Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про виключення з актового запису відомостей про батьківство. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] посилається на те, що 20 червня 2017 року уклав шлюб з [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON] , який зареєстрований Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 143. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю, у зв`язку з чим часто виникали сварки. На даний час спільне господарство не ведеться, проживають окремо. В квітні 2019 року відповідач віддала йому сина [PERSON] , який на даний час проживає разом з ним в [ADDRESS] , та перебуває на його утриманні. У вихованні дитини допомогає мати [PERSON] . З квітня 2019 року з [PERSON] не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Відповідач з листопада 2019 року проживає зі своїм співмешканцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В липні 2019 року [PERSON] звернулась до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Шлюб не розірваний, Черкаським апеляційним судом була змінена підсудність, і справа розглядається Черкаським районним судом Черкаської області. [INFO] [PERSON] народила дитину, біологічним батьком якої є [PERSON] .. Оскільки на момент народження, офіційно перебували в зареєстрованому шлюбі, дитина записана як [PERSON] , в графі батько зазначений він. Вирішення спору самостійно неможливе, прийняв рішення звернутися до суду з позовом. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 29 червня 2023 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову, іншим учасникам справи надано право надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення. 27 липня 2023 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] подав позовну заяву про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. 17 серпня 2023 року представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] - адвокат Кучеренко Н.В., до початку судового засідання подала клопотання про залучення до участі у справі сторони. У підготовчому засіданні 17 серпня 2023 року постановлено ухвалу суду про залучення до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , прийняття позовної заяви і закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду. Обгрунтовуючи позовну заяву, як позивач, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , посилається на те, що у листопаді 2019 року почав проживати однією сім`єю з [PERSON] в будинку, який належить його батькам, в [ADDRESS] . Від спільного проживання, [INFO] , народився син [PERSON] . В силу презумпції батьківства чоловіка, визначеній у ст. 122 СК України, при реєстрації народження дитини від матері, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, в органах РАЦС, фактично його дитині, присвоєно прізвище « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». З метою приведення у відповідність запису акту цивільного стану про народження дитини, звертався до позивача [PERSON] , проте згоди не досягли, оскільки до сих пір існує спір про місце проживання спільної дитини [PERSON] та [PERSON] , сина [PERSON] [INFO] і між ними не розірвано шлюб. Наразі із [PERSON] проживають однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, спільно виховують сина [PERSON] . Йому добре відомо, хто його біологічний батько. Бажає узаконити свої стосунки із [PERSON] , як чоловіка і дружини, та внести зміни до актового запису про народження сина [PERSON] , протягом року. В судове засідання позивач [PERSON] , будучи повідомлений, не прибув. Участь взяла представник Антонюк І.А. , яка позовні вимоги підтримала та пояснила, що на час зачаття дитини, разом позивач [PERSON] із відповідачем [PERSON] фактично не проживали та подружні відносини не підтримували. У зв`язку з чим, просить виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини [PERSON] , оскільки біологічним батьком дитини є [PERSON] , який проживає із [PERSON] у не зареєстрованому шлюбі. Просила зняти з розгляду клопотання про призначення судово-медичної генетичної експертизи, у зв`язку з визнанням позовних вимог [PERSON] , та виходячи з інтересів малолітньої дитини. Відповідач [PERSON] , інформована про слухання, не з`явилася, подала заяву від 17 серпня 2023 року про розгляд у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення, вказавши, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а тому саме про нього, як про батька, мають бути включені відомості до актового запису про народження дитини. Представник третьої особи Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), будучи належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, в судове засідання не з`явився, подав лист від 16 серпня 2023 року №4199 про розгляд без участі представника, проти позовних вимог не заперечив. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , не прибув, участь взяла представник Кучеренко Н.В. , яка позовні вимоги підтримала, та пояснила, що біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Малолітній [PERSON] народився, коли його мати перебувала у зареєстрованому шлюбі із позивачем [PERSON] .. Наразі спір між сторонами відсутній. Маючи на меті привести у відповідність запис акту цивільного стану про народження дитини, [PERSON] звернувся з позовом до суду. Суд, розглянувши позовні заяви [PERSON] та [PERSON] в межах заявлених позовних вимог, заслухавши сторони у справі, зміст клопотань відповідача [PERSON] , представника третьої особи Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), дослідивши і оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] та позивача, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , підлягають до задоволення з наступних підстав. Правові відносини, які склалися між сторонами у справі за заявленими позовними вимогами, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - сімейне право. Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ч.1ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.12, ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. У відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина яка зачата і народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ч.ч.1-3 статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ч.1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ч.1 ч.2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. У частині 6 ст. 136 СК України зазначено, що до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст.53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю та батьком дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують батьківство. У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Кроон проти Нідерландів» (заява № 18535/91 від 27 жовтня 1994 року) було констатовано, що неможливість для замужньої жінки оскаржити у законному порядку батьківство законного чоловіка на свою дитину, щоб зробити можливим визнання дитини її біологічним батьком, протирічить праву на повагу до сімейного життя, яке передбачено ст. 8 Конвенції та зазначено Судом, що відповідно до принципів, які випливають з практики Суду, у випадку встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава повинна діяти таким чином, щоб дозволити цьому зв`язку розвиватися, при цьому необхідно забезпечити цьому зв`язку правовий захист, що дасть можливість з самого народження або як тільки стане надалі можливим об`єднання дитини із сім`єю. Таким чином, існував позитивний обов`язок уповноважених владних органів надати у найкоротші строки дозвіл на утворення повноправних законних зв`язків між біологічним батьком та його сином. На думку Суду, принцип «поваги сімейного життя» вимагає переваги біологічної та суспільної дійсності над встановленою законом презумпцією, яка існує попри як установленим фактам, так і волі зацікавлених осіб, нікому при цьому не приносячи реальної користі. Європейський Суд з прав людини звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини, рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» заява № 23338/09, та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» заява № 45071/09, § 74. Суд встановлював порушення статті 8 Конвенції, коли національні органи влади відмовляли у розгляді позову ймовірного біологічного батька про встановлення його батьківства, лише пославшись на визнання батьківства іншим чоловіком та не розглянувши при цьому фактичні обставини справи рішення від 18 травня 2006 року у справі «Ружанські проти Польщі» заява № 55339/00, §78. На противагу, стаття 8 Конвенції не була порушена у випадах, коли національні органи влади відмовляли у розгляді такого позову після ретельного вивчення інтересів зацікавлених осіб, приділивши особливу увагу інтересам дитини та не проігнорувавши при цьому інтереси ймовірного біологічного батька, рішення від 12 лютого 2013 року у справі «Кріштіан Барнабас Тот проти Угорщини», заява № 48494/06 § 33-38, § 24. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Підставою для внесення до актових записів цивільного стану є рішення суду, що набрало законної сили. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні із пояснень сторін та змісту вивчених і досліджених доказів, які надані позивачем [PERSON] та представником третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] (а.с.10), де у графі батьки записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідач, 31 липня 2019 року звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з позивачем, з вирішенням питання про визначення місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з нею (а.с.8), та 25 лютого 2020 року, [PERSON] звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області із письмовою заявою про вступ у процес як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, остільки проживав із [PERSON] , і яка була вагітна, перебуваючи у шлюбі з іншим чоловіком (а.с.9). Як пояснила представник Кучеренко Н.В. у судовому засіданні, Черкаським апеляційним судом була змінена підсудність, і цивільна справа №691/914/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області про розірвання шлюбу перебуває на розгляді у провадженні Черкаського районного суду Черкаської області, рішення не ухвалене. Із Акту обстеження умов проживання від 02 травня 2023 року, затвердженим начальником служби у справах дітей Черкаської міської ради Шишлюк С.О., вбачається, що відповідач [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] проживать в [ADDRESS] , разом з ними проживає малолітній [PERSON] , [INFO] , і для якого, згідно висновку створені належні умови для проживання та перебування (а.с.30). Предметом доказування у даній цивільній справі є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, та про визнання батьківства. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюванних відомостей з актового запису про народження дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини. Оскільки відповідачі позовні вимоги в частині визнання батьківства визнали повністю, а позивач за первісним позовом відмовився від клопотання про призначення експертизи у цивільній справі, суд не вбачає необхідності для призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що відповідачами у цивільній справі позовні вимоги визнані в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про виключення з актового запису відомостей про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Від сплати судового збору позивач [PERSON] звільнений на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», посвідчення учасника бойових дій Серії [NUMBER] (а.с.11). Позивачем, третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , відповідно до квитанції від 11 липня 2023 року №0.0.3089659687.1 сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за розгляд цивільної справи судом з позовною вимогою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, проте вимогу про відшкодування судових витрат не заявляє. Позов підтверджується: копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ; копією позовної заяви [PERSON] від 31 липня 2019 року; копією заяви [PERSON] від 25 лютого 2020 року до Городищенського районного суду Черкаської області; копією Акту обстеження умов проживання від 02 травня 2023 року, затвердженим начальником служби у справах дітей Черкаської міської ради Шишлюк С.О..

Outcome: approved