Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. У визначений законом строк вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових права, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з наявністю розбіжностей у написання імені її батька у правовстановлюючих документах, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Посилаючись на викладене, заявник просить суд, встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що Державний акт на право власності на землю від 05.08.1997, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 035, виданий на ім`я [PERSON] , який посвідчує право приватної власності на земельну ділянку площею 0,54 га, належить [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 21.06.2023відкрито провадження у справі. До початку розгляду справи від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Від заінтересованої особи надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заяви, суд установив таке. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. [INFO] народилася заявник [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). 12.05.1990 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на [PERSON] . Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що батька заявниці [PERSON] помер [INFO] (а.с.08). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 0,54 га для обслуговування житлових будівель та ведення особистого підсобного господарства, а також житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Заявник [PERSON] , яка входить до складу спадкоємців, позбавлена прийняти спадщину на земельну ділянку площею 0,54 га для обслуговування житлових будівель та ведення особистого підсобного господарства у зв`язку з наявністю розбіжностей у написання імені спадкодавця [PERSON] у правовстановлюючому документі, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] , який зазначений в свідоцтві про смерть є тією самою особою [PERSON] , як зазначено в Державному акті на право власності на землю від 05.08.1997, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 035. Однак наявність розбіжності в написанні імені спадкодавця зумовлює необхідність встановлення факту, належності правовстановлюючого документа. Встановлення заявнику зазначеного факту, необхідне для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , а тому, дослідивши в сукупності представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що вимога заявника є підставною та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved