Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 26.08.2022 року о 12:50 год., [PERSON] , керуючи автобусом БАЗ АО 79.45, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Комарова, 21, в м. Умані, Черкаської обл., не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та за її зміною, не вибравши безпечної швидкості руху, під час повороту ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем CHERRY TIGO д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів з матеріальними збитками. Згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.11.2022 р. у справі №705/3623/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850.00 грн. Зазначає, що автомобіль CHERRY TIGO д.н.з. [NUMBER] , на праві власності належить позивачу - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 15.04.21 р. 27.08.2022 р. [PERSON] , з метою оцінки нанесеного в результаті вищевказаної ДТП через аварійне пошкодження належного йому автомобіля, звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - судового експерта Музики П.В. та отримав відповідний звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 30.08.2022 р. під № 19ВД, згідно якого: вартість матеріального збитку (в тому числі з урахуванням ВТВ - втрата товарної вартості) завданого власнику автомобіля CHERRY TIGO д.н.з. [NUMBER] , становить - 197 595,90 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 183 339,10 грн.; ринкова вартість автомобіля, до моменту ДТП, становить - 529 501,00 грн.; за проведення та виготовлення вищевказаного Звіту, позивачем сплачено грошові кошти в розмірі 3 800.00 грн. На момент ДТП водій [PERSON] керував автобусом БАЗ АО 79.45, д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 02.02.2019 р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення дорожньо- транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209402066 від 09.06.2022р. 27.08.2022 р., [PERSON] , на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. 20.09.2022 р. за результатами розгляду заяви [PERSON] про здійснення страхового відшкодування між ним та ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» було укладено договір про врегулювання страхового випадку № 2300385296 за договором ОСЦПВ АР №209402066 від 09.06.2022р. 29.09.2022 р. ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на виконання умов договору здійснила на користь [PERSON] виплату страхового відшкодування в розмірі - 127 000, 00 грн. Однак, страхового відшкодування виплаченого ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь [PERSON] , з урахуванням Звіту № 19ВД від 30.08.2022р., недостатньо для повного відшкодування шкоди, тому саме на ФОП « [PERSON] » покладається обов`язок зі сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, адвокат зазначає, що діями [PERSON] позивачеві завдано моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, пошуком винних осіб, способів мирного позасудового врегулювання спору. Вказана обставина негативно впливала та до цього часу продовжує впливати на життєвий ритм позивача з огляду на відсутність мобільності у вирішенні повсякденних турбот, що викликає постійний стрес та пригнічений стан позивача, у нього погіршився сон, з`явилася дратівливість через необхідність пошуку коштів на заміни пошкодженого автомобіля. Окрім того, через небажання відповідача відшкодувати різницю вартості збитку, позивач змушений звертатися за юридичною допомогою та до суду задля відновлення свого порушеного майнового права, що викликає постійну тривогу, стурбованість та хвилювання. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 70 595,90 грн.; моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 20 000 грн. та судові витрати. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. 10.05.2023 р. від відповідача ФОП [PERSON] до суду надійшов Відзив на позовну заяву [PERSON] в якому вважає, що вона не підлягає до задоволення та зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Страховій компанії «Провідна» (страховий поліс №209402066 від 09.06.2022 року). 29 вересня 2022 року між Страховою компанією «Провідна» та [PERSON] було укладено Угоду про розмір страхового відшкодування. Сторони на підставі ст. 36 п. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» досягли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування. Сторонами засвідчено, що вони не наполягають на проведення оцінки/експертизи пошкодженого транспортного засобу. Згідно п. 2.3 Договору, розмір страхового відшкодування за подією є остаточним та складає 127 000,00 гривень та перегляду не підлягає. У п.4 Договору про врегулювання страхового випадку зазначено, що Заявник ( [PERSON] ) погоджується із порядком та розміром страхового відшкодування, зазначеними у п.2 цього Договору, способом здійснення страхового відшкодування, визначеним у п.3 цього Договору, не має та не буде мати у майбутньому будь-яких фінансових, матеріальних та іншого роду вимог та претензій до Страховика, в тому числі у вигляді будь-яких штрафних санкцій, неустойки, пені, річних, індексу інфляцій тощо, моральної шкоди, упущеної вигоди та будь-яких інших вимог та претензій майнового та не майнового характеру та компенсації інших матеріальних або моральних збитків, пов`язаних з подією, зазначеною у п.1 цього Договору. Також у Договорі у п.5 вказано, що після здійснення Страховиком виплати страхового відшкодування в зазначеному розмірі та у встановлений цим договором строк, обов`язок Страховика з врегулювання вимог заявника про виплату страхового відшкодування за подією вважається виконаним у повному обсязі і належним чином. Тобто, фактично Страхова компанія «Провідна» врегулювала виплату збитків, які були спричинені транспортним засобом, що належить відповідачеві. Таким чином, безпідставними є твердження позивача про те, що потерпіла особа має право на відшкодування шкоди з винної особи адже в межах лімітів відповідальності (страхової суми) відшкодування шкоди має здійснювати страховик, і лише при вичерпанні лімітів відповідальності, потерпіла особа має право на стягнення із винної особи різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Враховуючи той факт, що позивач погодився із розміром матеріального збитку та отримав від страхової компанії виплату страхового відшкодування, вважає, що вимога у стягнення додатково 70595,90 грн. є безпідставною та не підлягає до задоволенню. Окремо наголошує, що відповідача не було повідомлено та запропоновано бути присутнім під час проведення огляду на визначення оцінки вартості матеріального збитку, який завданий транспортному засобу [PERSON] . Крім того, представник позивача не надав жодного документу, про те, що [PERSON] , як власник авто здійснив додаткові витрати на проведення ремонту транспортного засобу. Відсутні будь які товарні чеки, акти виконаних робіт та інші фінансові документи, які б могли вказувати на те, що позивач дійсно поніс фінансові збитки, а кошти, що були ним отримані від страхової компанії, були не достатніми для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу. Щодо моральної шкоди, яку просить стягнути [PERSON] , зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку та пояснення, що йому було заподіяно моральне страждання. Зокрема, для прикладу, не надано будь-якого звернення ним до лікаря на предмет погіршення стану здоров`я. Крім того, не надано доказів, що тимчасовим обмеженням у використанні транспортного засобу йому були спричинені вагомі незручності, або це призвело до виникнення проблем на роботі або ж у сім`ї. А тому, таким чином, дана вимога також не підлягає до задоволенню. Зауважує, що представник позивача не надав належного доказу, зокрема квитанції, що ним витрачено кошти згідно договору про надання юридичної (правової) допомоги у розмірі 20 тис. гривень. Разом з тим, адвокат долучає до матеріалів позовної заяви Квитанцію до платіжної інструкції на переказ власних коштів. Однак, із даного банківського документу не зрозуміло саме за яку роботу, за яку позовну заяву, за які послуги здійснюється не оплата, а переказ власних коштів. Таким чином, позивачем не надано належного доказу, на сплату коштів щодо Договору № 156/23 про надання правової допомоги від 02 лютого 2023 року. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 08.06.2023 р. від представника позивача [PERSON] - адвоката Мельниченка М.С. на адресу суду надійшла Відповідь на відзив в якій вважають, що обставини викладені у відзиві на позовну заяву не відповідають вимогам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та усталеній судовій практиці, зокрема, вимогам ст.ст. 22, 1194 ЦК України, ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанови Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691це15. Відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Твердження відповідача про те, що між позивачем та страховиком досягнуто згоди в частині розміру страхового відшкодування не впливає на обов`язок відшкодування відповідачем на користь позивача заявленої суми. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя прийшов до наступного. Судом встановлено, що 26.08.2022 року о 12:50 год., [PERSON] , керуючи автобусом БАЗ АО 79.45, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Комарова, 21, в м. Умані, Черкаської обл., не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та за її зміною, не вибравши безпечної швидкості руху, під час повороту ліворуч виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем CHERRY TIGO д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів з матеріальними збитками. Згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.11.2022 р. у справі №705/3623/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850.00 грн. (а.с.12). Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Отже, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме між винними діями [PERSON] , водія автобуса БАЗ АО 79.45, д.н.з. [NUMBER] , та заподіянню шкоди автомобілю CHERRY TIGO д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] , існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Автомобіль CHERRY TIGO д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Згідно Висновку експерта № 19ВД за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 30.08.2022 р., матеріальний збиток, завданий автомобілю CHERRY TIGO д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 197 595,90 грн. (а.с.16-35). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення дорожньо- транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209402066 від 09.06.2022р. 20.09.2022 р. за результатами розгляду заяви [PERSON] про здійснення страхового відшкодування між ним та ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» було укладено договір про врегулювання страхового випадку № 2300385296 за договором ОСЦПВ АР №209402066 від 09.06.2022р. 29.09.2022 р. ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на виконання умов договору здійснила на користь [PERSON] виплату страхового відшкодування в розмірі - 127 000, 00 грн. А, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.02.2019 автобус БАЗ АО 79.45, д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п.4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Виходячи із наведених норм права, шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки. Позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що [PERSON] , під час керування автобусом БАЗ АО 79.45, д.н.з. [NUMBER] , перебував в трудових відносинах з відповідачем ФОП [PERSON] та виконував роботу згідно своїх посадових обов`язків. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed