Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

В квітні 2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить оголосити помелим [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Вендичани Могилів Подільського району Вінницької області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] під час подорожі на автодорозі М-4 «Дон», 958 км. Красносулінського району Ростовської області російської федерації, про що видане медичне свідоцтво про смерть 01.02.2023 серії 60 №207417551. Сестра заявника [PERSON] [PERSON] 01.02.2023 склала довіреність на [PERSON] , який мешкає [PERSON] , росія, для отримання свідоцтва про смерть померлого [PERSON] та його подальшого поховання. Оригінал медичного свідоцтва про смерть знаходиться у [PERSON] . У зв`язку з тим, що заявник не може зареєструвати смерть батька, отримати свідоцтво про його смерть та оформити спадкові права. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. Відповідно до медичного свідоцтва про смерть (форми 106/у) серії 60 №207417551 від 01.02.2023 виданої ГВУРО «БСМЕ» Красносулінським відділенням причиною смерті [PERSON] є «Хронічна ішемічна хвороба серця». Заявник в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи\~ Новокодацького відділу державної реєстрації у місті Дніпрі актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні заява необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до частини першої\~статті 46 Цивільного кодексу України\~фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною першою\~статті 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що оголошення особи померлою має бути наслідком відсутності у заявника відомостей про місце перебування фізичної особи протягом певного часу. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 та від 30.03.2022 у справі №295/4293/21. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 Постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. На даний час у заявник вказує про відсутність документів про смерть батька [PERSON] , який помер [INFO] під час подорожі на автодорозі М-4 «Дон», 958 км. Красносулінського району Ростовської області російської федерації. З матеріалів справи вбачається, що громадянин України [PERSON] народився [INFO] , є уродженцем м.Вендичани, Могилів-Подільського району, Віницької області. та проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно медичного свідоцтва про смерть 01.02.2023 серії 60 №207417551 виданого державною установою «Бюро судово-медичної експертизи» Красносулінського району Ростовської області російської федерації причиною смерті [PERSON] стала «Хронічна ішемічна хвороба серця». При цьому, заявник не ставить під сумнів сам факт смерті [PERSON] , та додає до заяви , та відповідно до його заяви може бути підтвердженим медичним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , фотокартками з місця поховання, також в заяві про оголошення померлим зазначено, що мати заявника [PERSON] , подорожувала спільно з померлим [PERSON] , та після його смерті продовжила подорож. Фактично заява [PERSON] зводиться до встановлення факту смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. При цьому суд зазначає, що згідно п.8 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.. Статтею 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином суд дійшов до висновку, що заявником [PERSON] обрано неналежний спосіб захисту його прав. Виходячи з вищевикладених обставин справи суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Outcome: dismissed