Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

05 січня 2022 року Крючков С.С. , який є представником акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України»), звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідачки 135 620 грн 51 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 471254311/210619. В обґрунтування позову зазначив, що 01 липня 2020 року сторони уклали вищезазначений кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала від АТ «Державний ощадний банк України» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 27 жовтня 2020 року перед позивачем виникла вказана вище заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги (а.с. 105). Відповідачка, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, надала заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на запроваджений військовий стан та обстріли міста, що саме по собі не може вважатися поважними причинами неявки в судові засідання, оскільки наявні альтернативні можливості приймати участь в судових засіданнях, зокрема дистанційно через відеоконференцзв`язок. При цьому, правом подачі відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася (а.с. 108, 123). Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 липня 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України», з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, був укладений договір № 471254311/210619 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) з відповідними додатками (а.с. 9-27). Відповідно до умов вказаної заяви, банк надав відповідачці кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в межах кредитного ліміту в сумі 250 000 грн під 38 % на період дії кредитної картки, а також сплати комісії за розрахункове-касове обслуговування (а.с. 10). З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 20 травня 2021 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 135 620 грн 51 коп., з яких: 117 498 грн 84 коп. - заборгованість по основному боргу, 17 727 грн 60 коп. - проценти за користування кредитом, 72 коп. - комісія за розрахункове-касове обслуговування, 270 грн 41 коп. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 89 грн 80 коп. - 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам, 33 грн 14 коп. - втрати від інфляції (а.с. 7,8). Судом також встановлено, що останній раз [PERSON] вносила кошти на погашення заборгованості за вказаним договором в сумі 107 грн 05 коп. в грудні 2020 року (а.с. 7-звротній бік). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 270 грн 00 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 1). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved