Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

12.08.2022р. (згідно накладної Укрпошти а.с. 53 т. 1) [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Деллалов А.О., приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Безталанна О.А., приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Зайченко І.А., приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Ричка К.Ю.) про скасування державної реєстрації припинення іпотеки і обтяження, поновлення запису про іпотеку і обтяження, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності (а.с. 1-7 т. 1). Ухвалою суду від 19.08.2022р. відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого засідання, витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Безталанної О.А. належним чином завірені копії документів реєстраційної справи щодо отримання [PERSON] дублікату договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , серія та номер: 41, виданий 24.04.2017; витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Зайченко І.А. належним чином завірені копії документів реєстраційної справи щодо реєстрації права власності за [PERSON] (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35818930 від 22.06.2017) права власності на квартиру [ADDRESS] ; витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Деллалова А.О. належним чином завірені копії документів реєстраційної справи щодо реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , договір купівлі-продажу, серія та номер: 417 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35869027 від 26.06.2017), номер запису про право власності/довірчої власності: 21108893; витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Рички К.Ю. належним чином завірені копії документів реєстраційної справи щодо реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , договір купівлі-продажу, серія та номер: 5436 (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37372764 від 03.10.2017), номер запису про право власності / довірчої власності: 22625385, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282782212101 (а.с. 56 -57 т. 1). Ухвалою суду від 22.02.2023р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, за заявою представника позивачки до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів залучено [PERSON] , оскільки спірне нерухоме майно було придбане у спільну сумісну власність подружжя [PERSON] і [PERSON] (а.с. 214 т. 1). Ухвалою суду від 22.02.2023р. за заявою представника позивачки позовні вимоги [PERSON] в частині заявлених вимог про визнання недійсним дубліката договору купівлі-продажу, серія та номер: 41 від 24.04.2017р., виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Безталанною О.А. та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності з відкриттям розділу за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] номер РНОНМ 1282782212101, індексний номер рішення: 35818930 від 22.06.2017р., запис про право власності/довірчої власності: 21058063, припинивши право власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] номер РНОНМ 1282782212101 - залишено без\~розгляду (а.с. 215 т. 1). Підготовче засідання у справи закрите 22.02.2023р. та справи призначена до розгляду у судовому засіданні (а.с. 214 т. 1). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилався на те, що 05.08.2020р. відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020р. між ПАТ КБ «Надра» і ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» укладений договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007р., укладеним між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра» та договором іпотеки № 769/1-Н від 16.02.2007р., укладеним між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра». 30.09.2020р. між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» і ТОВ «Брайт Інвестмент» укладений договір №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007р., укладеним між [PERSON] і ПАТ КБ «Надра», у тому числі за договорами забезпечення. 29.01.2021р. між ТОВ «Брайт Інвестмент» і [PERSON] укладений договір № 2901/К/1 про відступлення прав вимоги, на підставі якого [PERSON] набула право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007р., укладеним між [PERSON] і ПАТ КБ «Надра», у тому числі за договорами забезпечення. Між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра» 16.02.2007р. укладено кредитний договір №8/2007/840-К/769-Н, на виконання умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти у сумі 109000,00 доларів США з цільовим призначенням - для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 11.04.2006р., укладеного між позичальником і [PERSON] , на підставі якого позичальник [PERSON] придбає у власність нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] . Того ж дня, з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, за указаним кредитним договором, між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра» укладено договір іпотеки №769/1-Н, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Безталанною О.А. та зареєстровано в реєстрі за №231. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором № 8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007р., у [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» виникла заборгованість у сумі 1018175,71 грн., що стягнута рішенням Амур-Нижньодніпровського міжрайонного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2010р. по справі № 2-3678/10, яке до цього часу на виконане. З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно стало відомо, що запис про іпотеку та обтяження на квартиру [ADDRESS] припинено на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р. у справі №202/2904/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсними договору іпотеки. Після ознайомлення з даною справою позивачка дізналася, що цим заочним рішенням: визнано недійсним договір іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007р., укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО 16.02.2007р., предметом якого є квартира [ADDRESS] ; припинено запис про іпотеку за №4512998 згідно іпотечного договору №769/1-Н від 16.02.2007р. ; скасовано та вилучено заборону відчуження №4512972 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладену на підставі іпотечного договору №769/1-Н від 16.02.2007р.; скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №13421823 від 22.12.2012р., накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, ВП № 35782868, 21.12.2012р., державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ) на вказану квартиру та внесено відомості про виключення вказаної квартири з Державного реєстру обтяження нерухомого майна; скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №14240425 від 20.04.2016р., накладеного на підставі постанови №50909873 від 20.04.2016р., Ленінським ВДВС м. Дніпропетровська; скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №11198223 від 23.05.2011р., накладеного на підставі постанови ВП №26638853 від 20.05.2011, Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ; скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №12168468 від 15.02.2012р., накладеного на підставі постанови про відкрита в/п 29281998 від 17.10.2011р., Відділ державної виконавчої служби Дворічанського районного управління юстиції; скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №921716 від 14.05.2013р., накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37852147 від 17.04.2013р. Жовтневим ВДВС ДМУЮ в Дніпропетровській області; скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №1322844 від 17.06.2013р., накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37837891 від 20.05.2013р. Амур-Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ; внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007р.; внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007р.; зобов`язано органи нотаріату (державним або приватним нотаріусам), які здійснюють функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна усі заборони, обтяження, арешти стосовно квартири [ADDRESS] . Зазначене заочне рішення скасовано ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2021р. у справі № 202/2904/17 за заявою [PERSON] . Разом з тим, за час дії цього заочного рішення [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] неодноразово відчужене на користь третіх осіб. З цією метою [PERSON] отримав дублікат договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та номер: 41, виданий 24.04.2017р. приватним нотаріусом ДМНО Безталанною А.О., на підставі якого 22.06.2017р. приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. зареєстровано право власності за [PERSON] (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35818930 від 22.06.2017). А вже 26.06.2017р. між [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, серія та номер: 417, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35869027 віл 26.06.2017), номер запису про право власності/довірчої власності: 21108893. Далі, 03.10.2017р. між [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, серія та номер: 5436, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричкою К.Ю., (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37372764 від 03.10.2017р.), номер запису про право власності/довірчої власності: 22625385, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282782212101. Вважала, що оспорювані правочини учинені на шкоду кредиторам (фраудаторні), які в силу ч. 1 ст. 203 ЦК України підлягають визнанню недійсними судом. Боржник [PERSON] , знаючи, що кредитні зобов`язання не виконані та наявний борг, відчужив майно, чим порушив право кредитора на стягнення з боржника грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно. Так, за умовами договору № 2901/К/1 про відступлення прав вимоги, новий кредитор (позивачка [PERSON] ) набула права кредитора за основними договорами, зокрема, право вимагати виконання належного боржниками зобов`язання за основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами; право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного чи іншого майна боржник, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржником, права що випливають із судових справ. Проте позивачкою [PERSON] втрачене передбачене договором право на вимогу виконання належного боржниками зобов`язання, а також права, передбачені ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, Законом України «Про виконавче провадження» - на примусове виконання рішення суду, у т.ч. шляхом звернення стягнення на майно боржника. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків моменту його ухвалення. Вважала, що у разі скасування судового рішення, на підставі якого Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек виключеного на підставі рішення суду, яке скасовано, оскільки відпала підставі виключення такого запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису і Державний реєстр іпотек. На підставі викладеного, просила: скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію про припинення іпотеки, індексний номер рішення про припинення іпотеки: 35751354 від 19.06.2017 року (номер запису про іпотеку 20989356), та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження (номер запису про обтяження 20989511), індексний номер рішення про припинення обтяження: 35752759 від 19.06.2017 року внесених на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпродзержинська (цивільна справа № 202/2904/17, провадження У 2/202/1663/2017) від 25.05.2017 року щодо квартири [ADDRESS] номер РНОНМ 1282782212101; поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007 року серія та номер: ВЕМ 944397, виданий 16.02.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Безталанною О.А. реєстраційний номер іпотеки 20989356 та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, реєстраційний номер обтяження 20989511, підстава обтяження договір іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007 року серія та номер: ВЕМ 944397, виданий 16.02.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Безталанною О.А.; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26.06.2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим Антоном Олексійовичем, зареєстрований реєстрі за номером 417 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухомого майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] номер РНОНМ 1282782212101 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35869027 від 26.06.2020 року, запис про право власності/довірчої власності: 21108893, припинивши право власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на квартиру, розташовану в будинку [ADDRESS] номер РНОН 1282782212101; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.10.2017 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричкою Катериною Юріївною, зареєстрований в реєстрі за номером 5436 та скасувати Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] номер РНОНМ 1282782212101 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37372764 від 03.10.2017 року, запис про право власності/довірчої власності: 22625385, припинивши право власності за [PERSON] (ін.н. [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] номер РНОНМ 1282782212101. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. 18.10.2022р.\~представник відповідачки\~ адвокат\~Францен Ю.І.\~надав відзив\~на позовну\~заяву (а.с. 127-133 т. 1), у якому вважав, що позивачкою невірно обраний спосіб захисту порушеного права, вимоги є передчасними і недоведеними. Інші відповідачі правом на надання відзиву не скористалися. Представник позивачки [PERSON] адвокат Чміль Ю.В. 31.08.2023р. надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, справу слухати без її участі (а.с. 44 т. 2). Представник відповідачки [PERSON] адвокат Францен Ю.І. неодноразово приймав участь у судових засіданнях, висловив свою позицію по справі, 30.05.2022р. також надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 37 38 т. 2). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] жодного разу у судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи судом повідомлявся неодноразово належним чином (а.с. 116, 118, 119, 145 148, т. 1, а.с. 1, 12-14, 28-36, 42-43 т. 2). Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Ричка К.Ю. у судове засідання не з`явилася. 03.02.2023р. від нотаріуса надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 187 т. 1). Також 12.06.2022р. на вимогу суду нотаріусом були надані витребувані докази (а.с. 65 101 т. 1). Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Зайченко І.А. у судове\~засідання не\~з`явилася про дату, місце і час розгляду справи судом повідомлялася неодноразово належним чином. 03.09.2022р. та 21.12.2022р. від нотаріуса надійшли заяви про розгляд справи без її участі та пояснення про неможливість надати витребувані докази у зв`язку із знищенням за закінченням терміну зберігання (а.с. 104, 156 т. 1). Третя особа\~-\~приватний нотаріус\~Дніпропетровського МНО\~Деллалов А.О. у судове засідання не з`явився про дату, місце і час розгляду справи судом повідомлявся неодноразово належним чином. 27.01.2023р. на вимогу суду нотаріусом були надані витребувані докази (а.с. 164 182 т. 1). Треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Безталанна О.А. і [PERSON] у судове засідання не з`явилися про дату, місце і час розгляду справи судом повідомлялися неодноразово належним чином (а.с. 143, 198 т. 1, а.с. 16, 30 т. 2). Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, оцінивши їх позиції, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра» 16.02.2007р. укладено кредитний договір №8/2007/840-К/769-Н, на виконання умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти у сумі 109000,00 доларів США з цільовим призначенням - для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 11.04.2006р., укладеного між позичальником і [PERSON] , на підставі якого позичальник [PERSON] придбає у власність нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] (а.с. 34 36 т. 1). З метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором, між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра» укладено договір іпотеки №769/1-Н, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Безталанною О.А. та зареєстровано в реєстрі за №231, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 32 33 т. 1). Також з метою виконання основного зобов`язання за кредитним договором, між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра» укладено договір поруки від 16.02.2007р. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором № 8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007р., у [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» виникла заборгованість у сумі 1018175,71 грн. Судом перевірено за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, що рішенням Амур-Нижньодніпровського міжрайонного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2010р. по справі № 2-3678/10 позовні вимоги ВАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007 року, задоволені в повному обсязі та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007 року в розмірі 1018175,71 грн., судовий збір в сумі 1700грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2014р. по цивільній справі №2-3678/10, задоволено заяву ПАТ «Комерційний банк «Надра» та поновлено банку строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого 27.12.2013р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже, стягувач ПАТ «Комерційний банк «Надра» отримував виконавчий лист на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2010 р. по цивільній справі №2-3678/10. Також встановлено, що за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020р., між ПАТ КБ «Надра» і ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» 05.08.2020р. укладений договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007р., укладеним між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра» та договором іпотеки № 769/1-Н від 16.02.2007р., укладеним між [PERSON] і ВАТ КБ «Надра» (а.с. 28 31 т. 1). 30.09.2020р. між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» і ТОВ «Брайт Інвестмент» укладений договір №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007р., укладеним між [PERSON] і ПАТ КБ «Надра», у тому числі за договорами забезпечення (а.с. 16 20 т. 1). 29.01.2021р. між ТОВ «Брайт Інвестмент» і [PERSON] укладений договір № 2901/К/1 про відступлення прав вимоги, на підставі якого [PERSON] набула право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007р., укладеним між [PERSON] і ПАТ КБ «Надра», у тому числі за договорами забезпечення. Додатком до договору є реєстр прав вимоги до [PERSON] і [PERSON] за кредитним договором №8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007 року та договором поруки від 16.02.2007р. (а.с. 10 14 т. 1). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2022р. за заявою [PERSON] замінено сторону стягувача у виконавчих листах з ПАТ «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на правонаступника [PERSON] , виданих на підставі Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2010р. по справі №2-3678/10. Видано дублікати виконавчих листів на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2010р. по справі №2-3678/10 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007 року в розмірі 1018175,71 грн. Поновлено [PERSON] строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання. За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконання вказаного виконавчого листа наявне відкрите виконавче провадження. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, 19.06.2017р. запис про іпотеку та обтяження на квартиру [ADDRESS] припинено на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р. у справі № 202/2904/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсними договору іпотеки (а.с. 39 т. 1). Встановлено за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, що у квітні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , ВАТ КБ «Надра», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанна О.А. про визнання договору іпотеки недійсним та скасування арештів і заборон. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р. у справі № 202/2904/17 (суддя Мороз В.П.) позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Визнано недійсним договір іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007 року укладений між [PERSON] і.п.н. [NUMBER] та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанна О.А. 16.02.2007 року та зареєстрованого в реєстрі №231 на квартиру [ADDRESS] , яка складається з: 1- коридор, 2-житлова кімната, 3-санвузол, 4-корідор, 5-житлова кімната, 6-кухня, 7-кладова. Загальна площа 57,5 кв.м., житлова площа 34,8 кв.м. Припинено іпотеку за №4512998 згідно іпотечного договору №769/1-Н від 16.02.2007 року укладений між [PERSON] і.п.н. [NUMBER] та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанна О.А. 16.02.2007 року та зареєстрованого в реєстрі №231 на квартиру [ADDRESS] , яка складається з: 1- коридор, 2-житлова кімната, 3-санвузол, 4-корідор, 5-житлова кімната, 6-кухня, 7-кладова. Загальна площа 57,5 кв.м., житлова площа 34,8 кв.м. Скасовано і вилучено заборону відчуження №4512972 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладену на підставі іпотечного договору №769/1-Н від 16.02.2007 року укладений між [PERSON] і.п.н. [NUMBER] та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанна О.А. 16.02.2007 року та зареєстрованого в реєстрі заборон №2 на квартиру [ADDRESS] , яка складається з: 1- коридор, 2-житлова кімната, 3-санвузол, 4-корідор, 5-житлова кімната, 6-кухня, 7-кладова. Загальна площа 57,5 кв.м., житлова площа 34,8 кв.м. Скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №13421823 від 22.12.2012 року, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, ВП №35782868, 21.12.2012, державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ на квартиру [ADDRESS] та внести відомості про виключення вказаної квартири із Державного реєстру обтяження нерухомого майна. Скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №14240425 від 20.04.2016 року, накладеного на підставі постанови №50909873 від 20.04.2016, Ленінським ВДВС м. Дніпропетровськ. Скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №11198223 від 23.05.2011 року, накладеного на підставі постанови ВП №26638853 від 20.05.2011, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №12168468 від 15.02.2012 року, накладеного на підставі постанови про відкриття в/п 29281998 від 17.10.2011, Відділ державної виконавчої служби Дворічанського районного управління юстиції. Скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №921716 від 14.05.2013 року, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37852147 від 17.04.2013, Жовтневим ВДВС ДМУЮ в Дніпропетровській області. Скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту №1322844 від 17.06.2013 року, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37837891 від 20.05.2013, Амур-Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Ухвалено також внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяжень нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007 року. Внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про виключення з реєстру щодо накладення заборон відчуження нерухомого майна за договором іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007 року. Зобов`язано органи нотаріату (державним або приватним нотаріусам), які здійснюють функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна усі заборони, обтяження, арешти стосовно квартири [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2021р. за заявою [PERSON] залучено останню до участі у справі в якості правонаступника відповідача ВАТ КБ «Надра». Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р по цивільній справі №202/2904/17, провадження №2/202/1663/2017 скасовано і призначено для розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2021р.\~вказану цивільну справу передано на розгляд за територіальною юрисдикцією до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2022р. у зв`язку із неявкою позивача залишено без розгляду. Водночас, за час дії заочного рішення [PERSON] спірну квартиру [ADDRESS] неодноразово відчужене іншим особам. Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі отриманого [PERSON] дублікату договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та номер: 41, виданого 24.04.2017р. приватним нотаріусом ДМНО Безталанною А.О., 22.06.2017р. приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. зареєстровано право власності за [PERSON] (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35818930 від 22.06.2017р. (а.с. 38 т. 1). 26.06.2017р. (через три дні) між [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, серія та номер: 417, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. За умовами договору, квартира за домовленістю сторін відчужена за 49643,00 грн., які отримані готівкою до підписання договору (а.с. 38, 67 68, 38 т. 1). У перерахунку на курс долара США станом на 26.06.2017р., квартира відчужена приблизно за 1900,00 доларів США. 03.10.2017р. (приблизно через три місяці) між [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, серія та номер: 5436, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ричкою К.Ю. Чоловік [PERSON] - [PERSON] заявою від 03.10.2017р. надавав згоду на укладення договору (а.с. 73 т. 1). За умовами договору, квартира за домовленістю сторін відчужена за 120000,00 грн., які отримані готівкою до підписання договору (37, 66 т. 1). У перерахунку на курс долара США станом на 03.10.2017р., квартира відчужена приблизно за 4500,00 доларів США. При цьому, згідно договору іпотеки від 16.02.2007р., укладеного [PERSON] з ВАТ КБ «Надра» вартість квартири становила 121559,41 доларів США. Таким чином, квартира відчужена уперше за ціною майже у 63 рази менше, аніж її первинна ціна. При цьому, [PERSON] отримував у ВАТ КБ «Надра» 16.02.2007р. 109000,00\~доларів США кредитних коштів на придбання цієї квартири, яку відчужив за вкрай низькою ціною, що вочевидь вказує на те, що оспорюваний договір укладений з метою лише уникнення стягнення на квартиру. Розглядаючи вимогу позивачки про визнання недійсними договорів та скасування рішень державних реєстраторів, учинених за їх результатами, суд виходить із такого. Згідно із висновком Верховного Суду Украі?ни у справі 6-1534цс16 від 05.04.2017р., якщо судовии? акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту и?ого ухвалення. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із ч. 2 та 3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Згідно із ст. 215 ЦК України передбачається два види недійсних правочинів: оспорювані (відносно недійсні) якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом, та нікчемні (абсолютно недійсні) правочини якщо їх недійсність встановлена законом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Сам по собі факт невідповідності правочину вимогам законодавства не є підставою для висновку про його недійсність за відсутності відповідного рішення суду. До набранням законної сили рішенням суду про визнання оспорюваного правочину недійсним він вважатиметься дійсним та обов`язковим до виконання сторонами в силу презумпції правомірності, викладеної у ст. 204 ЦК України. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України). Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою\~Верховного Суду\~у постанові\~від 03.07.2019р.\~у справі\~№ 369/11268/16-ц фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження»). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із ч. 2 та 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, що набрало законної сили. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України). Отже, закон не виключає визнання недійсним правочину, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника і пов`язаного із зловживанням правом, на підставі загальних засад цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі у спосіб визнання правочину недійсним. У постанові Верховного Суду\~у складі\~Об`єднаної\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 27.01.2020р.\~в справі\~№761/26815/17 зроблено висновок, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Тлумачення ст. 234 ЦК України, свідчить, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі,\~якщо на\~виконання правочину\~було передано\~майно,\~такий правочин\~не може\~бути кваліфікований\~як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Такий правочин завжди укладається умисно. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі №6-197цс14. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що відповідно до принципу jura novit curia (суд знає закони) неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц, від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, від 4 вересня 2019 року у справі №265/6582/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц та від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц. Зокрема у п. 7.43 постанови від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 Велика Палата зазначила, що суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. У постанові від 08.06.2021р. у справі № 662/397/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту та не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог (висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, від 17 березня 2021 року у справі №299/396/17). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із ч. 2 та 3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник (продавець),\~у відношенні\~якого ухвалене\~судове рішення\~про стягнення\~боргу та\~проти якого\~розпочате виконавче\~провадження по його стягненню і який відчужує майно на підставі оплатного договору купівлі-продажу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір купівлі-продажу, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України). Такі правові висновки містяться у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №369/11268/16-ц, а також ряді інших постанов Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду\~від 05.07.2018р.\~у справі\~№ 922/2878/17 зазначено, що цивільно-правовий\~договір не\~може використовуватися\~учасниками цивільних\~відносин для\~уникнення сплати\~боргу або\~виконання судового\~рішення про\~стягнення боргу,\~що набрало\~законної сили. Укладення боржником, проти якого розпочате судове провадження про стягнення боргу, договору купівлі-продажу, може свідчити про його недобросовісність та зловживання правами\~стосовно кредитора, оскільки такий договір купівлі-продажу може порушити майнові інтереси кредитора і бути направлений саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які можуть хоч і не порушувати конкретних імперативних норм, але бути недобросовісними та зводитися до зловживання правом. У постанові Верховного Суду\~від 07.10.2020р.\~в справі\~№ 755/17944/18 зроблено висновок, що договором,\~що вчиняється\~на шкоду\~кредиторам (фраудаторним\~договором),\~може бути\~як оплатний,\~так і\~безоплатний договір. Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) тощо. У постанові Верховного Суду\~від 10.02.2021р.\~в справі\~№ 754/5841/17 вказано, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) використовувала/використовували право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Схожі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24.02.2021р. в справі №757/33392/16, де Верховний Суд вказав, що правочином,\~який вчиняється\~на шкоду\~кредиторам (фраудаторним\~правочином),\~може бути\~як односторонній,\~так і\~двосторонній чи\~багатосторонній правочин. Застосування конструкції фраудаторності при односторонньому правочинові має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати односторонній правочин як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься те, що внаслідок вчинення одностороннього правочину відбувається унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг майна. Верховний Суд в постанові від 24.07.2019р. у справі №405/1820/17 вказав, що поручитель, який став солідарним боржником у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. … на момент здійснення безоплатного відчуження спірного майна кредитне зобов`язання вважалося простроченим, його належне виконання не відбулося, а отже, виникло право вимоги до поручителя основного боржника у зв`язку з його платоспроможністю. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, що його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, шо передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинне бити виконане належним чином, а тому кожний кредитор тієї розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому всі боржники мають на меті добросовісно виконати всі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. З матеріалів справи видно, що за умовами договору № 2901/К/1 від 29.01.2021р. про відступлення прав вимоги новий кредитор [PERSON] набула права кредитора за основними договорами, зокрема, право вимагати виконання належного боржниками зобов`язання за кредитним договором, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами; право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного чи іншого майна боржник, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із боржником, права що випливають із судових справ. Як встановлено, рішенням Амур-Нижньодніпровського міжрайонного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2010р. стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ВАТ Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/769-Н від 16.02.2007 року в розмірі 1018175,71 грн. А ухвалою цього ж суду від 31.07.2014р. поновлено ПАТ «Комерційний банк «Надра» строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого 27.12.2013р. до виконання. Боржник не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. Водночас, за наявності непогашеного боргу, наявності виконавчого провадження, а саме, у квітні 2017 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , ВАТ КБ «Надра», приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Безталанної О.А. про визнання договору іпотеки недійсним та скасування арештів і заборон. У обґрунтування позову вказувала, що з договором іпотеки позивач незгодна, так як договір був укладений без її згоди, а на час укладення даного договору позивач [PERSON] , з відповідачем [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 21 вересня 1996 року, тому даний договір значно порушує права позивача, які встановлені чинним законодавством, та які накладають на позивача чинні обов`язки. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р. позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Суд не може вдаватися до коментарів з приводу вказаного рішення, водночас, не може бути залишене поза увагою суду, що мотивувальна частина рішення не містить аналізу фактичних обставин справи, а лише перелік норм права і висновок судді «Таким чином я вважаю що, є всі підстави визнати недійсним договір іпотеки №769/1-Н від 16.02.2007 року укладений між відповідачем [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра»)». Станом на момент звернення [PERSON] до суду (квітень 2017 року), яка є дружиною [PERSON] , подружжя чітко усвідомлювали про невиконання ними солідарних кредитних зобов`язань, про наявність зареєстрованої іпотеки, обтяження у виконавчому провадженні, і тому, шляхом створення штучного спору між собою, отримали судове рішення про скасування іпотеки, обтяження (навіть накладеного у межах виконавчого провадження, що має вирішувати зовсім за іншими правилами цивільного судочинства), виключення відповідних записів про іпотеку і обтяження. У подальшому, користуючись відсутністю у Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідних записів, [PERSON] здійснив 26.06.2017р. вперше відчуження нерухомого майна на шкоду кредитора за вкрай заниженою ціною, яким на той час був ще ПАТ КБ «Надра». Суд приходить до висновку, що відповідачами не підтверджено жодними належними і допустимим доказами добросовісність укладення договору купівлі-продажу від 26.06.2017р. Сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач [PERSON] діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам кредитора, оскільки відчужив належне йому майно за оплатним правочином з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. Недійсним можна визнати лише договір як правочин, і така вимога може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Договір як документ, а також дублікат чи копії такого документу не можуть бути визнані недійсними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі № 161/3245/15-ц (провадження № 14-321цс18)). За результатами передання (відступлення) майнових вимог 29.01.2021р., новим кредитором стала [PERSON] , право якої наразі порушене укладеними правочинами, що виражається в унеможливленні реалізувати судове рішення про стягнення боргу або ж здійснити стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу дарування недійсними та скасування відповідних рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] і [PERSON] , які є сторонами указаних правочинів. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до\~пункту 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до\~статті 37\~цього Закону. Як слідує з редакції абз. 2 ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішенням суду можуть визнаватися речові права та їх обтяження, проте, якщо такого визнання немає, то речові права та їх обтяження поновлюються на підставі невід`ємної архівної складової частини. Для цього достатньо рішення суду про скасування державної реєстрації, прав чи документів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію. Те саме стосується реєстрації зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, врегульованих абз. 3 ч. 3 ст.26 закону. Визначено, що відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Внесені зміни встановлюють «автоматичне» припинення речових прав та обтяжень у разі скасування судом рішення про державну реєстрацію та «поновлення» речового права (обтяження) на підставі рішення суду або відповідно до архівної частини Реєстру. Без обов`язкового вирішення окремого спору про визнання, зміну чи припинення речових прав. Щодо вимог позивачки про скасування реєстрації про припинення іпотеки, обтяження, поновлення запису про іпетеку, обтяження. Позивач, вважає, що обтяження спірної квартири, що була предметом іпотеки, вилучено безпідставно, договір іпотеки не припинив свою дію, а основне зобов`язання залишається невиконаним, то правочини щодо відчуження спірної квартири в силу статті 12 Закону України «Про іпотеку» є нікчемними. Тому позивач просить скасувати державну реєстрацію припинення іпотеки, скасувати відповідне припинення обтяження і поновити державну реєстрацію іпотеки і обтяження нерухомого майна іпотекою на спірну квартиру. Суд доходить висновку, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту порушеного права. Так, у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання законної сили рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. При цьому запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя. Якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та виходить із того, що його право іпотекодержателя порушене, належним способом захисту є звернення до суду з позовом про визнання права іпотекодержателя. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.01.2023р. у справі № 686/11864/20 (провадження № 61-3037св22). Крім того, згідно із позицією у постанові Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 203/2612/13-ц (провадження № 61-1394св17), якою залишено без змін ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття провадження, Верховний Суд вважав, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Така позиція узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.05.2015р. у справі № 6-53цс15. Тому у задоволенні даної частини вимог слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволений частково, судові витрати зі сплати судового збору позивачем покладаються на відповідачів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя. Позивачкою при поданні позову за п`ять вимог немайнового характеру сплачений судовий збір в розмірі 4962,00 грн. (992,40*5). При цьому одну позовну вимогу позивачкою залишено без розгляду. Враховуючи результату розгляду справи (часткове задоволення вимог), з відповідачів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] підлягає стягненню судовий збір відповідно до задоволених вимог по 992,40 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial