Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачка [PERSON] , скориставшись канцелярією, 26.06.2023 року подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 10418, в якій просить ухвалити рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 20.06.2021 року приватною нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., та зареєстрованого у реєстрі за № 80473, про стягнення з неї на користь відповідача ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у загальному розмірі 79 684 грн. 91 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у розмірі 1 073 грн. 60 коп., позивачка [PERSON] просить при ухваленні рішення стягнути на її користь з відповідача ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згаданий вище виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачка [PERSON] стверджує, що кредитний договір № 500985840 від 26.10.2015 року, укладений між АТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого в результаті декількох укладених договорів з відступлень прав вимоги є відповідач ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» - з однієї сторони та позивачка [PERSON] - з другої сторони, не укладала, а будь-яких коштів від названих компаній не одержувала, при цьому, про існування такого кредитного договору дізналась лише на стадії виконавчого провадження. Позивачка [PERSON] зазначає, що оскільки кредитний договір № 500985840 від 26.10.2015 року, котрий був наданий приватній нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то він не є документом, за котрим стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на підставі цього кредитного договору. Також приватною нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачеві ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» як заборгованість позивачки [PERSON] , не встановлено факт прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, не перевірено дотримання встановлених законодавством строків для вчинення виконавчого напису та чи не виник спір між зацікавленими особами. Позивачка [PERSON] також вказує, що приватною нотаріусом було проігноровано той факт, що відповідач ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», незважаючи на припинення дії кредитного договору, нарахував заборгованість за відсотками після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Також, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Таких документів відповідачем ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приватній нотаріусу не було надано. Відтак позивачка [PERSON] ,, виходячи з положень статей 15-16, 18, 177, 190, 1212 ЦК України, статей 1, 34, 39, 87-88 Закону України «Про нотаріат», була змушена звертатись до суду із даним позовом, у котрому, обрала спосіб захисту - визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідач ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього, за участі приватної нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватної виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не подав, свою позицію у у цій справі із обґрунтуванням відповідними доказами не навів. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватна нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватна виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В., у запропоновані судом строки та порядку письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не подали, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням відповідними доказами не навели. Заяви та клопотання учасників справи. Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватна виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В., 24.07.2023 року, скориставшись засобами електронного зв`язку, скерувала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 12141, в якому просила проводити розгляд цієї справи за її відсутності, а при вирішенні спору покладається на думку суду. Позивачка [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Волоховський О.І. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1125945 від 01.08.2023 року, оригінал міститься у матеріалах справи), 07.08.2023 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 13205, в якій просила проводити розгляд цієї справи за її відсутності та відсутності її уповноваженого представника, на своїх позовних вимогах настоює надалі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду цієї справи не заперечує. Інших заяв чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 27.06.2023 року вищевказану позовну заяву, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та інших учасників справи. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду справи по суті - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 02.08.2023 року о 12:30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 02.08.2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час наступного судового засідання щодо розгляду справи по суті - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 30.08.2023 року о 09:45 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 30.08.2023 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі наявних матеріалів (доказів). Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначених судових засідань по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Судом також було задоволено заяву позивачки [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Волоховський О.І., а також клопотання третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватної виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. про розгляд справи за їх відсутності, та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи та постановлення ухвали про заочний розгляд цієї справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати розгляд справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів (доказів) та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких її прав відповідача ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватною нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 80473 (копія міститься у справі, а. с. 10), про стягнення з позивачки [PERSON] боргу за кредитним договором № 500985840 від 26.10.2015 року, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого в результаті декількох укладених договорів з відступлень прав вимоги є відповідач ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», у загальній сумі 79 684 грн. 91 коп. за період з 16.01.2019 року по 28.05.2021 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 18 190 грн. 59 коп., строкової заборгованості за комісією у розмірі 2 700 грн. 81 коп., строкової заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 36 399 грн. 16 коп., строкової заборгованості за штрафами і пенями у розмірі 7 600 грн.. Крім того, за вчинення цього виконавчого напису з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» стягнено 650 грн.. Із місту зазначеного виконавчого напису вбачається, що нотаріус при його вчиненні керувалася статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 (в редакції від 10.12.2014 року, котра діяла на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»). Постановою приватної виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. від 21.12.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 7) на підставі заяви стягувача ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (копія міститься у справі, а. с. 12) відкрито виконавче провадження № 67956394 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо виконання вчинених нотаріусами виконавчих написів, а також наслідків їх виконання, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена й у пунктах 3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. При цьому, перелік документів, за котрими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, котра ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишена без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Суд приймає до уваги також роз`яснення, котрі містяться у пункті 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року за № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом котрих визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Крім того, в силу ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. З урахуванням положень статей 15-16, 18 ЦК України, статей 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87-88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі за єдиним унікальним номером 6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі за єдиним унікальним номером 320/8269/15-ц (номер провадження 14-83цс18), постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, зокрема від 14.03.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 201/13708/16-ц (номер провадження 61-25811св18), від 31.01.2018 року у справі за єдиним унікальним номером 285/2975/16 (номер провадження 61-31641св18). У межах даних пред`явлених позовних вимог суд, враховуючи також вищенаведені приписи, приходить до висновку про те, що вказана у виконавчому написі, вчиненому 12.06.2021 року приватною нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., та зареєстрованого у реєстрі за № 80473, про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у загальному розмірі 79 684 грн. 91 коп., не може вважатися обґрунтованою, що дає підстави вважати, що ця приватна нотаріус при вчиненні зазначеного виконавчого напису не перевірила, чи подано на обґрунтування стягнення документи, згідно котрих стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того станом на дату вчинення приватною нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за № 80473, про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у загальному розмірі 79 684 грн. 91 коп., законодавча підстава для його вчинення, а саме пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не була чинною, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису є незаконною. За таких наведених вище обставин позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру, у розмірі 1 073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 29 від 26.06.2023 року, - слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, зокрема в силу ухвалення рішення на користь позивачки [PERSON] , покласти на відповідача ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved