Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в місті Одеса, в якому просить суд: - визнати громадянина США [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Одеса, батьком громадянина України [PERSON] , [INFO] уродженця м. Одеса, РНОКПП [NUMBER] ; - зобов?язати Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вчинити наступні дії: - виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Одеса, РНОКПП [NUMBER] , як батька [PERSON] [INFO] , уродженця м. Одеса, РНОКПП [NUMBER] з актового запису про народження № 1145, складеного 08 липня 1970 року Відділом запису актів цивільного стану виконавчого комітету приморської ради народних депутатів м. Одеси; - внести відомості до актового запису про народження № 1145, складеного 08 липня 1970 року складеного Відділом запису актів цивільного стану виконавчого комітету Приморської ради народних депутатів м. Одеси. про [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Одеса, РНОКПП [NUMBER] , а саме зазначити батьком дитини - громадянина США [PERSON] [INFO] , який народився в м. Одеса та видати нове свідоцтво про народження. Короткий зміст та обґрунтування позову. У липні 1969 року у м. Одеса біологічні батьки позивача [PERSON] та [PERSON] одружились. В подальшому від зазначеного шлюбу [INFO] народився [PERSON] , про що був зроблений відповідний запис приморським РАГС м. Одеси № 1145 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.07.1970 року. 31.07.1974 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. У серпні 1983 року мати позивача [PERSON] одружилася з [PERSON] , після чого рішенням виконавчого комітету Приморською районною спілкою народних депутатів № 295 від 05.08.1983 року в порядку ст.ст. 101, 102, 104 КпШС УССР за згодою біологічного батька [PERSON] позивача усиновив [PERSON] , про що було зроблено зміни до актового запису приморського РАГС № 1145 від 18.08.1983 року та видане інше свідоцтво про народження [NUMBER] в якому було зазначено позивача як [PERSON] . На той час позивач був неповнолітнім та як наслідок усиновлення відбувалось без його згоди, надання згоди матері відбувалось без врахування його думки. В подальшому біологічний батько позивача [PERSON] іммігрував до США. На даний час позивач не бажає, щоб у його документах батьком було зазначено людину, яка не є рідним батьком. Позивач зазначає, що з середини 90-х років року він з рідним батьком [PERSON] відновили спілкування та продовжують підтримувати гарні стосунки до теперішнього часу. На сьогоднішній час позивач має потребу у відновленні юридичного зв?язку з його рідним батьком та бажає, щоб у свідоцтві про його народженні у графі батько було зазначено саме рідного батька [PERSON] . Рух справи у суді. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2023 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимогу позову визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимогу позову визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимогу позову визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в місті Одеса в судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. У липні 1969 року у м. Одеса біологічні батьки позивача [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] одружились. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач народився [INFO] в місті Одеса, про що 08.07.1970 року Приморським РАГС міста Одеси в книгу записів цивільного стану про народження було зроблено актовий запис № 1145. В графі відомості щодо дитини вказано - « [PERSON] », в графі відомості щодо батьків вказано - батько « [PERSON] , національність єврей», мати - « [PERSON] , національність єврейка». Як вбачається з копії рішення №295 виконавчим комітетом Приморської районної ради народних депутатів від 05.08.1983 року було: - дозволено [PERSON] усиновити [PERSON] ; - визнано [PERSON] батьком [PERSON] ; - змінено [PERSON] прізвище на « [PERSON] ». В подальшому, а саме 18.08.1983 року органом реєстрації цивільних станів Приморським ЗАГС в м. Одеса було видано нове свідоцтво про народження позивача серії [NUMBER] в якому було внесено відомості щодо дитини, а саме змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та внесено відомості щодо батька, а сама виключено « [PERSON] » та зазначено батьком « [PERSON] ». Як зазначає позивач, на той час він був неповнолітнім та як наслідок усиновлення відбувалось без його згоди, надання згоди його матері відбувалось без врахування його думки. В подальшому біологічний батько позивача [PERSON] іммігрував до США. На даний час позивач не бажає, щоб у його документах батьком було зазначено людину, яка не є рідним батьком. Позивач зазначає, що з середини 90-х років року він з рідним батьком [PERSON] відновили спілкування та продовжують підтримувати гарні стосунки до теперішнього часу. На сьогоднішній час позивач має потребу у відновленні юридичного зв?язку з його рідним батьком та бажає, щоб у свідоцтві про його народженні у графі батько було зазначено саме рідного батька [PERSON] . Під час розгляду справи відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позов [PERSON] та обставини, на які позивач посилається, обґрунтовуючи вимоги, визнали у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред?явлений матір?ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред?явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в пунктах 1-3 дав судам роз?яснення про застосування цих кодексів:«Звернути увагу судів на те, що за загальним правилам дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України (№ 254/96-BP) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов?язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов?язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві положення» СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 року, за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім?ю України які зберігаються чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 CK, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір?ю дитини до ї народження, спільне виховання або утримання ними дитини». Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім?ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами. Відповідно до Закону про затвердження Основ законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім?ю від 27 червня 1968 року, з 01 жовтня 1968 року введено в дію вказані основи законодавства про шлюб та сім?ю та в ст. 16 цього Закону зазначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають в шлюбі між собою, може бути встановлена за спільною заявою матері та батька в державних органах запису актів громадянського стану. При відсутності спільної заяви може бути встановлено в судовому порядку за заявою, зокрема, дитини по досягненню повноліття. Відповідно до частин другої та третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім?ю Української РСР, який діяв з 01 січня 1970 року до набрання чинності Сімейним кодексом України, а саме до 01 січня 2004 року, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір?ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. За пунктом 6 Указу Президії Верховної ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім?ю Української РСР» від 29 грудня 1969 року правила частин другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім?ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. Згідно ч. 2 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір?ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Під час розгляду справи [PERSON] не заперечував щодо визнання його батьком позивача та внесення змін щодо прізвища та по-батькові, що підтверджується поданою заявою. Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. У зв`язку із визнанням судом факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , позовні вимоги про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька та внесення відповідних змін також підлягають задоволенню. Висновок суду. Враховуючи встановлені судом обставини та те, що відповідачі по справи позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позов про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved