Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська була вищевказана цивільна справа. 17 липня 2023 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - [PERSON] та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Євгенія Євгенівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири, в частині продажу 1/9 частки квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , від 28 грудня 2019 року, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. за реєстровим № 996, недійсним. Скасовано рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в частині продажу 1/9 частки квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , що внесено 28 грудня 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є., індексний № 20543150 від 28 грудня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 20 липня 2023 року представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокатом Ковальчуком Д.Ю.. до суду, в інтересах [PERSON] , подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо розподілу судових витрат по справі, яку передано судді працівниками апарату суду у перший робочий день після відпустки - 04 серпня 2023 року. В обґрунтування даної заяви зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому, у разі часткового задоволення позовних вимог, такі витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вказано, що відповідач [PERSON] при розгляді вказаної цивільної справи зазнав витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30000 гривень та витрат на поштові відправлення у сумі 1140 гривень, а тому прохає суд стягнути їх з позивачів однаковими частинами: по 15000 гривень витрати на правову допомогу та по 570 гривень витрати на поштові відправлення. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема,належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Нормами ч. 2 ст. 140 ЦПК України визначено, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Ковальчук Д.Ю.. зазначає, що [PERSON] було понесено витрати на поштові відправлення на: відправлення відзиву - 208 гривень; відзиву на уточнену позовну заяву - 296 гривень; письмових пояснень на відзив [PERSON] - 225 гривень; письмових пояснень на відзив [PERSON] - 91 гривня; заяви про ухвалення додаткового рішення - 320 гривень. З огляду на викладене, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, а витрати на поштові відправлення у сумі 521 гривня стосувалися письмових пояснень наданих ним на відзиви [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з позивачів на користь [PERSON] підлягає стягненню по 154 гривні 75 копійок витрат, пов`язаних з розглядом справи, виходячи із розрахунку (1140-(296+225))/2/2. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у даній справі на підставі договору про надання правничої допомоги від 02 березня 2021 року надавав адвокат Ковальчук Д.Ю., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2709 від 29 жовтня 2012 року. Відповідно до вимог п. 2.1 вказаного договору, адвокат зобов`язався надати клієнтові правничу допомогу згідно повноважень, визначених розділом 3 даного Договору. При цьому, пунктом 3 договору про надання правничої допомоги від 18 лютого 2021 року визначено, що з метою виконання даного договору клієнт уповноважує адвоката представляти його інтереси у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська з правами, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в тому числі, але не обмежуючись зазначеним: брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання про витребування доказів, заяви про забезпечення доказів, просити суд про виклик свідків, давати суду усні і письмові пояснення (відзиви на позовні заяви), відповіді на відзив, надавати свої доводи, міркування та заперечення з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу; знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, одержувати копії рішень, ухвал, постанов і інших документів, що є у справі; знайомитися з протоколом судового засідання, подавати письмові зауваження з приводу допущених у протоколі неправильності або неповноти змісту; заявляти відводи та клопотання, подавати заяви, в тому числі про вжиття судом заходів до забезпечення позову, про заміну одного способу забезпечення позову іншим, щодо повного фіксування судового процесу технічними засобами, здійснення аудіо чи відеозапису судового засідання, виправлення допущених в рішенні, ухвалі описок, арифметичних помилок, постановлення додаткового рішення, роз`яснення судового рішення, зупинення провадження у справі, поновлення процесуальних строків; одержувати та подавати довідки та будь-які інші документи, що стосуватимуться виконання довіреності, у встановленому законодавством порядку складати, підписувати та подавати позовні заяви, клопотання, заяви, форми, пояснення, апеляційні скарги, касаційні скарги, інші документи; здійснювати необхідні платежі; засвідчувати своїм підписом копії документів. Відповідно до вимог п. 5 вищевказаного договору вартість правничої допомоги адвоката становить 30000 гривень, виходячи із вартості 1 години - 2000 гривень. Оплата наданої правничої допомоги за цим договором здійснюється клієнтом протягом 30 банківських днів з дати підписання Акту наданої правничої допомоги за цим договором. Акт наданої правничої допомоги за цим договором Адвокат складає та надає Клієнту за результатами надання правничої допомоги визначеної п. 1.1 даного договору, а саме прийняття рішення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі 204/8590/20. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано Акт приймання наданої правничої допомоги до вищевказаного договору від 18 липня 2022 року, відповідно до якого адвокатом на надання правничої допомоги клієнту у даній справі витрачено 15 годин, а саме: 1) ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 204/8590/20 19 лютого 2021 року; підготовка, підписання та подання 10 березня 2021 року відзиву на позовну заяву від імені Клієнта до суду - 2 години загальною вартістю 4000 гривень; 2) ознайомлення з відзивом на позовну заяву [PERSON] ; підготовка та подання 15 червня 2021 року від імені клієнта до суду письмових пояснень стосовно відзиву на позовну заяву [PERSON] - 1 година загальною вартістю 2000 години; 3) ознайомлення з уточненою позовною заявою позивачів від 27 вересня 2021 року; підготовка, підписання та подання від імені Клієнта 16 листопада 2021 року до суду відзиву на уточнену позовну заяву - 1 година вартістю 2000 гривень; 4) ознайомлення з відзивом на позовну заяву [PERSON] ; підготовка, підписання та подання від імені Клієнта 04 серпня 2021 року письмових пояснень стосовно відзиву на позовну заяву [PERSON] - 1 година вартістю 2000 гривень; 5) підготовка, підписання та подання 17 липня 2023 року письмової промови у судових дебатах від імені клієнта про вирішення питання про розподіл судових витрат щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог по справі № 204/8590/20; 6) участь у судових засіданнях - 12 травня 2021 року, 27 травня 2021 року, 15 червня 2021 року, 10 серпня 2021 року, 27 вересня 2021 року, 23 листопада 2021 року, 16 серпня 2022 року, 29 вересня 2022 року, 21 грудня 2022 року, 11 січня 2023 року, 23 березня 2023 року, 08 травня 2023 року та 17 липня 2023 року - загальна тривалість 8 годин вартістю 16000 гривень) на загальну суму 30000 гривень, виходячи із розрахунку 15 витрачених адвокатом годин * 2000 гривень за годину роботи адвоката. Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Разом з цим, Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Таким чином, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Проте, суд звертає увагу, що частина із наданих послуг не може бути віднесена саме до правничої допомоги. Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з вимогами п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до вимог ст. 19 вказаного Закону видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Отже, подання до суду: відзиву на позов, пояснень на відзив [PERSON] , відзиву на уточнену позовну заяву, письмових пояснень на відзив [PERSON] , письмової промови у судових дебатах не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, судом встановлено, що відомості в акті приймання наданої правничої допомоги за даним договором від 02 березня 2021 року не відповідають дійсності. Так, зокрема, в п. 1 даного акту вказано, що адвокатом надано правничу допомогу, зокрема - ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 204/8590/20 19 лютого 2021 року; підготовка, підписання та подання 10 березня 2021 року відзиву на позовну заяву від імені Клієнта до суду - 2 години загальною вартістю 4000 гривень. Натомість судом встановлено, що 19 лютого 2021 року адвокат Ковальчук Д.Ю. знайомився з матеріалами цієї справи як представник [PERSON] , підтвердженням чого є відповідна заява в матеріалах справи (том - 1, а. с. 66). Більш того, судом встановлено, що 19 лютого 2021 року адвокат Ковальчук Д.Ю. не міг знайомитися з матеріалами даної справи як представник [PERSON] , оскільки даний договір між ними ще не було укладено. Разом з цим, суд констатує те, що всі надані представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ковальчуком Д.Ю., заяви по справі (відзив на позов, письмові пояснення на відзив [PERSON] , відзив на уточнену позовну заяву, письмова промова у судових дебатах) є ідентичними за змістом заяв, які були ним подані від імені [PERSON] , а письмові пояснення на відзив [PERSON] взагалі останнім подані від імені обох відповідачів (том - 2, а. с. 172-174) та відповідно вказану послугу ним внесено до обох актів приймання наданої правничої допомоги цих відповідачів, а витрати у розмірі 2000 гривень за вказану послугу включено до кожної із його заяв про стягнення витрат на правову допомогу за кожним із них, що явно є необґрунтованим, не співмірним й вказує на бажання останнього збагатитися за рахунок позивачів. Також, суд вважає необґрунтованою вимогу представника відповідача щодо стягнення 16000 гривень на правову допомогу за участь у судових засіданнях з оглядку на наступне. Так, 16 червня 2022 року розгляд справи вбув відкладений у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу (том - 3, а. с. 108); 21 грудня 2022 року (том - 3, а. с. 169); 11 січня 2023 року (том - 3, а. с. 179) справу було знято з розгляду у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, а 14 лютого 2023 року - розгляд справи був відкладений за клопотанням самого адвоката Ковальчука Д.Ю. (том - 3, а. с. 192-194); судові засідання, що відбулися: 12 травня 2021 року, 27 травня 2021 року, 10 серпня 2021 року, 27 вересня 2021 року, 23 листопада 2021 року, 29 вересня 2022 року тривали від 5 до 25 хв. З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] набула право власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] на підставі: свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРЕ № 799672 від 10 жовтня 2011 року, після смерті [PERSON] , зокрема на 1/18 частину, яка до цього належала померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого начебто є його батько [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, та договору дарування від 20 лютого 2013 року за реєстровим № 229, за яким [PERSON] подарувала їй, в тому числі 1/18 частину спірної квартири, яка до цього належала померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого начебто є його мати [PERSON] , що спростовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року у справі № 204/2588/13ц, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 червня 2014 року, що набрало законної сили 02 квітня 2014 року та, яким визнано право власності на 1/9 квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON] саме за його сином [PERSON] , про що на момент відчуження вказаної частки майна відповідачка [PERSON] достеменно знала, але наміру щодо його незаконного відчуження не полишила, тому задля попередження перешкод щодо його відчуження дійсним власником [PERSON] , з метою нерозголошення (повідомлення) інших співвласників майна про свої наміри щодо його відчуження та формального дотримання приписів ст. 362 ЦК України, за попереднім погодженням з відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останніми було укладено оспорений договір дарування, після чого укладено оспорений договір купівлі-продажу, в тому числі щодо продажу 1/9 частки квартири [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] , а відтак судом було встановлено порушення прав позивача [PERSON] з метою захисту яких останній звернувся до суду із даним позовом, внаслідок чого було ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи, складність справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору відповідачем [PERSON] , значення справи для сторін, враховуючи, те що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку, що факт понесення витрат на правничу допомогу у заявленому представником відповідача розмірі не доведено, у зв`язку з чим суд доходить висновку, про стягнення з позивачів на користь відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу у сумі 1000 гривень. Разом з цим, зважаючи на те, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідачів на користь позивачів судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення вказаних судових витрат з відповідачів на користь кожного з позивачів по 210 гривень судового збору за другу позовну вимогу, виходячи із розрахунку 840/4 й 840/4. В порядку ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з врахуванням часткового задоволення позову, та покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зобов`язати позивачів, сплатити на користь відповідача [PERSON] різницю понесених витрат у сумі 234 гривні 75 копійок, виходячи із розрахунку ((1000/2)+(1140-(296+225))/2/2)-((840/4)+(840/4)). На підставі викладеного,

Outcome: partial