Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2018 шлюб між сторонами розірваний. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.07.2018 у справі № 607/7677/18 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1250 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.05.2018 та до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказала, що з часу присудження аліментів збільшились потреби дітей, зокрема, станом на даний час діти навчаються у Галицькому колежі ім. В.Чорновола та Тернопільському ліцеї № 21 спеціалізована мистецька школа ім. І.Герети. Також діти потребують додаткових коштів на продукти харчування, одяг, відвідування гуртків та факультативів, оплату послуг мобільного зв`язку та медичних послуг. При цьому визначений раніше судом розмір аліментів є меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що визначений законодавцем. Крім цього, позивач зазначила, що погіршився її матеріальний стан, оскільки вона перебуває у декретній відпустці та не має можливості працювати і отримувати дохід для забезпечення потреб спільних з відповідачем дітей. За таких підстав відповідно до ст. 192 СК України позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі по 1250 грн на кожну дитину щомісячно, до 4000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 02.08.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 04.09.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 04.09.2023 позивач [PERSON] та її представник адвокат Строцень Т.О., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Заперечень проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не висловив. У судове засідання 04.09.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 10). У даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копіями повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 7, 9). На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.07.2018 у справі № 607/7677/18 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1250 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.05.2018 та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15-16). На виконання вказаного вище рішення суду 27.07.2018 виданий виконавчий лист № 607/7677/18 (а.с. 17). При цьому з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] вбачається, що 31.07.2018 [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на [PERSON] , про що складений актовий запис № 80 (а.с. 11). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем відділу ДВС у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.07.2023 (а.с. 23-24), станом на 26.07.2023 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за вказаним вище виконавчим листом становить 86534,71 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи положення ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст.\~182,\~183 СК України). Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 12.09.2018 у справі № 459/2181/17. Щодо підстав для зміни розміру аліментів суд зазначає таке. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України\~визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 становить 2833 грн. Так, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1250 грн на кожну дитину щомісячно були визначені судом ще у 2018 році. Однак виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребують діти сторін, рівень інфляції в країні, розмір раніше визначених на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] аліментів є недостатнім для забезпечення дітям належного життєвого рівня. Також діти сторін потребують саморозвитку, а тому відвідують додаткові заняття та факультативи. Оплата позивачем таких витрат підтверджується квитанціями № 304Н-К219-АРА4В-936 М від 19.06.2023, № Н72С-С64Т-Р15К-1Ч33 від 02.02.2023, № 05СК-А2СЕ-С1Х6-9Т92 від 18.05.2023, № 12ВР-К5Х2-1А25-62А0 від 29.03.2022, № ХВР6-361Н-Х5РЕ-В0ЕЕ від 03.11.2022, № Н3М6-К2АЕ-Е9М4-Х1ТС від 24.11.2022, № ТКХВ-МРКТ-МНР5-18М5 від 18.04.2023, № 1Н11-0СТВ-20М5-0М85 від 17.03.2023 (а.с. 26, 27, 28, 29, 30, 35, 36). Також витрати на утримання дітей включають купівлю начальних підручників та посібників, книг, необхідної техніки та здійснення оплати послуг мобільного зв`язку (а.с. 26-36, 41-42). Так само позивач несла витрати на медичне обстеження та лікування дітей, що підтверджується рахунками № 0006761 від 24.05.2023, № 00006762 від 21.06.2023, № 00006763 від 26.07.2023, № 00006760 від 10.05.2023 (а.с. 37-40). При цьому суд також враховує погіршення матеріального стану позивача. Так, як на підставу позовних вимог позивач посилалась на те, що на даний момент не працевлаштована, несе додаткові витрати на новонароджену дитину, зокрема, на купівлю продуктів харчування, медичних препаратів тощо. Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.04.2023, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Разом з тим суд враховує те, що з довідки Управління соціальної політки Тернопільської міської ради № 2308 від 21.07.2023 (а.с. 19) вбачається, що [PERSON] отримала одноразову допомогу при народженні дитини, а також те, що остання є багатодітною матір`ю та має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Указане підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 20). Крім цього, позивач не надала докази на підтвердження матеріального стану відповідача, зокрема, розміру його доходів, наявності у власності рухомого та нерухомого майна тощо. Разом з тим, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 20.07.2018 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дітей відповідного віку, на збільшення розміру витрат на утримання дітей сторін, на погіршення матеріального стану позивача та на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дітей будуть аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому відповідач не скористався правом на подання відзиву та правом бути присутнім у судовому засіданні і надавати пояснення та не надав заперечень щодо позовних вимог та докази на їх спростування. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів, а також те, що даний позов задоволено частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 75% судового збору у сумі 805,20 грн, а інші 25% судового збору у сумі 268,40 необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial