Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності. В своїй позовній заяві просив суд визначити частки у спільній власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0510 га, кадастровий номер 6310138200:06:049:0008, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, наступним чином: [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , - у розмірі 1/4 частини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3/4 частин. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/9/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Після цього справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 05 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Відповідач Харківська міська рада надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. При цьому посилався на те, що позивачем не було належним чином оформлено земельну ділянку. Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі (а.с. 56 - 57). Інших клопотань або заяв по суті справи сторони суду не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. В тексті позовної заяви звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач Харківська міська рада, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. Про причини неявки представника не повідомила. Третя особа Перша Харківська міська державна нотаріальна контора звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності її представника (а.с. 92). Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору довічного утримання, посвідченого 09 вересня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ільченко О.І. за реєстр. №3581, [PERSON] належать 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 вересня 2004 року №4853461, виданим Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 14). Співвласником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 липня 1976 року Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за №1-8558, була [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27 квітня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 15). Спадщину після неї прийняв [PERSON] , звернувшись до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 10 листопада 2020 року Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її рідний брат - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/4 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 17). В той же час постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2020 року №2606/02-51 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на частку в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0510 га, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення - 1,8, кадастровий номер: 6310138200:06:049:0008 (а.с. 16). Як підставу для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначено, що спадкове майно перебувало у спільній сумісній власності, а оскільки частки в спільній сумісній власності не визначені, то визначити частку померлої [PERSON] не вбачається за можливе, а тому, як наслідок встановити склад спадкового майна також неможливо. Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №192465 та серії ЯМ №192464 співвласниками земельної ділянки площею 0,051 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310138200:06:049:0008, цільове призначення якої: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), є [PERSON] та [PERSON] , яким земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності (а.с.8-11). Як вже встановлено судом, 10 листопада 2020 року нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно - 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Але частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку визначені не були. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За нормами ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України при визначенні розміру часток у спільній сумісній власності слід виходити з того, що вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Статтею 120 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначеними нормами закріплено загальний принцип рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності, крім випадків, коли має місце цілісність об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. В таких випадках визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від часток в праві власності на будівлю і споруду. Судом встановлено, що частка [PERSON] у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] - 3/4 частини. Частка спадкодавця [PERSON] у праві власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами складала 1/4, і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом , посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори 10 листопада 2020 року, успадкована позивачем [PERSON] у вказаному розмірі (а.с.14, 17). Тому суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір частки [PERSON] , яка померла [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0510 га, кадастровий номер 6310138200:06:049:0008, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у розмірі 1/4 частки, а розмір частки [PERSON] - у розмірі 3/4 частин. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved