Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що 03.03.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 03.03.2012 року складено відповідний актовий запис №48. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний момент проживають разом із нею. Хоча вони досі перебувають у шлюбі, однак, подружнє життя між ними не склалося, зокрема спільно вони не проживають та жодного спільного господарства не ведуть більше двох років, шлюб між ними носить лише формальний характер. Відповідач матеріально їй та їх дітям не допомагає. Це, зокрема, виявляється у тому, що він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання спільних дітей, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Діти проживають разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. До того ж, їй необхідно здійснювати витрати на освіту та дозвілля дітей, у зв`язку з чим витрати на утримання дитини будуть лише збільшуватися. Їй не відомо, яку заробітну плату отримує відповідач, у зв`язку з чим надати будь-які докази щодо належного матеріального рівня останнього у неї не має можливості. Отже, станом на сьогодні відповідач жодної участі у вихованні та житті дітей не бере, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому утримання дітей здійснюється нерівномірно. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, однак, не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання даної заяви та до досягнення дітей повноліття. Ухвалою суду від 24.07.2023 року було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03.08.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в котрій [PERSON] зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей визнає, просить задовольнити, проте категорично не погоджується з деякими наведеними у позові тезами, з огляду на наступне. Дійсно, 03.03.2012 року між ним та позивачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У позові вказується, що сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства більше двох років, що не відповідає дійсності, оскільки до 23.05.2023 року вони проживали разом за спільною адресою реєстрації, а саме: [ADDRESS] , та відповідно вели спільне господарство. Окрім цього, відповідач не погоджується з тим, що він відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей, оскільки навпаки бажає це робити, допомагати та забезпечувати рідних дітей. Важливим є те, що наразі позивач разом з дітьми перебуває за кордоном, а саме Республіці Кіпр, виїзд з України припав на 27.05.2023 року. Влада країни надала їй з дітьми тимчасовий соціальний захист. Незважаючи на особисті суперечності між ним та позивачем щодо цього питання, він дав згоду на виїзд дітей за кордон,

Outcome: approved