Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

21.12.2022 позивач ТОВ «Агрофірма Ріжки» в особі директора Шевеля М.А. звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним скасування державної реєстрації, припинення права оренди. Позов мотивовано тим, що 10 червня 2014 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір оренди землі - земельної ділянки площею 2,8998 га, кадастровий номер: 3224485200:02:004:0019, що знаходиться на території Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрованого Реєстраційною службою Таращанського районного управління юстиції Київської області від 24.02.2015. Згідно з умовами даного договору вказана земельна ділянка передається в оренду- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено на п`ять років з дати державної реєстрації права оренди на земельну ділянку. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Позивачем було направлено на адресу відповідачки [PERSON] лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди. Позивачу стало відомо пізніше, що [PERSON] уклала договір оренди землі від 25.02.2020 з іншим орендарем, таким чином вчинила недобросовісно по відношенню до позивача та шляхом обману позбавив права ТОВ «Агрофірма Ріжки» на пролонгацію договору оренди землі від 10.06.2014 року. У липні 2021 року ТОВ «Агрофірма Ріжки» звернулась до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди землі. Відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 14.12.2021 року у задоволені позовних вимог було відмовлено. Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 08.08.2022 року апеляційну скаргу представник ТОВ «Агрофірма Ріжки» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року було задоволено, рішення Таращанського районного суду Київської області від 14.12.2021 року було скасовано. Однак, позивачу стало відомо, що 01.08.2022 року між [PERSON] та ПСП «Жовтень» було укладено Додаткову угоду №1 до договору оренди землі №3-р від 25.02.2020 року про дострокове розірвання Договору оренди землі №3-р від 25.02.2020 року. Того ж дня між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі б\\н від 01.08.2022 року, зареєстрованого за №47581929 від 10.08.2022 року Таращанською міською радою Київської області строком на 7 років з правом пролонгації. Відповідно до вищевказаного договору земельна ділянка за кадастровим номером 3224485200:02:004:0019, площею 2,8998 га передана у платне користування відповідачу 2. Позивач вважає, що вищезазначений договір порушує його право, щодо пролонгації договору оренди землі від 10 червня 2014 року, також вважає договір оренди землі б\\н від 01.08.2022 року укладений з порушенням постанови Київського апеляційного суду від 08.08.2022 року по справі № 379/589/21, яке не скасоване та набрало законної сили, позивач просить: - визнати недійсним договір оренди землі, який було укладено 01 серпня 2022 року між [PERSON] та на [PERSON] , щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3224485200:02:004:0019, загальною площею 2,8998 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області (колишня територія Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області); -скасувати рішення державного реєстратора Таращанської міської ради Київської області Номінат Сергія Юрійовича,яким було зареєстровано право оренди [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3224485200:02:004:0019 загальною площею 2,8998 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області (колишня територія Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області); - припинити право оренди [PERSON] на земельну ділянку з з кадастровим номером 3224485200:02:004:0019 загальною площею 2,8998 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області (колишня територія Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2022 справу передано для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області Г.О. Шабрацькому. 22.12.2022 ухвалою судді Таращанського районного суду було залишено без руху позовну заяву та надано термін для усунення недоліків вказаної позовної заяви. Ухвалою суду від 09.01.2023 року відкрито провадження у справі та підготовче судове засідання призначено на 14.02.2023 року. 24.01.2023 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача Таращанської міської ради, в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що оскільки [PERSON] повідомила позивача про небажання продовжувати договір оренди землі на новий строк, відтак переважне право позивача на поновлення договору оренди на новий строк припинилося. Договір оренди землі від 01.08.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено з дотриманням законодавства та відповідно жодним чином не порушувались ТОВ «Агрофірма Ріжки». Перед проведенням державної реєстрації права оренди на земельну ділянку 3224485200:02:004:0019, загальною площею 2,8998 га, реєстратором проведено перевірку наданих документів. В тому числі тих, що підтверджують правоздатність особи щодо вчинення таких дій. В протилежному випадку, в разі виявлення реєстратором порушень чи невідповідності поданих з заявою документів вимогам ст. 20 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняв би рішення про відмову в проведенні державної реєстрації права оренди на земельну ділянку. Ухвалою суду від 14.02.2023 року у задоволенні клопотання задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Горбуненко В.С., про зупинення провадження у справі відмовлено. 02.02.2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] - адвоката Шостака Ю.В. в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що не відповідає дійсності твердження позивача про те, що договір оренди землі б/н від 01.08.2022 укладений з порушенням Постанови Київського апеляційного суду від 08.08.2022 року по справі №379/589/21. Вважає, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем земельної ділянки. Так, на час укладання договору оренди земельної ділянки, в реєстрах була наявна інформація щодо власника земельної ділянки та відсутні будь-які обмеження (заборони) щодо вчинення дій щодо розпорядження та будь-яких дій , спрямованих на реєстрацію права власності та інших речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 3224485200:02:004:0019 загальною площею 2,8998 га,у зв`язку з чим відповідачем 1 та відповідачем 2 було вчинено і зареєстровано договір оренди земельної ділянки. Зміст і умови договору не суперечать вимогам законодавства. З моменту вчинення договору відповідач 2 відкрито користується зазначеною земельної ділянкою та є добросовісним набувачем права оренди на вказану земельну ділянку, який законним шляхом набув своє право, тому відсутні і підстави для визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення державного реєстратора та припинення права оренди відповідача 2. 02.02.2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] - адвоката Горбуненка В.С. В якому зазначає, що [PERSON] в межах місячного строку з моменту отримання від позивача листа-повідомлення про намір поновити договір оренди землі з проектом додаткової угоди надіслала ТОВ «Агрофірма Ріжки» лист, що містив заперечення та відмову від підписання додаткової угоди від 30.12.2019, та у якому просила не порушувати її права та повернути земельну ділянку. А подальше повторне направлення ТОВ «Агрофірма Ріжки» 09.02.2020 року пропозиції про продовження оренди, так само й продовження користування землею після закінчення терміну оренди, за умови отримання орендарем волевиявлення орендодавця про небажання продовження оренди та вимоги повернення землі, не може слугувати підставою для поновлення дії орендних відносин між сторонами. Оскільки [PERSON] , вже подала свою відповідь на вчасно направлену пропозицію товариства щодо поновлення договору та заявила про відмову в такому поновленні, -ні законом, ні договором на неї не покладено обов`язку повторно відповідати на анологічну пропозицію надану вже з порушенням строку, і жодних наслідків ні така повторна пропозиція, ні відсутність відповіді на неї не наступає. Переважне право орендаря, яке підлягає судовому захисту відповідно до ст..3 ЦПК України, буде порушене у разі укладення договору оренди новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право,продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строки дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору, вказаний правовий висновок наведено у постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 серпня 2022 року справа 379/661/21 в апологічній справі за позовом ТОВ «Агрофірма Ріжки» до [PERSON] , [PERSON] та ПСП «Жовтень» про визнання недійсним договору оренди землі, встановлено відсутність переважного права у ТОВ «Агрофірма Ріжки». Представник відповідача вважає, що постанова Київського апеляційного суду від 08.08.2022 року по справі № 379/589/21 була винесена без врахування висновку щодо застосуванням норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. Оскільки відповідачами не було порушено законодавство України при укладені договору представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірма Ріжки». 13.06.2023 року на адресу суду від представник відповідача [PERSON] - адвоката Шостака Ю.В. надійшло клопотання щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача адвокат Мельник О.В. у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, позовну заяву підтримала в повному обсязі з підстав наведених у ній та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Горбуненко В.С. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Представника відповідача [PERSON] -адвокат Шостак Ю.І. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Таращанської міської ради -Кудрицька І.О. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2014 року між ТОВ «Агрофірма Ріжки» та [PERSON] було укладено договір оренди землі № б/н земельної ділянки площею 2,8998 га, кадастровий номер: 3224485200:02:004:0019, яка знаходиться на території Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15-18). Відповідно до додаткової угоди щодо виплати орендної плати до договору оренди землі щорічний розмір платежів становить у грошовій формі 3 440,46 грн. або натуральній - 1,5 т. зерна, 10 кг. крупа, 10 кг. олія, 50 кг цукор, солома; період виплати до 31 грудня поточного року (а.с.19). Відповідно до додаткової угоди №1 до договору оренди землі №3-р від 25.02.2020 року [PERSON] та ПСП «Жовтень» дійшли згоди розірвати договір оренди землі (а.с.108). 01.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі б\\н земельної ділянки площею 2,8998 га, кадастровий номер: 3224485200:02:004:0019, яка знаходиться на території Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.110-111). Відповідно до вищевказаного договору земельна ділянка за кадастровим номером 3224485200:02:004:0019, площею 2,8998 га передана у платне користування [PERSON] строком на 7 років з правом пролонгації. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний № 64478541 право оренди земельної ділянки було зареєстроване 10.08.2022, номер запису: 47581929, підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та № б/н, виданий 01.08.2022; орендар: [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); орендодавець (власник): [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка площею 2,8998 га, кадастровий номер: 3224485200:02:004:0019, розташована на території Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області, реєстраційний номер: 74858532244 (а.с.100). Відповідно до Постанови Київського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Ріжки» задоволено. Рішення Таращанського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року скасовано. Позов ТОВ «Агрофірма Ріжки» задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі від 25 лютого 2020 року № 3-p, укладений між ПСП «Жовтень» та [PERSON] , право оренди якого зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51362485 від 27 лютого 2020 року, площею 2,8998 га, кадастровий номер 3224485200:02:004:0019. Визнано укладеною додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 10 червня 2014 року між ТОВ «Агрофірма Ріжки» та [PERSON] , право оренди зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19567509 від 24 лютого 2015 року,площею 2,8998 га, кадастровий номер 3224485200:02:004:0019.(а.с.20-30). Постановою Верховного Суду від 19.04.2023 року було скасовано Постанову Київського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року і залишено в силі рішення Таращанського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року, що підтверджується постановою яка знаходиться у відкритому доступі в ЄДРСР (ЄДРСРУ № 110395761). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України). За змістом частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно зі ст.ст. 77, 78 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України, статті 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі. Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч.1 ст. 15 Закону). За частиною першою ст. 14 цього Закону договір оренди землі укладається в письмовій формі, а статтею 18 Закону передбачено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. За змістом статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі як істотна умова договору визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд. У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права, яка закріплена у ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди. У постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65 цс 18) Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Так, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини перша п`ята цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина шоста цієї норми). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 33 цього Закону при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Отже, наслідком реалізації механізму погодження істотних умов договору оренди, передбаченого вказаними нормами Закону, або продовження договору відповідно до погоджених між сторонами його істотних умов (таких же або інших), або припинення переважного права орендаря внаслідок їх непогодження. При цьому, якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткову угоду, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про визнання додаткової угоди укладеною на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах. Велика Плата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц вказала, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту. Таким чином, при вирішенні спору між сторонами договору оренди землі, який стосується реалізації орендарем переважного права на поновлення договору, з`ясуванню судом підлягає, зокрема, обставина, чи досягнуто між сторонами згоди в процесі погодження нових істотних умов договору. У даному випадку з пропозицією про поновлення спірних договорів оренди землі позивач звернувся до закінчення строку дії договору, як це передбачено їх умовами. Також встановлено, що власник земельної ділянки направив орендарю лист про небажання продовжувати договір оренди землі. Таким чином, встановлено, що орендодавець підтвердив, що до закінчення строку дії договору повідомив орендаря про відмову в бажанні продовжувати орендні відносини. Враховуючи встановлені у цій справі обставини, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки орендодавець до закінчення строку дії договору оренди повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати вказаний договір оренди. Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що він після закінчення строку дії договору продовжує користуватися землею за мовчазною згодою орендодавця. Зміна умов договору у будь-якій частині виключає продовження договору з підстав частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а за положеннями частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відсутність досягнення домовленостей щодо умов договору при їх зміні також виключає продовження договору оренди землі з підстав переважного права. Суд звертає увагу, що обов`язковою умовою продовження дії договору на змінених умовах є досягнення згоди обох сторін цих правовідносин і такої згоди у цій справі сторонами не досягнуто. Навіть за умови своєчасного ненадання орендодавцем заперечень щодо поновлення договору оренди землі, відсутність доказів погодження сторонами запропонованих позивачем змінених істотних умов договору виключає можливість поновлення спірного договору оренди землі з підстав переважного права на підставі частин першої п`ятої Закону України «Про оренду землі». З таких же висновків виходив Верховний Суд у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 547/778/19, від 09 лютого 2021 року у справі № 923/681/19, від 20 січня 2021 року у справі №625/220/18. В постанові від 19 квітня 2023 року у справі №379/589/21 Верховний Суд констатував, що враховуючи наявність заперечень орендодавця проти поновлення договору оренди землі від 10 червня 2014 року з урахуванням вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки додаткова угода до договору оренди землі укладається сторонами для вирішення питання щодо поновлення дії договору при наявності взаємної згоди для державної реєстрації речових прав сторін, а у спірних правовідносинах переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося у зв`язку з недосягненням між сторонами домовленості щодо істотних умов договору. Наявність обґрунтованих заперечень зі сторони орендодавця стосовно поновлення договору з орендарем дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке передбачено положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі» і може підлягати захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі» процедури та за наявності волевиявлення сторін, тоді як в цій справі відсутнє відповідне волевиявлення орендодавця. Посилання позивача на те, що укладення нового договору з іншим орендарем порушує його переважне право, у зв`язку з чим просить визнати новий договір недійсним, не є доведеним, оскільки, в даному випадку [PERSON] уклала договір оренди із [PERSON] вже після закінчення дії договору оренди із ТОВ «Агрофірма Ріжки» Відтак, з урахуванням наведених вище норм законодавства та судової практики Верховного Суду, виходячи із принципу свободи договору як одного з основних принципів цивільного права, що закріплений у ст. 627 ЦК України, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на продовження договору, а також за відсутності згоди власника земельної ділянки на продовження орендних відносин з позивачем, що належним чином листом було направлено на адресу позивача. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Враховуючи вищенаведене, та той факт, що в матеріалах справи містяться докази укладення відповідачем договору оренди із новим орендарем, відповідач виявив бажання не продовжувати договір оренди землі із позивачем по справі, про що належним чином повідомляв орендаря, то за таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такі правові висновок сформовано у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 року (справа № 372/1010/16-ц), від 27 липня 2021 року (справа № 671/1957/20). Частиною 1ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень відповідач надав Договір про надання правової допомоги № 2 від 31.10.2022 року, підписаний [PERSON] та - адвокатом Шостак Ю.В. який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10802/10 від 12.09.2022, яким узгоджено гонорар адвоката в розмірі 10000гривень (а.с.148-149); Довідку від 11.01.2023 про отриманий адвокатом Шостаком Ю.В. гонорар від [PERSON] в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, готівкою як форму винагороди адвоката за здійснення представництва замовника як відповідача 2 у суді першої інстанції (Таращанський районний суд, справа № 379/1395/22) (а.с.151). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до ч.2ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову судом відмовлено, то з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати з оплати правової допомоги в розмірі 10000 грн. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Суд бере до уваги, що судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, позивачем клопотання про їх неспівмірність не заявлялося. Тому з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 10000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved