Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу укладеними, поділ майна подружжя. З урахуванням уточнених 22.11.2021 року вимог позивач просила: - визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою [ADDRESS] від 01 квітня 1999 року між [PERSON] і [PERSON] укладеним; - визнати договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,60 га, яка знаходиться в [ADDRESS] від 01 квітня 1999 року між [PERSON] і [PERSON] укладеним; - призначити судово-технічну експертизу; - виділити в натурі частини дома [ADDRESS] ; - виділити в натурі земельної ділянки площею 0,60 га з господарськими спорудами, яка знаходиться в [ADDRESS] ; - визнати право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] та частку земельної ділянки в [ADDRESS] ; - виділити на користь позивача при розподілі сумісної власності 200 тисяч гривень і визнати за нею право власності на ці кошти; - відступити від рівності часток при розподілі майна і виділити їй автомобіль Рено Трафік д.н. [NUMBER] , випуску 2009 року; - відступити від рівності часток при розподілі сумісного майна і виділити їй автомобіль ВАЗ 211140 д.н. [NUMBER] ; - залишити відповідачу частку дома і земельної ділянки по [ADDRESS] після проведення судово-технічної експертизи; - залишити відповідачу все рухоме майно, що знаходиться в домі [ADDRESS] ; - призначити судову оціночну експертизу автомобілів Рено Трафік і ВАЗ 211104 для визнання реальної вартості та стягнути з відповідача усі понесені судові витрати. В обґрунтування позову посилалась на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] за час шлюбу за кошти з сімейного бюджету вони придбали нерухоме та рухоме майно, яке після розірвання шлюбу в добровільному порядку поділити не вдалося. Спірне майно, було зареєстровано на відповідача та перебуває у відповідача, а вона була вимушена поїхати зі спільного будинку. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Погосян М.А. подано відзив в якому представник посилалась на порушення позивачем при зверненні до суду вимог процесуального закону. Вказувала, що відповідач не заперечував проти поділу предметів домашнього вжитку, які за словами відповідача, позивач забрала при виїзді з будинку, також зазначив, що позивач забрала з собою грошові кошти в розмірі майже 400 000 грн. Наполягав, що будинок, земельні ділянки та автомобіль RENAULT TRAFIC 2009 р.в. з реєстраційним номером [NUMBER] придбані за його власні кошти, оскільки позивач в цей час не працювала та не мала власних коштів. Представником позивача надано відповідь на відзив в якому представник зазначав, що достатнім доказом на підтвердження права позивача на половину майна є факт перебування з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Одночасно уточнено вимоги з урахуванням зазначених представником обставин щодо наявності в бюджеті родини 400 000 грн. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2021 року уточнену позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2021 року позов залишено без розгляду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 лютого 2022 року ухвала Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2021 року скасована, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Відповідно розпорядження голови Верховного Суду №4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» враховуючи неможливість здійснювати правосуддя Куйбишевським районним судом Запорізької області під час воєнного стану, територіальну підсудність Куйбишевського районного суду Запорізької області змінено та визначено Солонянському районному суду Дніпропетровської області. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року відмовлено представнику позивача в задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2022 року справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду було відмовлено. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року клопотання представника позивача - адвоката Кісєльова О.М. задоволено, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу укладеними було закрито у зв`язку з відмовою позивача від цієї частини позовних вимог. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Жадобіна В.І. про зупинення провадження у справі відмовлено. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року клопотання представника позивача - адвоката Кісєльова О.М. задоволено, у зв`язку з відмовою позивача від частини позовних вимог про виділення в натурі частини будинку [ADDRESS] , виділення в натурі частки земельної ділянки в [ADDRESS] , провадження в цій частині було закрито. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням відмови від частини позовних вимог та вимогв проведенні судової технічної експертизи та судової оціночної експертизи автомобілів РЕНО ТРАФІК і ВАЗ 211140, підтримав просив визнати за позивачем право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] та частку земельної ділянки в [ADDRESS] , виділити на користь позивача 200 тисяч гривень і визнати за нею право власності на ці кошти, відступити від рівності часток і виділити позивачу автомобіль Рено Трафік д.н. [NUMBER] , випуску 2009 року, яким користується відповідач а також відступити від рівності часток і виділити позивачу автомобіль ВАЗ 211140 д.н. [NUMBER] , яким користується повнолітній син сторін, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Вислухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.10.1997 року та рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2020 року шлюб сторін було розірвано. 01 квітня 1999 року за договором купівлі-продажу Пологівської товарній біржі «Агропром-Інвест» реєстраційний номер КН-08 [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] . 01 квітня 1999 року за договором купівлі-продажу Пологівської товарній біржі «Агропром-Інвест» реєстраційний номер КН-09 [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,60 га, яка знаходяться в [ADDRESS] . 03 листопада 2009 року [PERSON] придбав автомобіль ВАЗ 211140, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 21 жовтня 2014 року [PERSON] придбав автомобіль RENAULT TRAFIC 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно трудової книжки [PERSON] та довідок про заробітну плату відповідач працював та отримував заробітну плату. Відповідач працював до укладення шлюбу на час укладення шлюбу в 1997 році та по квітень 2013 року. Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч.1 ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Факт реєстрації транспортних засобів, нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Посилання відповідача на те, що будинок, земельна ділянка та автомобіль RENAULT TRAFIC 2009 року випуску були придбані за особисті кошти відповідача, суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем суду не надано доказів на спростування презумпції належності придбаного в період перебування у шлюбі будинку, земельної ділянки та автомобілів RENAULT TRAFIC 2009 року випуску та автомобіль ВАЗ 211140, 2009 року випуску за спільні кошти. На час придбання будинку та земельної ділянки 01 квітня 1999 року сторони вже 2 роки перебували у зареєстрованому шлюбі, сторони протягом більш ніж 20 років разом мешкали, були зареєстровані у спірному будинку, вели спільне господарство на спірній земельній ділянці. Таким чином, спірний будинок із земельною ділянкою є спільною сумісною власністю сторін, тому слід визнати за позивачем право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки. Автомобілі ВАЗ 211140, 2009 року випуску та RENAULT TRAFIC 2009 року випуску були придбані 03 листопада 2009 року та 21 жовтня 2014 року відповідно, тобто також під час перебування сторін у шлюбі, тому вони також є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до п.п. 22, 30 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК може відступити від засади рівності часток подружжя враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що сторонами відповідно до ст. 66 СК України визначений порядок користування належним на праві спільної сумісної власності автомобілем ВАЗ 211140, 2009 року випуску, вказаний автомобіль як зазначила позивач в позовній заяві та в судовому засіданні її представник про що не заперечував також відповідач, перебуває у користуванні сина сторін. Доказів щодо вартості вказаного автомобіля ВАЗ 211140, 2009 року випуску на час звернення до суду чи розгляду справи позивачем не надано, оцінка вказаного майна не проводилась. Від вимог про призначення судом судової товарознавчої експертизи, яка визначалась представником позивача як судова оціночна експертиза, представник позивача відмовився. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність відступу від засад рівності часток у праві спільної сумісної власності сторін на автомобіль ВАЗ 211140, 2009 р.в. будь-яких виключних обставин судом під час розгляду справи не встановлено. Позивач не заявляла вимог про визнання права власності на автомобіль ВАЗ 211140, 2009 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , виділення автомобіля ВАЗ 211140, 2009 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] позивачу, на думку суду, є неналежним способом захисту. За таких обставин суд позбавлений можливості поділити вказаний автомобіль ВАЗ 211140, 2009 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , позов в цій частині вимог позивачем не доведений, та обраний позивачем спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог. Щодо вимог позивача про відступу від рівності часток та виділенні автомобілю RENAULT TRAFIC 2009 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] суд зазначає таке. Відповідно до п. 25 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при поділі неподільної речі, якою є автомобіль суд має застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Доказів щодо вартості автомобіля RENAULT TRAFIC, 2009 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] на час звернення до суду чи розгляду справи позивачем не надано, оцінка вказаного автомобіля позивачем не проводилась. Від вимог про призначення судом судової товарознавчої експертизи, яка визначалась представником позивача як судова оціночна експертиза, представник позивача відмовився. Проведену відповідачем оцінку автомобіля RENAULT TRAFIC, 2009 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] суд до уваги не бере, оскільки вимог про визнання права власності на автомобіль позивачем не заявлено, жодною із сторін не зазначено про згоду на отримання грошової компенсації у зв`язку з вирішенням питання про розподіл неподільної речі. За таких обставин суд не проводить поділ автомобіля RENAULT TRAFIC, 2009 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , позов в цій частині вимог позивачем не доведений та позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Щодо вимог позивача про виділення на її користь 200 000 гривень суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що в сім`ї були кошти в сумі 400 000 грн., оскільки відповідачем вказана неконкретна сума коштів наявних в сімейному бюджеті - майже 400 000 грн., крім того позивачем не доведено джерело та час отримання цих коштів, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на 200 000 грн. Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню, за позивачем необхідно визнати право власності на частину будинку [ADDRESS] та на частку земельної ділянки, площею 0,60 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1878,83 грн.

Outcome: partial