Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зазначила, що у позивача з відповідачем є дитина: [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є моряком, укладає контракти з іноземними компаніями, але які у нього доходи їй невідомо. Зважаючи на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 24 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження зазначену справу, про що повідомлені сторони. Представник відповідача, [PERSON] надала відзив, в якому зазначено, у позовній заяві [PERSON] вказала, що з вересня 2019 року до квітня 2021 року проживала разом з [PERSON] однією сім`єю та вела спільне господарство. [PERSON] в вказаний період приїжджав до [PERSON] , але основний час він проводив за кордоном. [PERSON] перед повторним поверненням до України повідомив своїм друзям, що хоче зробити сюрприз [PERSON] , на що його друзі повідомили, що вони вважали, що [PERSON] та [PERSON] більше не разом, адже неодноразово бачили її з іншим чоловіком. Після повторного приїзду до [PERSON] [PERSON] хотів поговорити з нею та з`ясувати обставини, але позивачка повідомила [PERSON] , що вагітна від нього. Через інформацію, яку він дізнався у своїх друзів, у [PERSON] виникли сумніви стосовно його батьківства, адже [PERSON] не говорила йому конкретно на якому місяці вагітності, але завжди наголошувала, що любить тільки його. Після пологів [PERSON] пропонував [PERSON] зробити тест ДНК, для того щоб впевнитись, що син дійсно його, щоб не жити все життя в обмані, Позивачка зазначала, що це її ображає, як жінку та наголошувала, що він зобов`язаний в свідоцтві про народження бути записаний, як батько та носити його прізвище. Через великий тиск з боку [PERSON] , він дав свою згоду. В подальшому, [PERSON] , розуміючи те, що дитина це відповідальність та прагнучи мати одну сім`ю запропонував узаконити відносини з [PERSON] , на що та відмовилась та спричинила сварку, в ході, якої зазначила що з таким як він вона ніколи разом жити не буде, та взагалі дитина не [PERSON] . Згодом [PERSON] , дізнався, що [PERSON] проживає з іншим чоловіком. 28.07.2021 року позивачка подала позов до Кілійського районного суду Одеської області про стягнення аліментів на [PERSON] та своє утримання з [PERSON] . Як встановлено з матеріалів справи № 502/1195/21, ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 10.02.2022 року було призначено судово-медичну ДНК - експертизу спірного батьківства відповідача за первісним позовом стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] . Між тим, відповідно до заяви [PERSON] , яка міститься в матеріалах справи № 502/1195/21 вбачається, що вона фактично визнала зустрічний позов [PERSON] до неї про оспорювання батьківства (в заяві вказала, що від проведення судова медико-генетичної експертизи вона відмовляється, до експерта з`являтися не бажає та просить задовольнити зустрічний позов про оспорювання батьківства. В подальшому у зв`язку з поданням [PERSON] заяви про залишення первісного позову без розгляду та наступним поданням представником відповідача-позивача за зустрічним позовом заяви про залишення зустрічного позову без розгляду, первісний та зустрічний позови у справі № 502/1195/21 ухвалою суду від 21.03.2023 р. були залишені без розгляду. Дана ухвала набрала законної сили та сторонами оскаржена не була. 17.05.2023 року [PERSON] звернулась знову до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши подану заяву та додатки до неї, Кілійським районним судом Одеської області, було встановлено що відповідною заявою від 27.10.2022 року [PERSON] , після отримання відомостей щодо звернення [PERSON] , з зустрічним позовом про оспорювання батьківства просила суд залишити без розгляду позов про стягнення аліментів та визнала позов відповідача щодо оспорювання батьківства, підтвердивши факт того, що відповідач не є батьком неповнолітньої дитини. Тому Кілійський районний суд Одеської області прийшов до висновку, що між сторонами існує спір з приводу правовідносин щодо батьківства дитини стосовно якої подана заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів, та який (спір) [PERSON] , як заявник у наказному провадженні, фактично намагається приховати з метою отримання відповідного судового рішення про стягнення з боржника аліментів, які відповідно до ст. 191 СК України присуджуються із дня подання заяви про видачу судового наказу, у зв`язку з чим подану заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , було визнано зловживанням процесуальним правом та залишено заяву стягувача про видачу судового наказу без розгляду. Зважаючи на вищевказане, представник відповідача просила відмовити в позовних вимогах [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Встановлено, що у сторін є спільна неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/, актовий запис № 91. Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Згідно ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Законом України № 2037-VIII\~ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове\~рішення повинно\~ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що інформація визначена у відзиві ніяким чином не доказана, відсутні відповідні процесуальні документи підтверджуючи факт того, що відповідач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вважає, що присуджені аліменти будуть достатніми для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов`язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved