Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2018 року по 2021 рік з відповідачем перебували у відносинах та проживали разом. Від їхніх стосунків у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день позивач проживає разом з доньками за адресою: [ADDRESS] у будинку своєї матері. Після розірвання стосунків з [PERSON] вона всіма спробами намагалася встановити з ним зв`язок, оскільки вважала за потрібне щоб діти підтримували контакт з батьком, проте ініціативи з боку відповідача не було. Він аргументував це тим, що діти ще дуже маленькі та нічого не розуміють і сенсу спілкуватись йому з ними немає. З часом його спілкування з дітьми не стало зовсім. Останній раз батько контактував з дітьми 30 липня 2021 року. З народження дітей особливої уваги та турботи відповідач не проявляв, усі основні витрати завжди покривались позивачем та її сім`єю. З моменту припинення їхніх фактичних відносин відповідач вихованням дітей не займається, не спілкується з ними, станом здоров`я не опікується, та повністю самоусунувся від виконання своїх обов`язків, як батька. На підставі наведеного, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Геращенко М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, у зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків як батько. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи та не заявив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Представник Органу опіки та піклування Гніванської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи та не подавав жодних клопотань. Представник Органу опіки та піклування Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позову, посилався на його необґрунтованість та безпідставність. Стверджував, що відповідач вживає заходів щодо виховання та утримання дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також під час підготовки висновку відповідач категорично заперечував щодо можливості позбавлення його батьківських прав. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника третьої особи: Органу опіки та піклування Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 03 березня 2023 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , у своєї матері разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з липня 2021 року по даний час. Батько дітей проживає окремо. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/1233/15-ц (провадження №61-12938св19). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Звертаючись з даним позовом до суду позивачка посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Суд вважає, що позивачка належним чином не довела про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, а також не встановлено чи до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Встановлено, що діти проживають із позивачкою. Разом з тим, що відповідач намагався бачитися та спілкуватися із дітьми, на даний час не є байдужим до своїх дітей і бажає налагодити з ними контакт, який був втрачений. В силу частини шостої статті 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області від 26 травня 2023 року, згідно з яким було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так, у висновку органу опіки та піклування вказано те, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, проте не наведено належних підстав та достатніх аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей та не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Крім того, цей висновок є недостатньо обґрунтованим, здійснений без урахування характеристики батька дитини, його ставлення до виконання батьківських обов`язків, а також зазначено, що даний висновок органу опіки та піклування Гніванської міської ради ґрунтується суто на доказах позивачки [PERSON] . Водночас висновком органу опіки та піклування Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 08 травня 2023 року, вирішено за недоцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Даний висновок є більш повним, у ньому враховано доводи кожної сторони. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Враховуючи встановлені обставини про недоведеність навмисного ухиляння [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, його винної поведінки у цьому чи свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, відповідності позбавлення його батьківських прав істинним інтересам дітей, заперечення органу опіки та піклування Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області проти позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав при не застосуванні до нього попередньо будь-яких інших заходів впливу, підстав для позбавлення його батьківських прав відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, а тому у задоволенні позову слід відмовити, при цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed