Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що забудовником житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] був її покійний батько - [PERSON] , який помер [INFO] , а її мама - [PERSON] померла [INFO] . За час свого життя батько заповів все своє майно позивачці. Зазначає, що звернувшись до ДНК для прийняття спадщини, їй роз`яснено, що проживаючи разом з батьком у вищевказаному будинку, вона вступила в спадкування, а у зв`язку з відсутністю у покійних правовстановлюючих документів на спірний будинок, вона не може реалізувати своє право на такий у нотаріальній конторі і їй належить звернутися до суду. Тому просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування за заповітом за померлим батьком [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.08.1979 року, батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2021 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис №144 від 05.10.2021 року, проведений Виконавчим комітетом Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с. 8). Як убачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2022 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 18 від 14.02.2022 року, проведений Виконавчим комітетом Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с. 7). Згідно будівельного паспорта земельної ділянки, [PERSON] надано земельну ділянку в с. Павлово для будівництва житлового будинку (а.с. 15-16). Відповідно до заповіту від 17.01.2008 року №72, [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де воно не знаходилося своїй доньці [PERSON] (а.с. 9). Як убачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.04.2007 року, позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 10). На житловий будинок [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 1169/2022 та такий складається з: «А» - житловий будинок, «Б» - господарська будівля, «В» - літня кухня, «Г» - гараж, «№-1,2» - огорожа. Його вартість становить 116112 грн (а.с. 11-14). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved