бувший в експлуатації автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору кузов [NUMBER] вартістю 100\~200 грн. Згідно умов договору спочатку було сплачено на рахунок продавця 25% вартості автомобіля що становило 25050 грн. Актом приймання передачі транспортного засобу № 5706/17/001633 укладеним між ТОВ «АВТОПРЕСТИЖ ЦЕНТР» та [PERSON] зазначений автомобіль був переданий покупцеві. Відповідачем отримано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданий ЦЕНТР 5142. Згідно умов договору залишок суми в розмірі 75 150 грн. покупець зобов`язаний був сплатити рівними сумами 3131,25 гривень протягом 24 місяців з 25.10.2017 року по 25.09.2019 року. Під час спільного проживання ними було сплачено разом: 25050 грн. - сума попередньої оплати (квит. від 02.10.2017 року) та 34443,75 грн. - сума щомісячних платежів в період з 25.10.2017 року по 25.08.2018 року (11 місяців). Іншу суму в розмірі 40706, 25 грн. відповідач сплатив самостійно, але в період шлюбу. При цьому позивач зазначає, що автомобіль є неподільною річчю, та знаходиться у користуванні відповідача, а тому вважає, що їй повинна бути виплачена компенсація за її частку відповідного автомобіля. Всього вартість майна ( побутової техніки та меблів), яке знаходиться в квартирі за адресою: [ADDRESS] - становить 49\~200 грн., та було придбано спільно у період шлюбу. Відповідно довідки відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» РНОКПП [NUMBER] відповідачем [PERSON] 18.07.2018 року було укладено договір SAMDNWFD 0072003875001 та відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] . Сума депозитного вкладу складає 30 000 грн. та є спільною власністю подружжя. Під час спільного проживання відповідач 04.09.2017 року відкрив 2 депозити у відділенні ТВБВ № 10015/0539 філії - Одеське обласне управління АТ Ощадбанк м. Одеси та уклав Договір №78220715 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму 3362 дол.США та Договір №78221115 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму 1050.00 Євро. Таким чином позивач вважає, що майно, яке придбано за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , а від так підлягає поділу. Позивач за зустрічним позовом просить суд, стягнути з [PERSON] на мою користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля DAEWOO SENS, номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер (кузова, рами) № [NUMBER] у розмірі 42\~000\~грн. Залишити у власності [PERSON] автомобіль DAEWOO SENS, номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер (кузова, рами) № [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості частини: шафа-купе п`яти секційна з вбудованими полицями, декоративної полиці, дошка сосна з покриттям (270*120*25); ліжка 2-х спального з матрацом (розмір 1400*2000); бойлеру «Arison-slim» (ARISTON PRO R 80 V Slim); комплекту кухонних меблів, кутовий (розмір 230*140*60) з верхніми полицями та вбудованою мийкою; холодильника «Samsung», модель RB29FSRNDSSA/WT; порохотягу «Samsung», модель VCC7830V3R, s/n 816ХВ00286; варочної поверхні «Pyramida», модель PYRAMIDA PFK 604 STX; програмованої електричної духовки «Pyramida», модель PYRAMIDA F 84 ЕІХ-Р (black); мікрохвильовій печі «Samsung», модель CE283GNR; пеналу кухонного, розмір 45*45*230 (2 шт.); пральної машини «Samsung», модель WW60K42106WDUA; кондиціонеру «Олмо», настінний з зовнішнім блоком та пультом ДК; витяжки кухонній «Pyramida»; праски, Tefal Ultraglis; столу письмового (2 шт); швейної машинки, Toyota SPA 15 R білого кольору у розмірі 41\~640\~грн. Залишити у власності [PERSON] : шафу-купе п`яти секційна з вбудованими полицями, декоративну полицю, дошка сосна з покриттям (270*120*25); ліжко 2-х спальне з матрацом (розмір 1400*2000); бойлеру «Arison-slim» (ARISTON PRO R 80 V Slim); комплект кухонних меблів, кутовий (розмір 230*140*60) з верхніми полицями та вбудованою мийкою; холодильник «Samsung», модель RB29FSRNDSSA/WT; порохотяг «Samsung», модель VCC7830V3R, s/n 816ХВ00286; варочну поверхню «Pyramida», модель PYRAMIDA PFK 604 STX, програмовану електричну духовку «Pyramida», модель PYRAMIDA F 84 ЕІХ-Р (black), мікрохвильовій печі «Samsung», модель CE283GNR; пенал кухонний, розмір 45*45*230 (2 шт.); пральну машину «Samsung», модель WW60K42106WDUA; кондиціонер «Олмо», настінний з зовнішнім блоком та пультом ДК; витяжку кухонну «Pyramida»; праску, Tefal Ultraglis; стіл письмовий (2 шт.); швейну машинку, Toyota SPA 15 R білого кольору. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.02.2001 року по 25.02.2019 року, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду від 23.01.2019 року. За час шлюбу між ним та відповідачем ними набуто наступне рухоме майно: автомобіль DAEWOO SENS, номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, зареєстрований на відповідача 17.09.2011 року, що підтверджується довіреністю від 11 грудня 2017 року посвідченою приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Білик В. В., а також наявною інформацією у регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській області, ринкова вартість якого на даний час складає 84 000 грн., що підтверджується роздруківкою з відповідного сайту в мережі «Інтернет», 1/2 від цієї суми складає 42 000 грн.; побутова техніка та меблі: шафа-купе п`яти секційна з вбудованими полицями (довжина = 4,5 м., дзеркальні розсувні двері = 4 шт.) ринкова вартість на теперішній час 18 000 грн.; декоративні полиці, дошка сосна з покриттям (270*120*25), ринкова вартість на теперішній час 3 600 грн.; ліжко 2-х спальне з матрацом (розмір 1400*2000), ринкова вартість на теперішній час 4250 грн.; бойлер «Arison-slim» (ARISTON PRO R 80 V Slim), ринкова вартість на теперішній час 2 400 грн.; комплект кухонних меблів, кутовий (розмір 230*140*60) з верхніми полицями та вбудованою мийкою, ринкова вартість на теперішній час 13 500 грн.; холодильник «Samsung», RB29FSRNDSSA/WT, ринкова вартість на теперішній час 8 100 грн.; пилосос «Samsung», модель VCC7830V3R, s/n 816ХВ00286, ринкова вартість на теперішній час 150 грн.; варочна поверхня «Pyramida», модель PYRAMID A PFK 604 STX, ринкова вартість на теперішній час 3 150 грн.; програмована електрична духовка «Pyramida», модель PYRAMIDA F 84 ЕІХ-Р (black), ринкова вартість на теперішній час 8100 грн.; мікрохвильова піч «Samsung», модель CE283GNR, ринкова вартість на теперішній час 1500\~грн.; пенал кухонний, розмір 45*45*230 (2 шт.), ринкова вартість на теперішній час 1800 грн.; пральна машина «Samsung», модель WW60K42106WDUA, ринкова вартість на теперішній час 7 650 грн.; кондиціонер «Олмо», настінний з зовнішнім блоком та пультом ДК, ринкова вартість на теперішній час 7 200 грн.; витяжка кухонна «Pyramida», ринкова вартість на теперішній час 2400 грн.; праска, Tefal Ultraglis, ринкова вартість на теперішній час 480 грн.; стіл письмовий, учнівський, 2 шт., ринкова вартість на теперішній час 640 грн.; швейна машинка, Toyota SPA 15 R білого кольору, ринкова вартість на теперішній час 5 400 грн.; диван «Флай», 160 см, тканина «Пістаччо», ринкова вартість на теперішній час 1 000 грн.; ліжка дитячі, виробник BRW, розмір 190*90, ринкова вартість на теперішній час 1 000 грн.; шкаф, дитячі меблі с шухлядами, ринкова вартість на теперішній час 480 грн.; телевізор «Samsung», модель UE22F5410AK, 2560\~грн., що підтверджується змістом позовної заяви та документами на меблі та техніку прикладеними відповідачем до первісного позову. Загальна вартість побутової техніки та меблів складає грошову суму у розмірі 93\~360\~грн.\~1/2\~від цієї\~суми складає\~46\~680\~грн.\~При цьому\~позивач за\~зустрічним позовом\~просить залишити у його власності з побутової техніки та\~меблів: диван «Флай», 160 см, тканина «Пістаччо», ринкова вартість на теперішній час 1\~000\~грн.; ліжка дитячі, виробник BRW, розмір 190*90, ринкова вартість на теперішній час 1\~000\~грн.; шафу, дитячі меблі с шухлядами, ринкова вартість на теперішній час 480\~грн., телевізор «Samsung», модель UE22F5410AK, 2560\~грн.\~на загальну\~суму 5040\~грн. з урахуванням\~того,\~що цими\~речами він\~та діти\~фактично користуються\~так як\~вони знаходяться\~у квартирі\~ [ADDRESS] ,\~де він\~проживаю з\~дітьми.\~Всю іншу\~побутову техніку\~та меблі\~просить залишити\~у власності\~відповідача зі\~сплатою ньому\~компенсації за\~половину вартості\~цих речей.\~Таким чином, 42\~000\~грн.\~(вартість\~1/2\~частина авто\~DAEWOO\~SENS) + 41640 грн. (розмір компенсації вартості побутової техніки та меблів, що залишається у власності відповідача) = 83 640 грн. (загальна сума грошової компенсації ). Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя нами не досягнуто. Позивач за первинним позовом у судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач за первинним позовом заперечував проти задоволення позову при цьому просив застосувати строк позовної давності, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивач повідомила, що дізналася про порушення своїх прав в 2010 році, однак у позові навмисно не вказано час з якого дізналася про порушення її прав. При цьому відповідачем було подано письмовий відзив, в якому зазначив, що з 2014 року він самостійно утримує дітей. У травні 2018р. повідомив колишній дружині, що має намір розлучитися, в той же час робив спроби порозумітися з позивачем щодо майна, побуду та вихованні дітей вже в нових ролях. Проте його спроби ігнорувалися. Також позивач приховала, що за період шлюбу ними було придбано автомобіль DAEWOO SENS, номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, який позивач 11.12.2017р. передоручила [PERSON] та отримала грошові кошти, якими на власний розсуд розпорядилася. Автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] використовується в інтересах сім`ї та не являється предметом його особистого користування, а не як стверджує позивач. Щодо депозитів, які він мав у 2017р., джерелом їх надходження являється те, що за весь період шлюбного життя йому неодноразово батьки передавали кошти як подарунок, як допомогу для утримання дітей, як і так звані кошти «на чорний день» для подальшого догляду за батьками уразі погіршення їхнього здоров`я. також зазначив, що опис майна та ціни не відповідають дійсності, поділ майна проведений несправедливо, фактично поділене майно не може бути використане особисто ким-небуть з подружжя і не мають підстав щодо стягнення грошової компенсації. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову\~виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2001р., який було зареєстровано Виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 9. У період шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (том 1 а.с. 19) Вищезазначене сторонами у справі не спростовувалося. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2019р. шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 25.02.2019р. При цьому рішенням суду не встановлено коли фактично було припинено шлюбні відносини, або з якого часу сторони припинили спільний побут. (том 1 а.с. 16) Відповідно до\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. Згідно зі\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:\~\~ 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;\~\~\~\~ 2) майно,\~\~набуте\~\~нею,\~\~ним\~\~за\~\~час шлюбу,\~\~але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;\~\~\~\~ 3) майно,\~\~набуте нею,\~\~ним за час шлюбу,\~\~але за кошти,\~\~які належали їй, йому особисто….. У частині сьомій названої статті передбачено, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна позиція міститься у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 522/19610/15-ц. За змістом частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що у\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Системне тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, належить подружжю з моменту його набуття, незалежно від того, за ким із подружжя здійснена реєстрація права. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 643/4160/16-ц. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що 28.10.2005р. між Одеським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім`я, в особі [PERSON] , було укладено Договір № 246/05 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків. При цьому у п. 1.2 відповідного Договору зазначено, що кредит надається згідно з кредитним договором від 22.08.2005р. № 014/0074/74/3345 на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 59,78 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , терміном повернення 10/120 років/місяців. (том 1 а.с. 107-110) Зважаючи на викладене, судом вбачається, що вищезазначений договір в першу чергу укладався від імені сім`ї яку представляв [PERSON] , який на момент підписання договору перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що в свою чергу свідчить про набуття квартири у власність подружжя (спільне майно подружжя набуте за час шлюбу). Частиною 3 ст. 61 СК України, передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.01.2020р., [PERSON] являється одноособовим (приватна власність) власником квартири [ADDRESS] . (том 1 а.с. 20) 22.04.2010р. видано виконавчим комітетом Одеської міської ради Свідоцтво на квартиру [ADDRESS] , в цілому дійсно належить [PERSON] , на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі договору про дольову участь у будівництві житла № 1б-08/40-03 від 10.08.2005р., акту прийому-передачі квартири від 23.12.2009р. (том 1 а.с. 21) Вищезазначене підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.06.2010р. КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». (том 1 а.с. 22) У жовтні 2017 року (дату неможливо визначити, оскільки копія в цій частині нечітка) між ПрАТ «ВФ Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 50/2017 купівлі-продажу автомобіля. (том 1 а.с. 23-24) Відповідно до п. 1.1. та п. 2.1 [PERSON] було прийнято у власність бувший в експлуатації автомобіль з додатковим обладнанням, з можливими дефектами, Peugeot 2006, 2008 VF32KFWA47778229, держ. № [NUMBER] , колір білий. Загальна вартість автомобіля становить 83500 грн., без ПДВ, крім того ПДВ 16700 грн., загалом з ПДВ 100200 грн. При цьому було здійснено попередню оплату у розмірі 25050 грн., а решта суми сплачувалося поетапно шляхом щомісячних платежів з кінцевою датою 25.09.2019р. (том 1 а.с. 23 та 23 на звороті, 25) Своє право власності на вищезазначений автомобіль [PERSON] зареєстрував 10.10.2017р. та отримав Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, окрім того реєстраційний номер автомобіля став [NUMBER] . (том 1 а.с. 26) 16.08.2009р. [PERSON] придбав диван «Фрай» 160, тканина головна «Торос» пистачо, подушки [PERSON] , вартістю 3546 грн., при цьому адреса покупця зазначена: [ADDRESS] . (том 1 а.с. 32) Окрім того матеріали справи містять копію гарантійного талону на пилосос фірми «Samsung» (дата продажу 15.02.2005р.), мікрохвильову піч фірми «Samsung», холодильник та пральна машина фірми «Samsung» (дата продажу 26.01.2018р.), бойлер Asisto (дата продажу 01.02.2010р.), робоча поверхня (плита) Pyramida (дата продажу 16.05.2011р.), кухонна витяжка Pyramida (дата продажу 25.10.2010р.), духова шафа Pyramida (дата продажу 15.11.2012р.) (том 1 а.с. 32 на звороті, 33, 34, 35, 36) Крім того сторонами не заперечувалося що за час шлюбу ними було придбано шафу-купе, ліжко двоспальне, кухонні меблі, пенал кухонний, кондиціонер, праску Tefal Ultraglis, швейну машинку Toyota SPA, стіл письмовий, 2 ліжка полуторних, телевізор Samsung. Відповідно п.п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України).\~Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Слід зазначити, що відповідно до Довіреності від 11.12.2017р. складеної від імені [PERSON] , яка перебуває у шлюбі з [PERSON] , на ім`я [PERSON] або [PERSON] , на розпорядження (продажу за ціну та на умовах за їх розсудом, обміну, страхування) та експлуатування з правом тимчасового виїзду за кордон, автомобілем DAEWOO SENS, номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер (кузов, рами) [NUMBER] . Тим самим було відчужено відповідний автомобіль без згоди іншого з подружжя (чоловіка [PERSON] ) (том 1 а.с. 70) Неодноразово у судовому засіданні та у письмових поясненнях, відзиві, зустрічному позові [PERSON] зазначав, що згоди на продаж відповідного автомобіля він не надавав та до цього часу не отримав від [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля. Суд критично ставиться по пояснень [PERSON] щодо того, що саме кошти за відчужений автомобіль було витрачено на купівлю іншого автомобіля, а саме Peugeot 2006, 2008 VF32KFWA47778229, держ. № [NUMBER] , оскільки з часу продажу одного автомобіля та купівлі іншого пройшов значний проміжок часу, крім того не надано допустимих доказів такого твердження. Листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) від 14.05.2021р. суду повідомлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки DAEWOO SENS, номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] був переєстрований 03.01.2018р. на підставі договору купівлі-продажу ТСЦ 5142/2018/770905 від 03.01.2018р. з закріпленням іншого номерного знаку [NUMBER] за громадянином [PERSON] , [INFO] , який у свою чергу в подальшому також відчужив вже належний йому автомобіль. (том 2 а.с. 112) При цьому достеменно встановити за якою ціною було відчужено відповідний автомобіль, суд не має змоги, оскільки клопотань про витребування відповідної інформації з органів ГАІ жодною із сторін заявлено не було. Пунктом 22 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 04.06.2020р. Філія-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» надала суду Договір № 78220715 на вклад «Мій Депозит» на ім`я фізичної особи від 04.09.2017р. згідно умов якого [PERSON] зробив від свого імені грошовий вклад в розмірі 2905 дол. США строком 12 місяців з процентною ставкою 4% річних з датою повернення депозиту 04.09.2018р., а також Договір № 78221115 на вклад «Мій Депозит» на імя фізичної особи від 04.09.2017р. згідно умов якого [PERSON] зробив від свого імені грошовий вклад в розмірі 1050 Євро строком 12 місяців з процентною ставкою 2,5% річних з датою повернення депозиту 04.09.2018р. (том 1 а.с. 115-173) Крім того листом АТ КБ «ПриватБанк» від 23.12.2020р. повідомило суду, що 18.07.2018р. [PERSON] уклав депозитний договір SAMDNWFD0072003875001 рахунок № 26301617814444 на суму 30000 грн. (том 2 а.с. 7-40) Під час судового розгляду справи, а також у письмовому відзиві, [PERSON] висловлював заперечення щодо визнання вищезазначених коштів спільною сумісною власністю подружжя, оскільки кошти які стали депозитним вкладом від отримав у дарунок від своєї матері [PERSON] . На підтвердженні відповідного факту надав суду Договір дарування грошових коштів від 12.07.2018р. згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] грошові кошти в розмірі 30000 грн., Договір дарування грошових коштів від 22.09.2018р. згідно якого отримав у дар 30000 грн., Договір дарування грошових коштів від 18.05.2013р. згідно якого отримав у дар 36000 грн. (том 1 а.с. 72,73,74) Відповідні твердження у суду викликають обґрунтованих сумнівів, оскільки доказів які б стверджували, що саме кошти які було отримано у дарунок було в подальшому внесено на депозитний рахунок, крім того депозит вносився [PERSON] в іноземній валюті (04.09.2017р. 2905 дол. США, 04.09.2017р. 1050 Євро), а дарунок в розмірі 36000 грн. взагалі було отримано ще 2013 році. Таким чином підстав вважати що депозитні кошти є особистими відсутні. Відповіді які отримані з інших банківських установ, суд не вбачає за необхідне вказувати оскільки в них повідомлено про відсутність відкритих або закритих рахунків на ім`я [PERSON] (або він взагалі не був і не є клієнтом). Також [PERSON] , подаючи до суду відзив на позовну заяву, як на часткове спростування викладеного в ній, надав суду копії квитанцій про сплату комунальних платежів, однак доказів того, що відповідні кошти являються його особистими та сплачувалися не за рахунок сімейного бюджету, суду не надано. Крім того, суд не бере до уваги твердження, про те, що [PERSON] участі в утриманні квартири не приймала, оскільки доказів відповідного не надано. (том 1 а.с. 76-79) Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18). Відповідно до положень\~статті 71СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України.\~Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Зважаючи на викладене підстав для задоволення компенсації, яку хочуть отримати сторони неможлива, оскільки недотримано вищезазначеної процедури. У судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , який являється сином позивача та відповідача, та який в свою чергу повідомив суду, що як була придбана квартира на вул. Картамишевській не пам`ятає, проте пам`ятає що батько робив там ремонт, ставив плитку та ламінат. Також повідомив що вони колись жили в смт. Чорноморське у військовому містечку. Де працювала мама він не пам`ятає, та працювала не довго. Після 2015,2016,2017 р. мама не працювала і була вдома. Після переїзду на квартиру по [ADDRESS] , батько після роботи готував вечерю. Після їх розлючення з мамою, вона ініціювала сварку з батьком через те, що він не насипав їй їжу, тим самим вона намагалася осоромити батька. У квартирі прибирали вони з братом. Коли він був студентом першого курсу, його молодший брат попросив у матері гроші, проте вона відмовила та сказала йти з цим питанням до батька. Також мама намагалася його побачити, проте він її відштовхнув і вона впала. Після розірвання шлюбу батько неодноразово намагався домовитися із сім`єю матері щодо розподілу квартири. Зі сторони мами були погрози, що вона всіх засудить. Як куплялася спірна квартира йому невідомо, коли та за які кошти також йому невідомо, однак ремонт робив тільки батько, побутові речі (пральну машину) батько купляв самостійно. Останні 4 роки вихованням та забезпеченням займався батько. Крім того бабуся та дідусь передавали грошові кошти на їхнє з братом майбутнє. Із розмов чув що бабуся та дідусь збирали кошти на чорний день. Мама ігнорувала всі їхні потреби на навчання. У мами була машина [PERSON] , проте коли не пам`ятає, та що потім сталося із машиною йому не відомо. В частині застосування позовної давності суд зазначає наступне. Статтями 256-257 та 261 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частина 1 статті 12 СК України визначає, що строки, встановлені у цьому Кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України. Частина 2 статті 72 СК України визначає, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Отже, вирішуючи питання перебігу позовної давності за вимогами про поділ спільного майна подружжя, суди мають враховувати, що при визначенні початку перебігу позовної давності необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Вказані висновки зробив Верховний Суд у своїх постановах: від 28 травня 2020 року в справі № 335/7371/17 (провадження № 61- 44998cв18); від 07 квітня 2020 року в справі № 336/33/17 (провадження № 61-3241св19); від 19 березня 2020 року в справі № 471/497/19 (провадження № 61-21930св19); від 15 січня 2020 року в справі № 299/19766/16 (провадження № 4313св19), Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У своїй постанові від 08 грудня 2021 року по справі № 753/18448/17 Верховний суд робить висновок, що неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які підтверджували б заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності. Таким чином, визначальним у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності є день, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Аналогічні висновки зроблені у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15, а також постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 759/12058/15-ц, провадження № 61-495св18, від 21 березня 2018 року у справі № 576/2447/15-ц, провадження № 61-8081св18, від 04 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц, провадження № 61-19445св18. Разом з цим обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Відповідач зазначає, що шлюб з позивачем було розірвано у 2019 році, про що зазначає і сама позивач у позові, та саме з цього строку вбачається спір між учасниками справи щодо набутого ними майна за час шлюбу, а тому саме з цього часу і слід відраховувати початок перебігу строків позовної давності, при цьому із позовом про розподіл майна подружжя [PERSON] звернулася 30.03.2020р., тобто в межах строку позовної давності. Крім того в матеріалах справи наявні листи [PERSON] до [PERSON] датовані 2020р. у якому він просить зустрічі із колишньою дружиною для вирішення питання щодо утримання дітей, та розподілу квартири яка була ними придбана під час шлюбу. Тим самим наголошує коли у них виник спір щодо майна. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Сторони неодноразово висловлювали незгоду із визначеними сумами у їхніх позовних заявах, на що суд декілька разів пропонував учасникам справи провести судову оціночну експертизу для визначення вартості речей, які вони хочуть поділити між собою, проте ні [PERSON] ні [PERSON] не погоджувалися та не вбачали за необхідне призначити таку експертизу. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1,3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Зважаючи на всі вищезазначені обставини суд, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, а саме визнати спільним\~майном [PERSON] \~та [PERSON] :\~квартиру [ADDRESS] \~загальною площею\~57,6кв.м.,\~житловою площею\~24,5кв.м.;\~автомобіль «Peugeot»\~206,\~2008\~року випуску,\~білого кольору\~держ.номер\~ [NUMBER] ,\~кузов [NUMBER] ;\~майно,\~яке знаходиться\~у квартирі\~ [ADDRESS] \~-\~побутова техніка\~та меблі;\~грошові кошти\~на депозитних\~рахунках в\~відділенні ТВБВ\~№10015/0539\~філії Одеське\~обласне управління\~АТ «Ощадбанк»\~м.\~Одеси за\~договором №782207\~(депозитного\~вкладу «МІЙ\~ДЕПОЗИТ»)\~від 04.09.2017р.\~на суму\~2905дол.США та за договором №78221115 (депозитного вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ») від 04.09.2017р. на суму 1050 Євро, грошові кошти депозитного вкладу в відділенні ПАТ «ПриватБанк» за договором SAMDNWFD 0072003875001 рахунок № 2631617814444 від 18.07.2018р. на суму 30000 грн. Здійснити поділ майна між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності: на частину квартири [ADDRESS] загальною площею 57,6кв.м., житловою площею 24,5кв.м.; на майно, яке знаходиться у квартирі [ADDRESS] , а саме побутову техніку та меблі на пральну машину «Самсунг», духовку, кухонний пенал, ліжко двоспальне, стіл письмовий; швейну машинку [PERSON] . Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) 68519,38 грн. суми депозитних вкладів у відділенні ТВБВ №10015/0539 філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Одеси за договором №782207 (депозитного вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ») від 04.09.2017р., за договором № 78221115 (депозитного вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ») від 04.09.2017р., грошові кошти депозитного вкладу в відділенні ПАТ «ПриватБанк» за договором SAMDNWFD 0072003875001 рахунок № 2631617814444 від 18.07.2018р.; 32878,12 грн. вартості автомобіля «Peugeot» 206, 2008 року випуску, білого кольору держ.номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] . [PERSON] виділити майно, яке знаходиться у квартирі [ADDRESS] , а саме холодильник «Самсунг», телевізор, мікрохвильову піч, пилосос, диван-флай, 2 ліжка полуторних, пенал кухонний, шафа, шафа-купе, кондиціонер, праску Tefal Ultraglis, Телевізор «Samsung». Залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] майно, яке знаходиться у квартирі [ADDRESS] , а саме: кухонні меблі, газову поверхню, витяжку та бойлер. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. А також частково задовольнити зустрічні позовні вимоги позивача [PERSON] , а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частини автомобіля «DAEWOO SENS», номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, номер (кузов, рами) [NUMBER] у розмірі 42000 грн. В задоволенні інших вимог відмовити, через недоказаність. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:\~\~1) на професійну правничу допомогу;\~\~2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~\~4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За ч. 6 цієї статті розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч.1\~ст. 140 ЦПК України\~особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~1) у разі задоволення позову-на відповідача;\~\~2) у разі відмови в позові -на позивача;\~\~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних та зустрічних вимог, з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір в сумі 10384 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., та з [PERSON] ( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ) на користь\~ [PERSON] ( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір в сумі 420 грн.

Outcome: partial