Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду його представник адвокат Рідош-Шаповал В.І. з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2019 року, з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2019 року та до досягнення ним повноліття. Позивач систематично та в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини і не має ніякої заборгованості. На сьогодні він знаходиться в лавах ЗСУ та з нього стягують аліменти в розмір 28 тис. грн., тобто позивач сплачує алменти майже в максимальному розмірі, передбаченому законодавством. Вважає, що вказаний розмір стягнутих аліментів не відповідає витратам на забезпечення утримання та розвитку дитини, оскільки позивачу відомо, що відповідачка витрачає фактично майже всю суму на утримання своєї нової сім`ї та ще однієї дитини. Крім сплати аліментів на утримання дитини, позивач утримує себе в умовах бойової обстановки та допомагає непрацездатній за станом здоров`я та віком матері, купував їй ліки, продукти харчування та інше. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, на утримання однієї дитини може бути стягнуто аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Тому позивач просить суд змінити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки заробітку (доходу) позивача щомісячно, визначивши їх подальше стягнення у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Рідош-Шаповал В.І. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги вони підтримали, просила їх задовільнити та розглянути справу за її відсутності та відсутність позивача. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість її представник адвокат Доров А.О. подав до суду заяву, в якій у задоволенні позовних вимог просив відмовити на підставах викладених у відзиві на позовну заяву, поданий до суду 09.05.2023 року, та розглянути справу за його відсутності та відсутність відповідачки. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2019 року, з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2019 року та до досягнення ним повноліття (а.с. 12). З відзиву, поданого представником відповідачки до суду 09 травня 2023 року вбачається, що у відповідачки дійсно від іншого шлюбу є дитина - [PERSON] , 2021 р.н. (а.с. 26-29). Крім того, [PERSON] матеріально допомагає своїй непрацездатній за станом здоров`я та віком матері (а.с. 49-53) у придбанні ліків, продуктів харчування та інше. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються сімейним законодавством України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховуються, зокрема, 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, судом встановлено, що після ухвалення судового наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, у відповідачки від іншого шлюбу народилася дитина [PERSON] , 2021 р.н.. Подані позивачем докази, дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , у нього, як у платника аліментів, так і у відповідачки, як отримувачки аліментів, змінилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився майновий стан відповідачки, у порівнянні з її станом на момент ухвалення судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, розмір аліментів на утримання сина, встановлений судовим наказом сумарно перевищує розмір аліментів, встановлених ч. 5 ст. 183 СК України, на утримання однієї дитини. Разом з тим, хоча позивач на момент подачі позову і перебуває в ЗСУ, однак у нього ще є хвора матір похилого віку, та дружина від нового шлюбу, які також потребують матеріальної допомоги з його сторони, оскільки розміри пенсії та заробітної плати відповідно є мінімальними. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального і сімейного стану як платника аліментів (позивача), так і отримувача аліментів (відповідаки) в порівнянні з їх становищем на момент ухвалення судового наказу про стягнення з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, що, відповідно до положень ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією за законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Разом з тим, враховуючи все викладене вище, зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на 1/6 частини всіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітної дитини, на утримання якої позивач сплачує аліменти. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved