Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

27 лютого 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 20 серпня 2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві. Заявою відповідача підтверджується факт, що вона повністю була проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву, між сторонами, у відповідності до статті 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Виконання відповідачем договору вбачається, також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування по картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитку карту на якій, у подальшому, було збільшено розмір кредитного ліміту до 75000 гривень. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно до умов договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов`язання не виконує. Станом на 13 лютого 2023 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 42143,45 гривень, яка складається з: 34473, 99 гривень - заборгованості за кредитом, 7669,46 гривні - заборгованості за відсотками за користування кредитом. Оскільки, на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, останній звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 20 серпня 2012 року у розмірі 42143,45 гривень, а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2023 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 16:00 27 березня 2023 року. У призначене судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, при цьому у матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, а від відповідача повернувся конверт із судовою кореспонденцією без вручення адресату з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Водночас, 24 квітня 2023 року представник відповідача ознайомилася із матеріалами справи у приміщенні суду та подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи для надання їй можливості підгодовувати відзив на позовну заяву. У зв`язку із зазначеним, розгляд справи було відкладено на 11:00 29 червня 2023 року, про що повідомлено учасників провадження. 4 травня 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а 29 травня 2023 року від представника позивача - відповідь на відзив. 28 червня 2023 року (зареєстровано судом 29 червня 2023 року) до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Мартинюк М.Р. про її участь у судовому засіданні 29 червня 2023 року в режимі відеоконференції. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача відмовлено з підстав та мотивів, викладених у вказаному судовому рішенні. У зв`язку із неявкою сторін, а також відмовою представнику відповідача у проведенні судового засідання за її участі в режимі відео конференції, розгляд справи було відкладено на 09:45 18 серпня 2023 року про що повідомлено учасників провадження. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися, причин неявки до суду не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, а тому враховуючи наявність заяви представника позивача про розгляд справи у його відсутності, наявність відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, положення статті 223 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутності. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частина перша статті 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина перша статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач та її представник не визнаючи позовні вимоги, у відзиві на позовну заяву зазначили про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами погодження між сторонами договору умов кредитування та наявність заборгованості, оскільки витяг з Тарифів обслуговування кредитний карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» не містять підпису відповідачки, а Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» містять декілька пунктів по різних видах кредитних карток. Зазначено у відзиві і те, що анкета-заява не містить даних про умови кредитування, в ній відсутня відмітка про те, яку саме картку мала намір отримати Позичальниця, який рахунок вона просила їй відкрити, а також бажаний кредитний ліміт становить 1500 гривень, із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, що Відповідачка мала намір укласти саме кредитний договір. Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач отримала картку, що саме надані Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла Відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є бухгалтерським документом. На підставі викладеного у відзиві, просять відмовити у задоволенні позову. У свою чергу, представник позивача, скориставшись правом подати відповідь на відзив, яка за своїм змістом обґрунтована доводами, викладеними у позовній заяві, додатково зазначивши по кожному із аргументів відповідача, зазначених у відзиві, доводи щодо правомірності заявлених позовних вимог. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 20 серпня 2012 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приват Банк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с. 32). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна», зазначила бажаний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна» - 1500 грн. Також, відповідач своїм підписом підтвердила згоду з тим, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підтвердила, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку,які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Водносав, відповідач зобов`язалася виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг , а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. (а.с. 32 на звороті). Анкета-заява також містить анкетні дані, контактну інформацію та власноручний підпис відповідача. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийнятгя пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. У відповідності з частиною другою статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-ресурс. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами першою та другою статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, з моменту підписання анкети-заяви з використанням кредитки «Універсальна», між банком та відповідачем укладено кредитний договір та [PERSON] погодилася із визначеними умовами кредитування. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді та зобов`язалася, у подальшому, самостійно слідкувати з їх змінами. Крім того, про укладення кредитного договору між сторонами також свідчить факт користування позичальником кредитними коштами. Так, відповідно до довідки банку відповідачу надавались наступні кредитні картки: [NUMBER] від 20.08.2012 року, термін дії - 06/16; [NUMBER] від 226.05.2016, термін дії 12/19; [NUMBER] від 26.12.2016, термін дії - 06/20; [NUMBER] від 04.08.2020, термін дії - 02/24 (а.с. 31). Згідно із довідкою про зміну умов кредитування старт карткового рахунку почався 20.08.2012 (картка № [NUMBER] ), на якій було встановлено кредитний ліміт 300,00 грн., який того ж дня був збільшено до 500,00 грн. та зменшено до 300,00 грн, 01.10.2013 відбулось збільшення кредитного ліміту до 2000,00 грн., 26.12.2016 відбулось збільшення кредитного ліміту до 11500,00 грн., 05.07.2017 - до 25000,00 грн., 02.10.2018 до - 50000,00 грн., 04.08.2020 до - 52000,00 грн, 05.11.2020 до - 75000,00 грн, 04.11.2021 року відбулось зменшення кредитного ліміту до 32355,94 грн, 05.11.2021 відбулось збільшення кредитного ліміту до32360,00 грн, а 26.12.2022 кредитний ліміт було зменшено до 0 грн (а.с. 30). Збільшення та зменшення розміру кредитного ліміту також відображено у виписці за договором №б/н за період з 20.08.2012-14.02.2023 (а.с. 72-162). Таким чином, свідченням приєднання до угоди кредитування Відповідача та дія Договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з частиною другою статті 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Так, на підтвердження умов кредитування АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідку про видачу карток, з використанням кредитки «Універсальна», довідку про зміну умов кредитування, підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, виписку щодо руху коштів по банківський карті, що видавалась на підставі підписання анкети-заяви. Підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту, містить умови кредитування для різних кредитних продуктів, в тому числі картка Універсальна та картка Універсальна Gold, а також інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставка та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Саме такими картками користувалася та користується відповідач з 20 серпня 2012 року та протягом усього часу не відмовилася від наданих банком послуг. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до статті 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами першою та другою статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межі встановленого кредитного ліміту. Обґрунтовуючи поданий позов, АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13 лютого 2023 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 42143,45 гривень, яка складається з: 34473, 99 гривень - заборгованості за кредитом, 7669,46 гривні - заборгованості за відсотками за користування кредитом. Так, з виписки за договором №б/н за період з 20 серпня 2012 року по 14 лютого 2023 року убачається, що відповідач користувалася кредитними картками, ліміт яких з часом змінювалися, знімала кошти, навіть у більшому розмірі, ніж 1500,00 грн, та поповнювала готівку, тобто реалізувала своє право на користування кредитним лімітом (а.с. 72-162). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] 13 лютого 2023 року становить 42143,45 гривень, яка складається з: 34473,99 гривень - заборгованості за кредитом, 7669,46 гривні - заборгованості за відсотками за користування кредитом. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Відповідачка не спростувала доводів позивача щодо отримання кредитної картки та користування нею на погоджених умовах від 20 серпня 2012 року з подальшими змінами, а тому суд відхиляє її аргументи, викладені у відзиві, оскільки вони не спростовують встановлені судом обставини, взявши за основу розрахунок, наданий позивачем, який містить деталізацією руху коштів по особовому рахунку позичальника. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки статтею 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (стаття 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2648,00 гривень.

Outcome: approved