Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

У червні 2023 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтовується тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який 21.03.2023 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва було розірвано. У сторін під час перебування у шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає із відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач не проживає із відповідачем останні 2-3 роки, внаслідок чого позивачка повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров?ям дитини, віддає їй свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку. Донька сторін - [PERSON] ходить до дитячого садочка та готується вступати до школи. [PERSON] також зазначає, що окрім витрат на розвиток, дитина потребує ще і витрат на проїзд, підручники, харчування, одяг, взуття, необхідну техніку, проте позивач не в змозі самостійно утримувати доньку та сплачувати за все необхідне. Відповідач втратив інтерес до дитини, фінансово її не забезпечує, матеріальну допомогу на утримання дитини давав дуже рідко і в незначному розмірі, за своїм внутрішнім переконанням. Зважаючи на викладене, позивач змушена самотужки вирішувати будь-які питання, які виникають в тій чи іншій ситуації відносно дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідач є фізично здоровим чоловіком працездатного віку. Має реальну можливість матеріально утримувати дитину, але добровільно цього не робить. На підставі вказаного позивачка звернулась із позовною заявою до суду, в якій просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно, із їх індексацією відповідно до вимог законодавства. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи постановлено здійснювати шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялась на останнє відоме місце проживання [PERSON] . Як вбачається із наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштовий конверт отримано 26.06.2023 року за довіреністю. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається таким, що отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками. Позивачка у судове засідання не з?явилась, до початку судового засідання через канцелярію суду представник позивача подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути без його участі. У судове засідання відповідач не з?явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, що не з`явились у судове засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02 грудня 2016 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1497 (а.с. 16). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 17-18). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 червня 2017 року (а.с. 8). До позовної заяви, крім того, додано довідку про реєстрацію місця проживання за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА в довідці про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (частина 3 статті 181 СК України). Як було встановлено судом, [PERSON] та її донька [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за однією адресою, відтак, [PERSON] проживає із матір`ю - [PERSON] . У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд звертає увагу, що позивачка просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно, із їх індексацією відповідно до вимог законодавства. Мотивує свої вимоги [PERSON] тим, що позивачем та відповідачем повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Доходів позивача не вистачає для забезпечення належного рівня для їх з відповідачем дитини. Щомісячно вона несе витрати на медичний огляд, розвиваючі гуртки, а також витрати з оплати комунальних послуг тощо. Також щомісячні витрати на дитину складаються з купівлі продуктів харчування та засобів гігієни; сезонного одягу для дитини, яка швидко росте; транспортні витрати, навчання, а також інші додаткові витрати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [PERSON] не надала суду жодних доказів, з яких би суд міг встановити, що позивачка дійсно несе витрати на утримання дитини, про які зазначає у поданому позові. Відповідно, суду не надано жодного доказу, який би обґрунтував суму аліментів, які [PERSON] бажає стягнути із відповідача. Суду також не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем до стягнення - 5 000,00 грн. щомісячно. Відповідач відомостей щодо розміру свого доходу не надав. Однак, суд вважає, що для забезпечення належного розвитку дитини, з урахуванням обов?язку кожного із батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, те, що відповідач перебуває у працездатному віці, [PERSON] зобов?язаний сплачувати аліменти на утримання доньки. Суд дійшов до висновку, що сума аліментів у розмірі 5 000,00 грн. є завищеною, оскільки позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження щомісячних витрат на медичний огляд, розвиваючі гуртки тощо, що позбавляє суд можливості перевірити чи дійсно вона несе зазначені витрати. Сума аліментів у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на думку суду є достатньою для забезпечення дитині належних умов для життя, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Крім того, враховується обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення та визнання позову відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Додатково суд зазначає, що частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. На підставі зазначеної норми, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 15 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на викладене, проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. так, як позивач від сплати судового збору за подання даної позовної заяви звільнена.

Outcome: partial