Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), яка подана адвокатом Чумаченком Святославом Олександровичем (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) до [PERSON] (проживає за адресою: [ADDRESS] ), третя особа [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) про усунення перешкоди у користуванні майном, в якій просить: усунути перешкоди у користуванні [PERSON] квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] без надання йому іншого житла; стягнути відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] та його мати [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивачем було дозволено [PERSON] деякий час проживати в квартирі позивача та його матері, проте на вимогу звільнити квартиру та забрати свої речі, останній відмовився та продовжує проживати в їх квартирі без будь-яких на те правових підстав. Відповідач не має законного права проживання чи перебування в квартирі за адресою: [ADDRESS] , реєстрація місця проживання відповідача в цій квартирі також не здійснювалась. Договір найму житла між власниками квартири та відповідачем відсутній. Відповідач не є членом сім`ї або родичом позивача та його матері. Отже, відповідач грубо порушує права позивача та його матері та створює перешкоди у праві користування їх власною квартирою, а тому право позивача підлягає негайному відновленню в судовому порядку. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 08.02.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з позовом не згодний вважає його необґрунтованим та безпідставним. Зазначив, що на протязі 11 років між ним та [PERSON] тривають близькі стосунки та він мешкає в її квартирі як її чоловік, вони живуть однією сім`єю та ведуть спільне господарство, кохають один одного, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тому посилання позивача на те, що нібито він дозволив йому деякий час проживати в квартирі не відповідають дійсності. Зазначив, що зі слів [PERSON] йому відомо, що позивач 20 років тому покинув країну та постійно проживає у США де набув громадянство США. Вперше позивача він побачив у вересні 2021 року. [PERSON] як співвласник квартири використовує помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. Зазначив, що він проживає разом з [PERSON] на належній їй частці нерухомого майна, як член її сім`ї та за її згодою та дозволу та права позивача ніяким чином не порушені (а.с. 52 -55). 05.05.2022 до суду від представника позивача - адвоката Чумаченка С.О. надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до договору дарування від 03.02.2022 [PERSON] наразі є одноособовим власником квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим має абсолютне право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Позивач зазначає, що подані від імені його матері письмові заяви та клопотання є нічим іншим як підробкою, що підтверджується телефонною розмовою між позивачем та його матір`ю, яка відбулася 14.04.2022 в присутності працівника Благодійної Фундації «Хесед Шаарей Ціон» [PERSON] , під час якої [PERSON] , заперечила, що підписувала будь-які документи для суду, окрім того підтвердила, що не вважає відповідача за свого чоловіка. Наразі за матір`ю позивача доглядає працівник Благодійної Фундації «Хесед Шаарей Ціон» [PERSON] за доручення позивача. В той час, як відповідач жодної участі у належному догляді не приймає. Всі витрати на утримання матері несе виключно позивач. Позивач вважає, що проживання відповідача в квартирі поряд з його хворою матір`ю, є в першу чергу небезпечним для його матері, адже остання є особою похилого віку та потребує спеціального догляду, який в повній мірі забезпечує їй [PERSON] «Хесед Шаарей Ціон». Відповідач лише чинить перешкоди позивачу в організуванні повноцінного догляду за хворою матір`ю. У зв`язку з тим, що позивач наразі є одноособовим власником квартири він має право на виселення відповідача (а.с. 109-110). Ухвалою суду від 02 листопада 2022 року долучено до матеріалів справи СД-диск з аудіозаписом розмови від 14.04.2022. Закрито підготовче засідання\~по цивільній справі та\~призначено\~справу до судового розгляду по суті (а.с. 150).\~ У судове засідання представник позивача - адвокат Ніц А.С. не з`явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутністю позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~22 серпня 2023 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про усунення перешкоди у користуванні майном підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 25.02.1972 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с.11 -13). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1997 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.15-16). Як вбачається з листа БФ «Хесед Шаарей Ціон» № 139 від 18.11.2021 [PERSON] «Хесед Шаарей Ціон» надала клієнту підопічній [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] благодійну допомогу у період з 01 січня 2016 року до 31 жовтня 2021 року на загальну суму 328676, 61 грн. (а.с. 45). Відповідно до актів щодо проживання від імені [PERSON] від 12.01.2022, [PERSON] від 14.01.2022, [PERSON] від 14.01.2022, [PERSON] від 11.01.2022, [PERSON] від 11.01.2022, заяви щодо поживання [PERSON] від 12.01.2022 зазначено, що [PERSON] мешкає понад 11 років з [PERSON] за адресою [ADDRESS] та фактично знаходиться з нею у шлюбних відносинах (а.с. 58- 63). Відповідно до акту щодо не проживання від 12.01.2022, який складений комісією у складі мешканців будинку за адресою [ADDRESS] [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] не мешкає за місцем реєстрації понад 20 років, його особистих речей за місцем реєстрації не має. Зі слів матері [PERSON] з 2014 року мешкає в США (а.с.64). Відповідно до акту щодо проживання від 12.01.2022, який складений комісією у складі мешканців будинку за адресою [ADDRESS] [PERSON] з 2010 року проживає з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , фактично знаходиться з нею в шлюбних відносинах, веде сумісне господарство, сплачує комунальні послуги та під час хвороби [PERSON] доглядає за нею (а.с. 65). Згідно з довідкою ОСББ «Корольова 31» № 3 від 14.01.2022 [PERSON] зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] , але в квартирі не мешкає (а.с.66). З приводу проживання відповідача в квартирі за адресою [ADDRESS] позивач звертався до відділення поліції, де йому після проведення перевірки було рекомендовано звертатися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 71-77). Як вбачається з договору дарування від 03 лютого 2022 року, що укладений між [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (Обдаровуваний) [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кірнас І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 75 (а.с. 78 79). Отже позивач є одноособовим власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 136). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно зі\~статтею 317 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України\~зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений\~\~у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом положень\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. В силу положень частини першої\~статті 109 ЖК України\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Частиною третьою\~статті 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Доказів, які б свідчили про підстави вселення відповідача у спірну квартиру, матеріали справи не містять. Судом встановлено, що відповідач не є членами сім`ї власника житла. Враховуючи, що в ході судового розгляду відповідач не довів належними і допустимими доказами своє право на проживання у квартирі за адресою [ADDRESS] , а так само законність вселення в дане жиле приміщення, відтак він підлягає виселенню з нього. Посилання відповідача на те, що він проживає разом з [PERSON] на належній їй частці нерухомого майна, як член її сім`ї за її згодою та дозволу та ніяким чином не порушує права позивача, суд вважає безпідставними, оскільки, як було встановлено судом позивач є одноосібним власником квартирі за адресою [ADDRESS] . Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач не проживає в квартирі понад 20 років, оскільки відповідно до ст.\~317\~ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Крім того, суд зазначає, що відповідач має зареєстроване місце свого проживання за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Частиною 1\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того,\~ч. 4 ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження\~судових витрат\~понесених позивачем\~ [PERSON] \~у зв`язку\~з розглядом\~в суді\~справи №522/21784/21 представником позивача було надано до суду ордер про надання правничої (правової) допомоги Серія ВН № 1077152 від 11.07.2021; Договір №1-4/05.11/2021 про надання правничої допомоги від 05.11.2021 між адвокатом Чумаченком С.О. та [PERSON] , відповідно до якого вартість послуг (винагорода) становить в загальному розмірі еквівалент за курсом НБУ 600 доларів США; квитанцію до прибуткового касового ордера № 1/05.11/2021 від 05.11.2021, відповідно до якої адвокатом Чумаченком С.О. прийнято від [PERSON] на підставі Договору № 1/05.11/2021 грошові кошти у розмірі 9135,10 гривень. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження\~\~\~\~№ 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи, а саме, що справа про усунення перешкоди у користуванні майном є незначної складності та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9135,10 гривень є завищеними, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved