Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №6015074055 від 20.11.2020 року.В обгрунтування вимог зазначає, що відповідач отримав кредит в ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у розмірі 16680,93 грн., користувався отриманими кредитними коштами, однак своєчасне погашення заборгованості за кредитним договором не здійснює, від сплати заборгованості за кредитним договором ухиляється, внаслідок чого утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 20024,31 грн. Вказує, що 07.10.2016 року ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ "ТАСКОМБАНК" укладено договір відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016. Вимоги мотивує тим, що 02.12.2022 року між АТ "ТАСКОМБАНК" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, згідно якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набула статусу кредитора та отримала право грошової вимоги по відношенню до відповідача [PERSON] , а тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №6015074055 від 20.11.2020 року у розмірі 20024,31 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2684 грн. Суд своєю ухвалою від 19.07.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначив судовий розгляд справи. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 14:00 годину 17.08.2023 року. Представник позивача Шовкун Наталія Іванівна, яка діє в інтересах ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (довіреність від 06.04.2023 року) заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів (вх.№2439). Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою про вручення ухвали про відкриття провадження та розпискою [PERSON] про отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 46). Відповідачу роз`яснено, щов разі ненадання ним відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводитьзаочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; ч. 1 ст.634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору; ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судя встановив, що 20 листопада 2020 року [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір №6015074055 строком на 36 місяців, згідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 16680,93 грн. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у справі, носять зобов`язальний характер. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Укаїни, тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Відповідно до ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З розрахунку суми боргу вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] перед кредитором становить 20024,31 грн., з яких: 16680,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,73 грн. - сума заборгованості за відсотками; 3341,65 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами. Суд встановив, що 07.10.2016 року ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ "ТАСКОМБАНК" укладено договір відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016. 02 грудня 2022 року між АТ "ТАСКОМБАНК" та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, згідно якого ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набула статусу кредитора та отримала право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ «ФК «ЦФР», у тому числі відносно відповідача [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За правилами ч.2 ст. 530 ЦК України - якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. Суд при розгляді справи враховує, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів та погашення виниклої заборгованості. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №6015074055 від 20.11.2020 року є обгрунтованими та доведеними, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, поскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконав. Таким чином, сума в розмірі 20024,31 грн. на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідачем не відшкодована і підлягає стягненню із [PERSON] , поскільки ухилення від виконання своїх зобов`язань і не погашення заборгованості за кредитним договором є порушенням законних прав та інтересів ТОВ "ФК ЄАПБ". Відповідач в судове засідання не з`явився, заявлені проти нього позовні вимоги не оспорював, доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не подав. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, приймаючи до уваги, що від відповідача заперечень не надійшло (ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій), суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір сплачено позивачем відповідно до №39077 від 20 червня 2023 року у розмірі 2684 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, а тому доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ТОВ "ФК "ЄАПБ", які складаються з судового збору в розмірі 2684 грн. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved