Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

АТ «РайффайзенБанк»\~звернулося до Краснокутського районного суду Харківської області із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов`язання згідно кредитного договору №010/0475/82/0031661, укладеної між ними 13.09.2011, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 08.02.2023 складає відповідно 81 577 гривень 44 копійок. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за місцем реєстрації, про що свідчать довідки Укрпошти, з яких вбачається, що відповідач за зареєстрованим місцем проживання не проживає. Відзиву до суду не подала. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Краснокутського районного суду Харківської області від 10.08.2023 постановлено про проведення заочного розгляду даної справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2011 між публічнимакціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір №010/0475/82/0031661, згідно умов якого позивач зобов`язувався надавати відповідачу кошти на умовах крединого договору з лімітом кредитування 4530 грн. строком на 24 місяці під 36,9 % річних, а відповідач зобов`зувався належним чином використовувати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів позивача, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. 27.08.2013 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору №010/0475/82/0031661 від 13.09.2011, згідно умов якої сторони вирішили змінити умови банківського обслуговування відповідача, виклавши договір в новій редакції, відповідно до умов якої: встановлено та визначено розмір поточного ліміту кредитування, який складає 5600 грн.; визначено дату закінчення строку користування кредитом 27.08.2017; встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 36 % річних. При цьому збільшення ліміту кредитування за кредитним договором із 4530,00 грн. до 68 276,00 грн. проведено відповідно до п.п.2.5 кредитного договору та ст. 10 додаткової угоди в межах максимального ліміту, що підтверджується розрахунком за кредитним договором та випискою по рахунку. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ «Райффайзен Банк» виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. 06.07.2012 відбулась зміна поточного ліміту з 4530 грн. 00 коп. на 5600 грн. 00 коп.; 07.03.2014 з 5600 грн.00 коп. на 7200 грн.00 коп., 05.05.2017 з 7200 грн.00 коп. на 9700 грн.00 коп., 27.06.2018 з 9700 грн. 00 коп. на 13500 грн. 00 коп., 21.12.2018 з 13500 грн.00 коп. на 38000 грн.00 коп., 30.01.2020 з 38000 грн. 00 коп. на 41800 грн. 00 коп., 29.09.2020 з 41800 грн.00 коп. на 45900 грн.00 коп., 03.11.2021 з 45900 грн. 00 коп. на 59000 грн. 00 коп., 01.04.2022 з 59000 грн.00 коп. на 60677 грн.00 коп., 17.05.2022 з 60677 грн. 00 коп. на 64619 грн. 00 коп., 27.07.2022 з 64 619 грн. 00 коп. на 68 276 грн. 00 коп., про що свідчить розрахунок заборгованості, що мається в матеріалах справи (а.с.14-19). Отож, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених умовами кредитного договору. Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення вимог кредитного договору та дадаткової угоди позичальником не виконано взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювалось щомісячно погашення кредиту та відсотків за кредитом згідно умов Кредитного договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 08.02.2023 заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором становить 81 577 грн. 44 коп., яка складається із: -заборгованості за дозволеним овердрафтому розмірі 68 276 грн.00коп., - заборгованості за недозволеним овердрафтом\~13 301 грн. 44 коп. Підтвердженням наявності вище вказаної заборгованості є розрахунок заборгованості станом на 08.02.2023 та виписка по рахунку, що містяться в матеріалах справи. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2\~ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно\~ст.617 ЦК України\~відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачу як позичальнику акціонерним товариством АТ «Райффайзен Банк» було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором за вих.№114/5-К- 289350 від 01.03.2023,\~надавши можливість останній добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів (а.с.45). Однак, у визначені кредитором строки дана вимога не була виконана. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Райффайзен Банк». Відповідно до ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Частиною 1\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 ст.1054\~та частини 2 ст.1050 Цивільного Кодексу України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договору кредиту, укладених між сторонами, оскільки «Райффайзен Банк» внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати суму кредиту, на що позивач розраховував при укладенні договору, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборговану суму відповідно до кредитного договору. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1\~ст.81 ЦПК України\~належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборговану суму відповідно до кредитного договору. При винесенні рішення, суд керується\~статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При вирішенні питання про стягнення із відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк» судових витрат, судом враховується те, що відповідачем не подано до суду відзиву (зокрема, щодо визнання позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості), що виключає можливість вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, як те передбачено частиною першою\~статті 142 ЦПК України. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 2684 гривні 00 копійок, про що свідчить платіжна інструкція №18308 від 05.05.2023 (а.с.13). З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню, суд в силу\~ст.141 ЦПК України\~приходить до висновку про присудження АТ «Райффайзен Банк» судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк» понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору. На підставі ст., ст.525,\~526,\~538,\~549- 551,611,\~614,\~1048,\~1049,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved