Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути на свою користь із [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.03.2022 року по 01.04.2023 року в сумі 8681 грн. 88 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕ КП від 14 червня 2018 року № 429), починаючи з 01.01.2019 року. Абзацом 4 п.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що упродовж трьох років з 01.01.2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. У зв`язку з реформою у сфері енергетики всі діючі станом на 31.12.2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01.01.2019 року, приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно п. 3.2.13 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії споживачу вважається укладеним з дати відкриття особового рахунку за об`єктом споживання. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну (п. 5.10 Договору, п. 4.12 ПРРЕЕ). 01.01.2019 року між ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» та [PERSON] укладено договір (типовий) про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 280990090 за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору про користування електричною енергією. Згідно п. 2.1 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює платежі згідно з умовами цього договору. Так, протягом 01.03.2022 - 01.04.2023 року відповідач спожив 5546 кВт*год. на суму 8681 грн. 88 коп., за вказаний період не сплачено жодної суми. Суми 1485 грн. 00 коп. і 1000 грн. 00 коп. сплачено за попередні періоди, що підтверджується сальдовими оборотами споживача і детальною довідкою про споживання. Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу (п. 4.21 ПРРЕЕ). Станом на момент подання даного позову відповідач заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 8681 грн. 88 коп. не оплатив, що змусило ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» звернутися до суду із вищезазначеним позовом. На підставі вищевикладеного та посилаючись на положення ст.ст. 4, 5, 16, 19, 174-177, 184, 187 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 19, 610, 612, 625, 633, 642 ЦК України, постанову НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», п. 1. ч. 3 ст. 58 ЗУ «Про ринок електричної енергії», просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» заборгованість за спожиту електроенергію за період 01.03.2022 року по 01.04.2023 року в сумі 8681 грн. 88 коп. Ухвалою судді від 22.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення (а.с. 26, 27). Однак, відзиву на позовну заяву у визначені судом строки відповідачем подано не було, як і доказів, які б спростували позицію позивача про розмір заборгованості. Будь-яких доказів про повну (часткову) оплату боргу відповідачем чи неправомірність дій позивача в частині нарахування боргу, суду не представлено. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 34, 35). З огляду на це суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії згідно постанови НКРЕКП № 429 від 14 червня 2018 року (а.с. 9-13). Згідно п. 13 абз. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» упродовж трьох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу (ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Судом встановлено, що позивач надає відповідачу [PERSON] послуги з електропостачання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору № 280990090 про користування електричною енергією від 27.05.2014 року (а.с.14, 15) та детальною довідкою споживача станом на 09.05.2023 року (а.с. 16). Отже, фактичне споживання [PERSON] відповідних обсягів електричної енергії та наявність відкритого на його ім`я особового рахунку № [NUMBER] свідчить про приєднання останнім до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідач має заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію, що підтверджується довідкою про споживання за період з березня 2022 року по квітень 2023 року по особовому рахунку [NUMBER] (а.с. 16, 17) та сальдовими оборотами по споживачу 280990090 (а.с. 18, 19). З наданої довідки про споживання вбачається, що відповідач протягом періоду нарахування вартості наданих послуг з березня 2022 року по квітень 2023 оплату здійснив лише тричі, а саме 03.10.2022 на суму 1000 грн. 00 коп., 21.10.2022 на суму 485 грн. 00 коп. та 29.11.2022 на суму 1000 грн. коп. За вказаний вище період відповідач має заборгованість зі сплати послуг за спожиту електричну енергію у розмірі 8681 грн. 88 коп. (а.с. 16, 17). Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачальник універсальної послуги це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги; універсальна послуга це постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України; споживач це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до п. 3.2.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Пункт 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, встановлює, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до абз. 4 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, упродовж трьох років з 1 січня 2019 року виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Згідно частин 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем (а.с. 10). Однак в порушення умов договору відповідач [PERSON] у встановлений строк не здійснив оплату в повному обсязі за спожиту електричну енергію, що була поставлена йому позивачем. Відповідно до п.п. 1 п. 6.2. Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору (а.с. 10). Згідно доводів позовної заяви та як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] споживає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] та до 01.03.2022 року, а також протягом 2022 року ще тричі, а саме: 03.10.2022 на суму 1000 грн. 00 коп., 21.10.2022 на суму 485 грн. 00 коп. та 29.11.2022 на суму 1000 грн. коп. здійснював оплату спожитих послуг. Однак, за період з березня 2022 року по квітень 2023 року допустив заборгованість за оплату за спожиту електроенергію в загальному розмірі 8681 грн. 88 коп., що підтверджується сальдовими оборотами по споживачу [PERSON] (о/р [NUMBER] ) (а.с. 18, 19). Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, зазначалось у правових позиціях, сформованих у постанові ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59 цс13 та від 18.11.2015 року у справі № 6-582цс15, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Судом також установлено, що 27.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» та [PERSON] був укладений письмовий договір № 280990090 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] строком на три роки (а.с. 14, 15). З 01.01.2019 року постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком [NUMBER] здійснюється електропостачальником Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» (а.с. 16). Письмовий договір про користування електричною енергією між сторонами не укладався, проте відповідач від послуг електропостачання не відмовлявся, їх отримував, ними користувався, тобто, між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні зобов`язання з приводу електропостачання. За встановлених обставин, перевіривши підстави та порядок нарахування вартості постачання електричної енергії, зважаючи на те, що зазначена вартість у добровільному порядку відповідачем не відшкодована, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, законний та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи згідно платіжної інструкції № 19570 від 11.04.2023 року ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» сплатило 268 грн. 40 коп. судового збору при подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с. 6). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 02.05.2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. За таких обставин, сплачений позивачем при подачі заяви про видачу судового наказу судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп. необхідно зарахувати до суми судового збору, встановленого за подання даної позовної заяви. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» 2684 грн. 00 коп., виходячи із розрахунку 2415 грн. 60 коп. (судовий збір сплачений при подачі позовної заяви згідно платіжної інструкції № 19698 від 09.05.2023 року .) + 268 грн. 40 коп. (судовий збір сплачений при подачі заяви про видачу судового наказу згідно платіжної інструкції № 19570 від 11.04.2023 року), в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved