Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач в особі представника позивача адвоката Михайленка Д.П. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн., судові витрати , пов`язані з розглядом справи 4000 грн. на оплату за договором про надання правової допомоги, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073. 60 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.07.2020 о 17-20 год. на трасі Харків-Чугуїв 521 км, [PERSON] керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lanser державний номерний знак [NUMBER] при перестроюванні на надав переваги в русі транспортному засобу Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку [PERSON] мав намір перестроїтись, в зв`язку з чим скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Позивач отримала тілесні ушкодження. За даним фактом внесені відомості до ЄРДР за №12020220770000426 від 22.07.2020. Досудове слідство здійснювалось слідчим СВ ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області. Зазначене кримінальне провадження закрито у жовтні 2021 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2021 [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., постанова набрала законної сили. Факт ДТП, що сталася внаслідок протиправних дій відповідача є причиною того, що позивач зазнала моральних страждань, пережила емоційний стрес, відчула негативні емоції та негативні наслідки після ДТП. Так, [PERSON] була вагітна та їхала разом з чоловіком, водієм транспортного засобу Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] , на прийом до лікаря гінеколога, для огляду і з`ясування питань щодо вагітності, оскільки погано себе почувала. В момент ДТП вона дуже злякалась, почались болі в області черевної порожнини. В подальшому була доставлена до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. І.О. Мещанінова» ХМР, де перебувала на лікуванні з 21.07.2020 по 24.07.2020, діагноз: неуточнений аборт при вагітності 5 тижнів, забій м`яких тканин обличчя, нижньої щелепи. До теперішнього часу позивач боїться їздити на автомобілі, відчуває неприємні почуття, страх можливості настання ДТП та тяжких наслідків. Крім того, на грунті зазначеного стресу у [PERSON] почалися проблеми з зубами та волоссям. При цьому відповідач ні після ДТП та до теперішнього часу не спромігся вибачитися за скоєне. Моральну шкоду оцінює в 50000 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.06.2023 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.07.2023 року через канцелярію суду представник відповідача адвокат Летючий В.П. надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог або заперечень. У разі переривання вагітності [PERSON] внаслідок винних дій [PERSON] він мав бути притягнутий до кримінальної відповідальності, проте кримінальне провадження №12020220770000426 від 22.07.2020 за ознаками ч.1 ст.286 КК України закрито 26.08.2020, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В зазначеній постанові зазначено, що в ході досудового розслідування було призначено судово-медичну експертизу [PERSON] . Згідно висновку судово-медичної експертизи №09-2552/2020 у [PERSON] тілесних ушкоджень виявлено не було. Зазначені обставини спростовують викладене позивачем в позові. Твердження позивача про проблеми з волоссям не підтверджені жодним належним доказом. Довідка лікаря-стоматолога [PERSON] від 16.09.2020 не може бути причинно-наслідкового зв`язку захворювання [PERSON] парадонтозу з ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП 21.07.2020 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом №136833395. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 260000 грн., за шкоду, заподіяну майну складає 130000 грн. Зважаючи на викладене належним відповідачем щодо вимог про відшкодування шкоди завданої ДТП є страховик - ТДВ СК «Альфа-Гарант», а [PERSON] може бути відповідачем лише щодо частини позовних вимог, яка перевищує розмір страхового відшкодування. Натомість позовна заява не містить відомостей щодо звернення позивачки до страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» та результатів розгляду такого звернення. Також позивачка не посилається на те, що не звернення до страхової компанії було обумовлене обставинами, які не залежали від її дій, та нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування. Представник позивача адвокат Михайленко Д.П. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позовних вимог. Заслухавши пояснення\~сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ст.ст.15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, обравши передбачений законом або умовами договору спосіб захисту. Згідно частини 3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона у справі, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13\~ЦПК України учасник справи, на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, а суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.07.2020 о 17-20 год. на трасі Харків-Чугуїв 521 км, [PERSON] керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lanser державний номерний знак [NUMBER] при перестроюванні на надав переваги в русі транспортному засобу Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку [PERSON] мав намір перестроїтись, в зв`язку з чим скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] . За даним фактом внесені відомості до ЄРДР за №12020220770000426 від 22.07.2020 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 30.10.2021 кримінальне провадження №12020220770000426 від 22.07.2020 за ознаками ч.1 ст.286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В зазначеній постанові зазначено, що в ході досудового розслідування було призначено судово-медичну експертизу [PERSON] . Згідно висновку судово-медичної експертизи №09-2552/2020 у [PERSON] тілесних ушкоджень виявлено не було. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2021 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП, яке мало місце 21.07.2020, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП 21.07.2020 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом №136833395. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 260000 грн., за шкоду, заподіяну майну складає 130000 грн. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розділом ІІІ\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників наземних\~транспортних засобів»\~визначений порядок\~здійснення страхового\~відшкодування на\~території України,\~ст.23\~п.\~23.1\~зазначеного Закону\~передбачає:\~шкодою,\~заподіяною життю\~та здоров`ю\~потерпілого внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~є: шкода,\~пов`язана з\~лікуванням потерпілого; шкода,\~пов`язана з\~тимчасовою втратою\~працездатності потерпілим; шкода,\~пов`язана із\~стійкою втратою\~працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до\~п.\~36.2\~ст.\~36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35\~цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених\~статтями 32\~та/або\~37\~цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до положень ст. 26-1 Закону № 1961-ІV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 висловила правову позицію щодо права потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем: «Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»\~(далі - Закон №85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності)\~(стаття 980 ЦК України). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в\~\~Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до\~\~Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон\~№ 1961-IV. Згідно зі статтею\~\~999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено\~\~Закон № 1961-IV. Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. \~Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону\~№ 1961 IV). Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,\~\~договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати\~\~(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Таким чином, обов`язки відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Матеріали справи не містять доказів звернення [PERSON] до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про здійснення страхового відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю діями [PERSON] , цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП 21.07.2020 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом №136833395. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 260000 грн., за шкоду, заподіяну майну складає 130000 грн., доказів того, що ій було відмовлено в виплаті страховою кампанією, або ж доказів про виплату страховою кампанією страхового відшкодування. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права у відповідності до вимог\~ст. 51 ЦПК України\~звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи\~залучення до участі у справі співвідповідачів.\~Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача. Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Без залучення в якості співвідповідача страхової кампанії- ТДВ СК «Альфа Гарант» неможливо правильно вирішити вказану справу по суті, визначитися хто і в якій мірі повиинен нести цивільну відповідальність перед позивачкою (страховик чи заподіювач, або ж вони обидва та в якій сумі кожен з них, або ж ніхто з них). Предявлення позову до неналежного відповідача є окремою підставою для відмови в позові. З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні позову з цих підстав. На підставі ч.1, 2 п.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вкладеного,

Outcome: dismissed