Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

До суду\~з позовом\~звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказавши, що з 06 вересня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину сина, [PERSON] , [INFO] . Їх шлюбні відносини припинилися, у зв`язку з тим, що вони не можуть знайти спільної мови у вирішенні сімейних та побутових питань, сімейне життя між сторонами постійно погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб. Спору щодо місця проживання сина між сторонами немає. На даний час вони проживають окремо з відповідачем, він не займається вихованням дитини, не надає сину матеріальної допомоги, тому позивачка змушена звернутись з до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,починаючи з дня подання позовної заяви і до моменту досягнення дитиною повноліття, яке наступить [INFO] . Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю та просила суд задовольнити його. В судове засідання відповідач не з`явився. До суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується актовим записом №61, зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. (а.с. 7) Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом №17 від 10 лютого 2015 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. (а.с. 8) Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сім`ї виникали сварки, примиритися сторони не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними неможливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, не заперечення відповідача щодо такого розлучення, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно вимогам Сімейного кодексу України: ст. 180 батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (ст. 182 Сімейного кодексу України). \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей, той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до довідки виданої Новомиргородським відділом державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №116 від 24.07.2023 року, станом на дату видачі довідки на виконанні у відділі не перебувають виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти на дитину в примусовому порядку у розмірі, в якому просить позивачка. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 коп. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,\~

Outcome: approved