Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 14 березня 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , згідно змісту якого, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, зазначила, що вона є власницею земельної ділянки, площею 7,1358 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області. 16 квітня 2021 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди цієї землі строком на 49 років. За умовами цього договору було передбачено, що за користування вказаною земельною ділянкою відповідач сплачує позивачці щороку, до 31 грудня, орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4227,41 грн., яка вноситься з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки землі - готівкою або на банківський рахунок орендодавця за її заявою та застережено, що у разі не внесення орендної плати у вказані строки, справляється пеня у розмірі подвійної ставки НБУ у відсотках річних за кожний день прострочення (п. 10, 12, 14 договору). Проте за 2021 та 2022 роки відповідач не здійснював виплату їй орендної плати за користування землею і намагання останнього її погасити лише у квітні 2023 є істотним порушенням умов договору оренди земельної ділянки, які передбачені як самим договором, так і Законом України «Про оренду землі». Тому, посилаючись, на те, що відповідач не виконував обов`язки землекористувача щодо своєчасної оплати орендної плати, позивачка просила розірвати вищевказаний договір оренди землі та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2021-2022 роки, яка з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних витрат складає у сумі 15 191,03 грн., а також стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату судового збору, що складає у загальному розмірі 2147,20 грн. У судове засіданні позивача [PERSON] та її представник - адвокат Ковалик М.Ф. не з`явилася. Втім, від представника позивача надійшла заява про можливість розгляду справи за її відсутності. Заявлені позивачкою вимоги вона підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Присутня під час судового розгляду справи, що відбулося 21.06.2023, представник позивача також пояснила, що позивачка неодноразово усно зверталася до відповідача з приводу сплати їй орендної плати за 2021-2022 роки, проте відповідач її вимоги ігнорував, а сплатити заборгованість зі сплати орендної плати він вирішив за названий період, направивши грошові кошти на ім`я позивачкою поштою, лише у квітні 2023 року, тобто після того, як отримав копії судових документів по цій справі. Наголосила, що позивачка так і не змогла забрати ці кошти з поштового відділення через поганий стан здоров`я. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пред`явлені до нього позовні вимоги не визнав і пояснив, що він разом зі своїм рідним братом [PERSON] з 2012 року обробляють за усною домовленістю з [PERSON] , яка доводиться їм рідною тіткою, належну їй вищевказану земельну ділянку, за користування якою вони сплачували їй обумовлено теж усно орендну плату. Гроші раз на рік він завжди привозив [PERSON] особисто та передавав їй у руки. У 2021 році позивачка повідомила йому, що вона хоче укласти з ним письмовий договір оренди належної їй земельної ділянки на що він погодився, тому 16.04.2021 він приїхав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка доводиться рідною сестрою позивачки, до [PERSON] де він передав їй відповідний договір, який вона підписала, після чого він виплатив наперед їй за 2021 рік орендну плату у розмірі 4000 грн. У 2022 році він приїхав разом зі своїм племінником [PERSON] та невісткою [PERSON] до позивачки та передав їй орендну плату за 2022 рік. Повідомив, що як у 2021 році, так і у 2022 році орендну плату за користування землею він передавав, як і попередні всі рази до цього, у грошовій формі готівкою особисто в руки [PERSON] , при цьому ніколи жодних розписок про отримання цих грошей вона не писала і він цього не вимагав, мовляв вони родичі, завжди зможуть мирно та усно про все домовитися. Наголосив, що позивачка ніколи не зверталася до нього ні в усній, ні в письмових формах з претензіями щодо несплати їй орендної плати. Вони мало спілкувалися одне з одним, він бачив лише її 1 раз на рік, коли привозив їй орендну плату. При зустрічах [PERSON] на своє здоров`я йому не скаржилася. Підкреслив, що грошові кошти, які він переслав поштою 13.04.2023 двома квитанціями на ім`я [PERSON] , насправді не є орендною платою за землю, а є простою грошовою допомогою, яку він обіцяв позивачці сплатити понад орендну плати. Окрім показань свідків, на переконання представника відповідача - адвоката Остапенка О.М., про факт виплати [PERSON] орендної плати, свідчать сплата відповідачем у 2021-2023 роках до податкового органу земельного податку та інших платежів за позивача, у тому числі військового збору та податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за річне декларування. З огляду на викладене, відповідач та його представник, посилаючись на дотримання відповідачем [PERSON] обов`язків щодо повної та своєчасної сплати позивачці орендної плати, вважають позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати безпідставними та необґрунтованими, а тому у їх задоволені просили повністю відмовити. Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі. Ухвалою судді від 17.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с35). За ухвалою суду від 26.04.2023, за клопотанням представника позивача, суд перейшов від спрощеного до загального позовного провадження розгляду цивільної справи (а.с. 54-55, 60). Ухвалою суду від 09.05.2023 прийнято до розгляду нову редакцію позовної заяви, якою змінено предмет позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , зокрема первісні позовні вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним з підстав передбачених ст. 233 ЦК України та скасування державної реєстрації права оренди відповідача замінено новими вимогами - про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати (а.с.66-69, 74). За протокольною ухвалою суду від 25.05.2023, задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.106). За ухвалою суду від 25.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.82). За цією ж ухвалою, задоволено клопотання представника відповідача про обов`язкову участь у судовому засіданні позивачки [PERSON] . Фактичні обставини встановлені судом. Вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що маються у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, площею 7,1358 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за кадастровим номером: 12255284400:02:063:0001, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області (а.с.13). Згідно договору оренди земельної ділянки від 16.04.2021, право оренди на підставі якого зареєстрованого державним реєстратором виконкому Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області 19.04.2021 за р./№ 41609189, земельна ділянка була передана [PERSON] в оренду відповідачу - [PERSON] строком на 49 років (а.с.11-12). Відповідно до п. 10 Договору за користування вказаною земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцеві щороку орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у сумі становить 4227,41 грн. Орендна плата вноситься готівкою або на банківський рахунок орендодавця за його заявою. Обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки землі згідно чинного законодавства України на дату її виплати, враховуючи невиплачену орендну плату. Орендар має право на дострокову виплату орендної плати. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати на землю можуть здійснюватися також у натуральній формі. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленого законодавством (п.11 Договору). Згідно умов п. 12 цього договору орендна плата сплачується щорічно не пізніше, як у термін по 31 грудня кожного поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п.13). Крім того, пунктом 14 договору передбачено відповідальність у разі не внесення орендної плати у вказані строки, яка полягає у справлянні пені у розмірі подвійної ставки НБУ у відсотках річних за кожний день прострочення. Згідно двох заяв на приймання переказів Укрпоштою за №№158,159 від 13.04.2023 та двох квитанцій Укрпошта за №№105, 106 від 13.04.2023, [PERSON] здійснив 13.04.2023 грошовий переказ у розмірі 4228 грн. [PERSON] , повідомивши, що це є орендна плата за 2021 рік, та відповідно грошовий переказ на ім`я позивачки на таку саму суму з повідомленням, що це є орендна плата за 2022 рік (а.с.50,51,52). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до вимог дст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України оговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 вищевказаного Закон у договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.5 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Встановлено, що 16 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 7,1358 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.8 Договору, договір укладено на 49 років. Положеннями ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Тобто, для можливості розірвання договору в односторонньому порядку дане має бути чітко передбачено договором. Крім того, згідно ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Використання земельної ділянки не за цільовим призначенням ( ст.141, 143 ЗКУ), систематична несплата орендної плати ( ст.141 ЗКУ). Отже, законодавство встановлює, що розірвання договору в односторонньому порядку можливе лише тоді, коли це прямо передбачено у договорі оренди землі. Наявність відповідної умови в договорі є вирішальною для розгляду справи. Відтак, сторони у договорі мають чітко визначити можливість розірвання договору в односторонньому порядку та механізм (процедуру) такого розірвання (шляхом підписання відповідної угоди, тощо). Таке визначення має бути чітким та недвозначним, закріплювати всі умови співпраці. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Встановлено, що відповідно до пункту 36 договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до частини першої статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Суд зазначає, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: « враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial