Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Данильчук Н.Б. звернувся з цим позовом до [PERSON] в якому просив суд встановити факт, що заповіт складений 05 січня 2007 року [PERSON] в Новосілківській сільській раді, на його ім`я, за реєстровим №1, в дійсності складений померлим [INFO] , [PERSON] та встановити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті померлого [INFO] [PERSON] . Представник позивачки адвокат Данильчук Н.Б. подав до суду заяву у якій просить справу слухати у його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду 27.06.2023 про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Судом установлено, що [INFO] , в с. Новосілка, Заліщицького району Тернопільської області, помер [PERSON] (актовий запис №7), спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON] , оскільки, проживала з померлим на момент смерті в одному будинковолодінні, що підтверджується довідкою виконкому Заліщицької міської ради Тернопільської області № 19-15/10/610 від 08.05.2023. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на земельну ділянку, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №057436. Ще за свого життя, а саме 05 січня 2007 року [PERSON] (у свідоцтві про смерть записаний [PERSON] ) склав на [PERSON] , заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Згідно ст.1236 ЦК України , заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Позивач вказує, що він не знав про те, що [PERSON] (у свідоцтві про смерть записаний [PERSON] ), склав заповіт, йому це стало відомо в квітні 2023 році, про це випадково повідомила відповідачка [PERSON] . У квітні 2023 року він звернувся до сільської ради, де 21.04.2023 йому видали дублікат заповіту. Після отримання дублікату заповіту, він звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняти спадщини. Листом в.о. Чортківського державного нотаріуса №131/01-16 від 10.05.2023 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, також нотаріус виявив розбіжності, а саме: в заповіті записано, що заповіт складений [PERSON] , а у свідоцтві про смерть померлий записаний [PERSON] . Одночасно нотаріус рекомендував йому звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Водночас закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними, тому дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. Так, причини пропуску мною шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки, позивач не знав, що [PERSON] (у свідоцтві про смерть записаний [PERSON] ), склав заповіт, йому це стало відомо в квітня 2023 році. Таким чином, оскільки позивачу не було відомо, що на його ім`я, складений заповіт то це є поважною причиною пропуску мною строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: необізнаність спадкоємця про наявність заповіту (такий правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 та підтриманий у постановах ВС/КЦС: від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19). За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Той факт, що заповіт складений 05 січня 2007 року [PERSON] в Новосілківській сільській раді, на ім`я позивача, за реєстровим №1, в дійсності складений і належить померлому [INFO] , [PERSON] , підтверджується довідкою виконкому Заліщицької міської ради Тернопільської області № 19-15/10/611 від 08.05.2023, де зазначається, що заповіт складений 05 січня 2007 року [PERSON] в Новосілківській сільській раді, на моє ім`я, за реєстровим №1, в дійсності складений померлим [INFO] , [PERSON] . Встановлення даних фактів необхідно, для реалізації своїх спадкових прав, як спадкоємець за заповітом, після смерті померлого [INFO] [PERSON] , оскільки є розбіжності в свідоцтві про смерть та заповіті. Постанова Верховного Суду від 03.112021 у справі №691/1237/20 (провадження №61-14225св21), вказує, на те, що можна розглядати юридичний факт та позовну вимогу в одному провадженні. Відповідачем у справі є [PERSON] , яка є дружиною померлого, оскільки інших спадкоємців у померлого немає і вона має право на спадкування майна померлого. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити, встановити факт, що заповіт складений 05 січня 2007 року [PERSON] в Новосілківській сільській раді, на ім`я [PERSON] , за реєстровим №1, в дійсності складений померлим [INFO] , [PERSON] та встановити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті померлого [INFO] [PERSON] . Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу між сторонами судових витрат по даній справі, суд із врахуванням того, що позивачка та/чи її представник не порушували питання про стягнення в користь позивачки з відповідачів понесених судових витрат по справі, вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі ст.1268-1270, 1272 ЦК України, ст.10, 11, 76-81, 89, 141, ст.178, 197, 198, 200, 206, 211, 258, 259, 263-266, 268, 272, 273, 315, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved