Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] в м. Сміла померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким належний їй будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , вона заповіла йому та [PERSON] . Після смерті [PERSON] заявник звернувся до Смілянської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №93/2022. При оформленні своїх спадкових прав [PERSON] виявив, що після померлої [PERSON] залишилось неохоплене заповітом майно земельна ділянка житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0736 га, кадастровий номер 7110500000:09:001:0250. Заявник стверджує, що померла доводилась йому двоюрідною тіткою. На даний час він має намір вступити у спадкування після тітки за законом на неохоплене заповітом майно, однак під час оформлення відповідних документів виявив, що з наявних у нього документів не в повній мірі прослідковується родинний зв`язок між ним і тіткою у зв`язку із втратою частини документів. Зазначив, що встановити факт іншим способом, окрім судового, неможливо. Ухвалою від 23 червня 2023 року суд відкрив провадження у справі та постановив проводити її розгляд в порядку окремого провадження. В судове засідання з`явився заявник та його представник, які підтримала подану заяву у повному обсязі та просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Зайвенко Л.М. направила до суду письмові пояснення, в який просила розглядати справу у її відсутності. Крім того, зазначила, що заявник не надав підтвердження того, що він не має іншої можливості одержати чи відновити втрачені документи, які посвідчують факт, що має юридичне значення, тобто, скористатись досудовим врегулюванням спору. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в м. Сміла Черкаської області померла [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 29 серпня 1990 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Таран Г.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2632, [PERSON] була власником домоволодіння [ADDRESS] . Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №732425 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.05.2023 [PERSON] також належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0736 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 7110500000:09:001:0250. Заповітом, посвідченим 16 жовтня 1990 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Таран Г.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 3334, [PERSON] належний їй будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що матір`ю [PERSON] зазначена [PERSON] . До шлюбу [PERSON] мала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] був [PERSON] . Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що заявник доводиться їй зятем. Вона знає померлу [PERSON] як двоюрідну тітку заявника. З померлою вона також була знайома, весь час сприймала її як родичку, вони спільно святкували різні свята. Свідку відомо, що дід заявника [PERSON] і мати [PERSON] [PERSON] , були рідним братом і сестрою. Тобто, [PERSON] доводилась матері заявника двоюрідною сестрою по батьковій лінії. Відповідно до вимог частин першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як встановлено в\~ п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Згідно з п. 1, 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту\~ родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 10 наведеної постанови встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В ході розгляду справи судом встановлено, що у заявника з померлою [PERSON] документально не прослідковується родинний зв`язок, оскільки не збереглось свідоцтво про народження його діда [PERSON] , свідоцтво про народження сестри діда - [PERSON] та свідоцтва про народження [PERSON] . Однак, факт родинних відносин, що просить встановити [PERSON] ,\~ було підтверджено показами свідка [PERSON] , які в сукупності з дослідженими\~ письмовими доказами, свідчать про наявність родинних відносин між заявником та [PERSON] . Оцінюючи зібрані докази по справі суд приходить до висновку, що померла [PERSON] дійсно є двоюрідною тіткою [PERSON] по матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати право на отримання спадщини, що підтверджується повідомленням зі Смілянської державної нотаріальної контори від 04 липня 2023 року, з якого вбачається, що заявник є єдиною особою, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] . При цьому, судом встановлено, що заінтересована особа фактично не заперечувала права [PERSON] на оформлення своїх майнових прав в порядку спадкування після [PERSON] як потенційного спадкоємця, лише зазначила, що заявник не скористався досудовим вирішенням вказаного питання. У зв`язку з цим суд зазначає, що встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить заявник. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні. Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року). Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»). Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року по справі № 177/1163/16-ц зазначив, що надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції. А тому, при оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини статті 318 ЦПК України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Враховуючи наведене, суд зазначає, що не вбачає підстав для відмови у задоволенні заяви лише через те, що заявник не надав підтвердження того, що не має можливості одержати чи відновити втрачені документи. На підставі наведеного,

Outcome: approved