Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, зокрема, трудової книжки серії [NUMBER] від 02.10.1977, виданої на ім`я [PERSON] (російською мовою). В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що у липні місяці вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії, однак у призначенні пенсії їй було відмовлено з підстав недостатності трудового стажу, оскільки не було враховано трудовий стаж за трудовою книжкою [NUMBER] від 02.10.1977, у зв`язку із тим, що її ім`я в трудовій книжці «Люба» не відповідає її паспортним даним « [PERSON] ». Не вірне зазначення її імені в трудовій книжці позбавляє її можливості реалізувати право на отримання пенсії за віком через не врахування пенсійними органами зазначених у трудовій книжці періодів роботи. З огляду на викладене заявник просить суд заяву задовольнити. 14.08.2023 представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав суду заперечення на заяву [PERSON] , із змісту якого вбачається, що Управління заперечує з приводу заяви, оскільки у заяві не подано достатньо доказів про те, що трудова книжка [NUMBER] , яка заповнена 02.10.1977, належить саме заявнику. Окрім цього, із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії, а відтак встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Шевчук В.О. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Шевчук В.О. подав заяву про справи без його участі, заяву підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини: Згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] від 02.10.1977 вбачається, що [PERSON] ,\~ [INFO] \~розпочала свою\~трудову діяльність\~31.09.1977\~пакувальницею пластмасових\~виробів на\~Толетенській фабриці\~пластмасових виробів.\~02.06.1978\~була звільнена\~з роботи\~по ст.\~36\~п.\~3\~КЗпП УССП,\~у зв`язку\~із навчанням.\~З 01.09.1978\~по 01.07.1982\~навчалась в\~Тернопільському фінансово\~ економічному\~інституті.\~З сторінки\~№1\~вказаної трудової\~книжки,\~заповненої російською\~мовою вбачається,\~що трудова\~книжка видана\~02.10.1977 на прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , [INFO] . Відповідно до диплому серії [NUMBER] виданого 30.06.1982, [PERSON] в 1978 році вступила до Тернопільського фінансово економічного інституту і в 1982 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю бухгалтерський облік і аналіз господарської діяльності. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 30.06.1982 [PERSON] , присвоєно кваліфікацію економіста. Як вбачаться з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00040201248 від 21.06.2023, [PERSON] та [PERSON] , 02.07.1982 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 641, у зв`язку із чим [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно 20.06.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 19.03.1983 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 182. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище: йому [PERSON] : їй [PERSON] . 15.11.1984 [PERSON] , зареєструвала шлюб із [PERSON] у Великобірківській сільській раді Тернопільського району Тернопільської області України, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно14.06.2023, у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] ». Як слідує з паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 26.11.1998, такий виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 19.07.2023, заяву [PERSON] розглянуто та повідомлено останній, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою [NUMBER] від 02.10.1977, оскільки на першій сторінці трудової книжки ім`я заявниці « [PERSON] » не відповідає її паспортним даним « [PERSON] ». Крім того, до страхового стажу не зараховано періоди роботи за архівними копіями первинних документів, наданих заявницею, оскільки в них також ім`я заявниці « [PERSON] » не відповідає її паспортним даним « [PERSON] ». Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, побатькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №\~348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.993 № 637 (далі Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Крім того, документами, що підтверджують трудовий стаж є зокрема дипломи, які містять відомості про час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі та інші документи, що містять відомості про періоди навчання (п.8 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637). Відповідно до п.26 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Така розбіжність в документах щодо написання імені не є спором про право та усувається при розгляді справи в порядку окремого, а не позовного провадження, а тому суд відхиляє заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з цього приводу. Водночас, іншої можливості встановити факт належності заявниці трудової книжки немає. За результатами розгляду справи судом встановлено та не виникає сумніву факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, зокрема: трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана 02.10.1977 на ім`я [PERSON] (російською мовою), при цьому необхідність його встановлення зумовлена реалізацією заявником права на оформлення передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, окрім цього, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст.\~46\~Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є невірне зазначення імені заявника у правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved