Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

30 березня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ПрАТ "СК "УСГ" до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 08 вересня 2020 року по проспекту Бажана у м. Києві, [PERSON] , керуючи транспортним засобом "BMW" д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху (перестроюванні) здійснив зіткнення з автомобілем "Skoda Octavia" д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку прямо, після чого автомобіль "BMW" д.н.з. [NUMBER] розвернуло та він здійснив зіткнення з автомобілем "Renault Megane" [NUMBER] , який рухався у крайній лівій смузі прямо, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва №753/16234/20 від 04 листопада 2020 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної ДТП. Між ПрАТ "СК "УСГ" та власником автомобіля "Renault Megane" [NUMBER] , 20 грудня 2018 року було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700\, предметом страхування якого був зазначений автомобіль. На виконання умов зазначеного договору, позивачем було відшкодовано власнику автомобіля "Renault Megane" [NUMBER] суму страхового відшкодування у розмірі 283 934,40 грн., яку наразі позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача, як з винуватця ДТП. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2023 року цивільну справу № 753/5173/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 04 квітня 2023 року 12 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 14 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 14 червня 2023 року на 11:00 год. Судове засідання 14 червня 2023 року було відкладено на 20 липня 2023 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 20 липня 2023 року судове засідання було відкладено на 21 серпня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача та подання його представником заяви про те, що відповідач відмовився від його послуг, намагається вирішити питання з позивачем мирним шляхом. У судове засідання 21 серпня 2023 року представник позивача не з`явився, від нього 18 серпня 2023 року надійшла заява про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, вказав, що він не винен в ДТП. Стосовно заявлених позовних вимог будь-яких чітких заперечень не надав, не спростовував заявлені позивачем вимоги. Будь-яких клопотань про виклик свідків, призначення експертиз чи витребування доказів на спростовування вимог позивача суду не подавав. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року о 03 годині 15 хвилин по проспекту Бажана (стація метро «Позняки» в напрямку метро «Харківська») в місті Києві, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «БМВ 328і» н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху (перестроюванні) здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія» н/з [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку прямо. Від даного ДТП автомобіль «БМВ 328і» н.з. [NUMBER] розвернуло, після чого він здійснив зіткнення з автомобілем «Рено Меган» н/з [NUMBER] , який рухався у крайній лівій смузі прямо, що привело до пошкодження транспортних засобів. Крім цього, 08.09.2020 року о 03 годині 15 хвилин по проспекту Бажана (стація метро «Позняки» в напрямку метро «Харківська») в місті Києві, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «БМВ 328і» н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілями «Шкода Октавія» н/з [NUMBER] та «Рено Меган» н/з [NUMBER] , після чого зник в невідомому напрямку залишивши місце ДТП, Крім цього, 08.09.2020 року о 03 годині 15 хвилин по проспекту Бажана в місті Києві, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «БМВ 328і» н.з. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, водій [PERSON] відмовився в присутності двох свідків. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 4 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4, частиною першою статті 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова набрала законної сили. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що він не винен у ДТП, з огляду на наявність постанови суду про визнання його виним у ДТП, яка набрала законної сили. Крім того, вказана постанова оскаржувалась захисником [PERSON] до суду апеляційної інстанції, проте лише в частині встановлення вини за частиною першою статті 130 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 26 березня 2021 року постанова суду першої інстанції від 4 листопада 2020 року залишено без змін. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 8 вересня 2020 року, був пошкоджений автомобіль«Рено Меган» н/з [NUMBER] , який належить ПІІ «ВІП-Рент», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 34). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «БМВ 328і» н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. При цьому 20 грудня 2018 року між позивачем та ПІІ «ВІП-Рент» був укладений договоір добровільного страхування наземних транспортних засобі № 28-0199-2700/19-AVIS (а.с. 8-29), який, відповідно до додаткової угоди № 3 від 28 грудня 2019 року був пролонгований до 31 грудня 2021 року (а.с.30) Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Рено Меган» н/з [NUMBER] № 0409 від 28 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту становить 358276,67 грн (а.с. 49-70). 15 жовтня 2020 року власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення № 25633 від 19 жовтня 2020 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу у розмірі 283934,40 грн (а.с. 76). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У частині першій статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 993 ЦК України та статтею 27 ЗУ «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, враховуючи те, що позивач сплатив страхове відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, він має право звернутись до винної у ДТП особи з вимогою про сплату йому суми виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі. 9 грудня 2021 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 45338 (а.с. 83-84) щодо добровільної сплати відповідачем суми страхового відшкодування, проте така претензія залишилась без уваги з боку відповідача. У судовому засіданні відповідач не зміг надати пояснення, чому не відреагував на претензію позивача. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на ненадання відповідачем суду доказів відсутності у нього обов`язку щодо сплати позивачу страхового відшкодування, яке він виплатив власнику пошкодженого в ДТП з вини відповідача транспортного засобу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повному обсязі. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4259,02 грн.

Outcome: approved