Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 27.04.2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідачів, який 28.07.2016 року уточнили та просять поновити їх житлові права на житлову площу квартири [ADDRESS] ; усунути перешкоди у їх користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення відповідачів; вселення позивачів на житлову площу квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.08.2016 року застосовані заходи забезпечення позову у вигляді заборони здійснення реєстрації будь-яких осіб за адресою: квартира [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.03.2017 року застосовані заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10.03.2021 року прийнято відмову від позову позивача [PERSON] та в частині позовних вимог, заявлених [PERSON] провадження у справі закрито. 29.11.2021 року від [PERSON] до суду поступила позовна заява в порядку ст. 49 ЦПК України, відповідно до якої позивач [PERSON] просить: - Поновити житлові права щодо житлової площі квартири [ADDRESS] , зобов`язавши відповідача - Київську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] договір житлового найму та своїм розпорядженням відкрити на його ім`я особистий рахунок на квартиру [ADDRESS] з загальною площею 96,9 кв.м., житловою - 61,7 кв.м., з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 935940351101. - Визнати відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] особами, які втратили право користування житловою площею квартири [ADDRESS] . - Усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом виселення з неї відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . - Вселити [PERSON] на житлову площу квартири [ADDRESS] . - Встановити порядок виконання рішення суду, вказавши, що у разі набрання ним законної сили, це рішення є підставою для відповідних органів для зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Провадження у справі неодноразово було зупинено до набрання\~чинності рішенням\~суду від\~18.05.2016\~року по\~справі №\~520/3015/16-ц (суддя Куриленко О.М./ за позовом [PERSON] до Одеської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи ДМС України ГУДМС в Одеській області, Приморський районний відділ в м. Одеса, Державна реєстраційна служба України Реєстраційна служба ОМУЮ, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, зняття арешту, зняття з реєстрації; та до\~набрання чинності\~рішенням суду\~по справі\~№ 520/2294/17 /суддя Луняченко В.О./ за позовом Одеської міської ради до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою суду від 09.06.2023 року провадження у справі поновлено та призначено цивільну справу до підготовчого судового засідання на 04.07.2023 року на 11-00 годин. Ухвалою суду від 04.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 13.07.2023 року представник Київської районної адміністрації як органу опіки та піклування Статнік Х.Ю. подала до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника органу опіки та піклування, у вирішенні питань (заяв, клопотань тощо) покладається на розсуд суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] та просить задовольнити. Адвокат Ростомов Г.А., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник ОМР та ВК ОМР Вишнивецька А.О. в судовому засіданні просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що він разом зі своїм рідним братом [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] постійно проживали та мали реєстрацію на житловій площі за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору найму житлового приміщення, який був укладений з [PERSON] . Також в квартирі були зареєстровані: [PERSON] (помер у 2011 році), [PERSON] та [PERSON] . В листопаді 2001 року [PERSON] та [PERSON] після повернення додому з рейсу та відпустки не змогли увійти до квартири, оскільки замки вхідних дверей було змінено, а в квартирі жили сторонні люди. В подальшому з`ясувалося, що рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 22.10.2001 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було визнано особами, що втратили право користування житловою площею у зв`язку з тривалим непроживанням. 31.10.2001 року [PERSON] отримала на своє ім`я свідоцтво про право власності на квартиру та 12.11.2001 року продала квартиру. В подальшому квартира ще була перепродана. За результатами розгляду судами справ в цивільному та адміністративному провадженні квартира була повернута у комунальну власність територіальної громади. Позивач [PERSON] посилається на те, що відповідачі в квартирі не проживають та не знялися з реєстраційного обліку добровільно, а він разом зі своєю родиною має право користуватися спірною квартирою, в зв`язку з чим звертається до суду за захистом своїх житлових прав. В судових засіданнях адвокат Біла Ж.Г. звертала увагу суду на те, що позивач [PERSON] за спірною адресою проживав на законних підставах разом з батьками. В подальшому він був деякий час відсутній, був моряком та сестра шахрайським шляхом оформила квартиру на себе. Було кримінальне провадження з цього приводу. Сім`я [PERSON] , [PERSON] - сторонні люди. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ростомов Г.А. у відзиві на на позовну заяву від 03.08.2021 року посилається на те, що [PERSON] набув право власності на спірну квартиру як добросовісний набувач. Також представник вказує, що виселення неповнолітнього [PERSON] , як і будь-якої особи, що вселилася до спірної квартири на правових підставах або як добросовісний набувач без визначення місця проживання є неможливим з точки зору закону. В судових засіданнях адвокат Ростомов Г.А. зазначав, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, що не поновить його права. Представник Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради відзиву на позов не подавала, в судових засіданнях пояснила, що ОМР та ВК ОМР є неналежними відповідачами, позовні вимоги заявлені некоректно. В письмових поясненнях представник третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради зазначає, що за умови виникнення встановлених чинним законодавством України підстав для зняття з реєстрації місця проживання або реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] відповідачів, які зареєстровані за такою адресою, позивач або його представник може звернутись до Департаменту для отримання відповідної адміністративної послуги з поданням необхідних документів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Згідно з Довідкою (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 02.10.2001 року №996 станом на 02.10.2001 року за адресою: [ADDRESS] були прописані шість осіб: [PERSON] , 1972 року народження (основний квартиронаймач), [PERSON] , 1971 року народження (чоловік), [PERSON] , 1994 року народження (син), [PERSON] , 1970 року народження (брат), [PERSON] , 1974 року народження (брат), [PERSON] , 1968 року народження (брат) /т.1 а.с.8-9/. В жовтні 2001 року [PERSON] звернулась до Іллічівського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 22.10.2001 року позов [PERSON] задоволений, вказані особи визнані такими що втратили право користування спірною квартирою. 31.10.2001 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , видане УЖКГ Одеської міської ради, та зареєстроване в КП „ОМБТІ і РОН" 5.11.2001 року. 12.11.2001 року на Одеській Товарній Біржі між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 26.12.2001 року приватним нотаріусом Іллічовою Н.А. був посвідчений договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.01.2002 року рішення від 22.10.2001 року скасовано за заявою [PERSON] за нововиявленими обставинами. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2003 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , залишений без розгляду. 4.02.2002 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою. 30.05.2002 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання недійсними договорів купівлі-продажу, в якому просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] , та визнати недійсними договори купівлі-продажу вказаної квартири, укладені 12.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON] та 26.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 4.02.2004 року позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволений, свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] визнано недійсним, також визнані недійсними договори купівлі-продажу спірної квартири, укладені 12.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON] та 26.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , в задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовлено, сторони повернуті у первісний стан /т.1 а.с.73-75/. Не погоджуючись із вказаним рішенням та ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2003 року, [PERSON] оскаржив його в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.10.2004 року апеляційна скарга задоволена частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 4.02.2004 року в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири скасовано та направлено у цій частині на новий розгляд, в іншій частині рішення залишено без змін, ухвала від 17.11.2003 року залишена без змін /т.1 а.с.68-72/. Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Харківської області з касаційного розгляду цивільних справ від 09.07.2007 року ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2003 року та рішення цього суду від 4.02.2004 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 21.10.2004 року залишені без змін. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2008 року справа направлена для розгляду до Київського районного суду м. Одеси. Рішенням Київського районного суду від 26.03.2010 року по справі №2-179/2010 позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були задоволені. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 12.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Одеською товарною біржею під №27812, в подальшому посвідчений приватним нотаріусом Орзіх В.М., а також визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 26.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Іллічовою Н.А. /т.1 а.с.16-18/. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.10.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 червня 2012 року , рішення Київського районного суду від 26.03.2010 року залишено без змін. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року по справі №815/1842/15 адміністративний позов [PERSON] до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області задоволено та скасовано реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.05.2016 року по справі №520/3015/16-ц позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Державна міграційна служба України, Головне управління державної міграційної служби в Одеській області, Приморський районний відділ в м. Одеса, Державна реєстраційна служба України Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, зняття арешту, зняття з реєстрації - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на самостійну ізольовану квартиру, загальною площею 96,9 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., за [ADDRESS] /т.1 а.с.142-144/. Відповідно до Договору дарування квартири від 08.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А., [PERSON] передає безоплатно у власність, а [PERSON] приймає у власність п`ятикімнатну ізольовану квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 96,9 кв.м., житловою площею - 61,7 кв.м. /т.1 а.с.162/. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору дарування, серія та номер 604, виданий 08.07.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] . Дарування здійснено [PERSON] , право власності якого було зареєстровано на підставі рішення суду від 18.05.2016 року по справі №№520/3015/16ц. Постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №520/3015/16-ц було скасовано рішення від 18.05.2016 року згідно якого на спірну квартиру право власності отримав [PERSON] та відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ОМР, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , за набувальною давністю та встановлено, що за згодою [PERSON] , [PERSON] у 2004 році вселився до спірної квартири в якою постійно проживав та сплачував комунальні послуги /т.2 а.с.69-73/. Листом від 09.06.2021 року №21-468 Київської районною адміністрацією Одеської міської ради на звернення [PERSON] з проханням укласти договір найму жилого приміщення квартири [ADDRESS] роз`яснено, що житлова площа [PERSON] . Київською районною адміністрацією не надавалась, отже ордер на квартиру [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] також не міг бути виданим. Підстав для укладення з [PERSON] договору найму квартири [ADDRESS] станом на сьогоднійшній день немає, як і немає підстав для видачі ордеру на зазначене житло /т.2 а.с.177/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2022 року позов Одеської міської ради до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про витребування із чужого незаконного володіння квартири задоволено. Витребувано від [PERSON] на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради квартиру [ADDRESS] , загальною площею 96,9 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 935940351101. Встановлено порядок виконання рішення, визначивши що дане рішення суду є підставою для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 96,9 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 935940351101 за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, а також є підставою для зняття з реєстрації та виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] , загальною площею 96,9 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 935940351101 /т.3 а.с.148-150/. Постановою Одеського апеляційного суду від 30.05.2023 року по справі №520/2294/17 рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2022 року залишено без змін /т.4 а.с.4-10/. Листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 27.02.2023 року №300/01-09 на виконання ухвали суду повідомлено, що за обліковими даними Департаменту станом на 03.02.2023 року за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 01.02.2002 року; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 19.05.2003 року; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 08.04.2005 року; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 24.02.2012 року; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 29.06.2016 року; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 29.06.2016 року /т.3 а.с.168-169/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Статтею 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що позивач [PERSON] мав право користування житловою площею квартири [ADDRESS] . В подальшому внаслідок недобросовісних дій сестри позивача [PERSON] всі особи, зареєстровані в спірній квартирі, були зняті з реєстрації, а квартира була приватизована сестрою позивача [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 4.02.2004 року, яке набрало законною сили та має преюдиціальне значення при розгляді інших справ згідно вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, встановлено, що первинна реєстрація права власності на квартиру, яка знаходилась у комунальної власності і в якій мав право проживати [PERSON] , була здійснена незаконно. Рішенням Київського районного суду від 26.03.2010 року по справі №2-179/2010 позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були задоволені. Визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 12.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , а також визнано недійсним наступний договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 26.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON] /т.1 а.с.16-18/. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.10.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 червня 2012 року, рішення Київського районного суду від 26.03.2010 року залишено без змін. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2022 року, що залишено без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 30.05.2023 року, витребувано від [PERSON] на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради квартиру [ADDRESS] , загальною площею 96,9 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 935940351101. Встановлено порядок виконання рішення, визначивши що дане рішення суду є підставою для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 96,9 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 935940351101 за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, а також є підставою для зняття з реєстрації та виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] , загальною площею 96,9 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 935940351101 /т.3 а.с.148-150/. Відповідно до ст. 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст. 16 ЦК України. Суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого вона зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верхового Суду від 22.01.2019 року у справі №912/1856/16, від 14.05.2019 року у справі №910/11511/18. Суд зазначає, що житлові права позивача [PERSON] первісно були порушені діями його сестри [PERSON] , яка рішенням суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою створила сприятливі умови для одноособової приватизації. В подальшому, після скасування рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 22.10.2001 року за нововиявленими обставинами при новому розгляді справи ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2003 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , залишений без розгляду. На підставі викладеного, враховуючи, що на теперішній час чинним судовим рішенням спірна квартира витребувана на користь територіальної громади та позивач [PERSON] не є особою, що втратила право користування спірною квартирою, оскільки відповідні позовні вимоги [PERSON] були залишені без розгляду, суд приходить до висновку, що житлові права позивача [PERSON] щодо користування квартирою [ADDRESS] , мають бути поновлені, в зв`язку з чим позовна заява в частині поновлення житлових прав [PERSON] шляхом зобов`язання Київської районної адміністрації Одеської міської ради укласти з [PERSON] договір житлового найму щодо квартири [ADDRESS] підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею квартири [ADDRESS] , суд зазначає, що вказані вимоги є надмірно заявленими, оскільки за умови виникнення встановлених чинним законодавством України підстав для зняття з реєстрації місця проживання проживання за адресою: [ADDRESS] відповідачів, які зареєстровані за такою адресою, позивач або його представник може звернутись до Департаменту для отримання відповідної адміністративної послуги з поданням необхідних документів. Вимоги щодо усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів стороною позивача не доведені та не обгрунтовані, зокрема належних та допустимих доказів щодо того, хто саме на теперішній час проживає в спірній квартирі та які саме чинить перешкоди позивачу, суду не надано, в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому суд зазначає, що рішенням Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~05\~грудня 2022\~року,\~по іншій\~справі встановлено\~порядок виконання\~рішення,\~ яке\~є підставою\~для зняття\~з реєстрації\~та виселення\~ [PERSON] та\~ [PERSON] з\~квартири [ADDRESS] /т.3\~а.с.148-150/. Суд також приймає до уваги пояснення адвоката Ростомова Г.А. відносно його довірителя, який обізнаний з чинними судовими рішеннями, йому відомо, що його правовстановлюючий документ визнано судом недійсним, він в квартирі не перебуває, має місце проживання за містом, тому фактично до спірного житла на цей час не має відношення. В звя`зку з чим суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведені та не обгрунтовані зазначені вимоги, і в частині щодо його вселення до спірної квартири. Суд вважає, що заперечення представника ОМР та ВК ОМР Вишнивецької А.О. відносно того, що вони є неналежними відповідачами, не відповідають дійсним обставинам по справі, оскільки на цей час рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2022 року щодо витребування від [PERSON] на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради зазначеної квартири не виконане, тому позивачу для поновлення його житлових прав належить звертатись саме до територіальної громади та її виконавчих органів. Окрім того, КРА ОМР є саме тим виконавчим органом місцевої влади, який виконує функції щодо оформлення договорів найму житла. В ході судового розгляду справи попередній представник вказаних установ [PERSON] давав пояснення , в яких не заявлял, що ОМР та ВК ОМР є неналежними відповідачами, напроти, саме даний представник визначав статус даних органів по даним правовідносинам, та також вважав достатнім повернення квартири на користь територіальної громади, а всі інші вимоги щодо процедури оформлення документів на ім`я позивача, як особи яка незаконно була позбавлена права користування житлом, заявленими безпідставно, оскільки ці питання можуть бути вирішені в робочому порядку. Таким чином, суд вважає, що на цей час вимоги щодо вселення [PERSON] є надмірно заявлениими. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. VІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial