Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано кредитний договір № 3425467461. 17.12.2021 права вимоги за цим кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу № 171221. Відповідно до умов цього договору та витягу до Реєстру прав вимоги до договору факторингу № 171221 від 17.12.2021, позивач є новим кредитором боржника [PERSON] зв кредитним договором № 3425467461 від 15.06.2021 з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищевказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджується Реєстром прав вимоги до договору факторингу, випискою та розрахунком заборгованості, доданими до позовної заяви. Разом з тим, умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями банк сповіщав позичальника про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 03.04.2023 утворилась заборгованість у сумі 174 218,64 грн., що складається з: 121 975,21 грн. заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 12 грн. 94 коп. заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена); 52 230 грн. 49 коп. заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою суду від 27.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав. Проте, 17.08.2023 звернувся з письмовою заявою про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано кредитний договір № 3425467461 (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.2., 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п. 1.2. кредитного договору та паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5467461 позичальнику надано грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 140 849,00 грн.; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,70 % від суми кредиту (а.с.6). Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п.1.2., 1.4. кредитного договору). Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги ( п.2.2. кредитного договору). Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений кредитним договором ( п. 1.4.), отже кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1255408628 від 15.06.2021 (а.с. 43). 17.12.2021 права вимоги за цим кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу № 171221. Відповідно до умов цього договору та витягу до Реєстру прав вимоги до договору факторингу № 171221 від 17.12.2021, позивач є новим кредитором боржника [PERSON] зв кредитним договором № 3425467461 від 15.06.2021 з усіма наступними додатками та змінами (а.с.9-15). Факт передачі права вимоги за вищевказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджується Реєстром прав вимоги до договору факторингу, випискою та розрахунком заборгованості, доданими до позовної заяви, зокрема, Реєстром прав вимоги до договору факторингу № 171221 від 17.12.2021 та меморіальним ордером № 833437008 від 17.12.2021 (а.с.16-17). Разом з тим, умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями банк сповіщав позичальника про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення. Також, АТ «ТАСКОМБАНК» 03.03.2023 за вих. № 4452/70.2.2 направило позичальнику [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання повідомлення-вимогу щодо необхідності погашення заборгованості за кредитним договором № 3425467461 від 15.06.2021 зі строком користування до 12.06.2026 року, яка утворилася станом на 28.02.2023 (а.с.50-53). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 03.04.2023 утворилась заборгованість у сумі 174 218,64 грн., що складається з: 121 975,21 грн. заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 12 грн. 94 коп. заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена); 52 230 грн. 49 коп. заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена), що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору № 3425467461 від 15.06.2021 та випискою по особовому рахунку за період з 15.06.2021 по 03.04.2023, складений 16.05.2023 ( а.с.18-42). Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є вірним, відповідає фактичним обставинам справи, оскільки будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи взагалі не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідач ніяких заходів по погашенню заборгованості за час розгляду справи не здійснював, умови укладеного договору кредиту не оспорював. Даних про те, що відповідач звертався до позивача та намагався погоджувати з ним питання реструктуризації заборгованості за кредитним договором та доказів сплати ним відсотків за кредитом ніхто із сторін по справі суду не надавав. Навпаки відповідач до суду звернувся з письмовою заявою про визнання позовних вимог у повному обсязі. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову АТ «ТАСКОМБАНК», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивач є кредитором відповідача-боржника щодо договірних відносини, які виникли внаслідок укладення кредитного договору № 3425467461 від 15.06.2021. Через порушення умов договору з боку відповідача своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасив. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 3425467461 від 15.06.2021, яка утворилася станом на 03.04.2023, а саме у сумі 174 218,64 грн., що складається з: 121 975 грн. 21 коп. заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 12 грн. 94 коп. заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена); 52 230 грн. 49 коп. заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Відповідно до положень ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved