Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (далі - ТОВ «Київська комунальна компанія») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 20.07.2016 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та [PERSON] , як власником квартири [ADDRESS] , укладено договір № 15/03/2/218 про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, комунальних послуг. За умовами вказаного договору ТОВ «Київська комунальна компанія» зобов`язалось надавати [PERSON] послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, а також забезпечувати отримання [PERSON] послуг з централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання, послуг з охорони за адресою: [ADDRESS] . Позивач, який здійснює обслуговування будинку, свої договірні зобов`язання виконує належним чином. Проте, відповідач свої зобов`язання зі сплати платежів за отримані послуги виконує не своєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 33 702,04 грн., що складається з заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - 32 387,77 грн., 3 % річних - 347,68 грн., інфляційні нарахування - 966,59 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00грн. Ухвалою суду від 04.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 31.05.2023 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Зазначив, що позивачем не надано доказів надання будь-яких послуг за адресою: [ADDRESS] . Крім того, ТОВ «Київська комунальна компанія» безпідставно збільшено тарифи на послуги з утримання з 8,43 грн./ кв. м до 9,92 грн./ кв. м, оскільки зміни до тарифів не погоджувалися Київською міською державною адміністрацією. Також, в осінньо-зимовий період 2022-2023 років відбувались стабілізаційні відключення електроенергії, разом з тим, позивачем не надано доказів здійснення перерахунку вартості відповідних послуг, а також якісного надання інших послуг. 08.06.2023 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що 20.07.2016 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та [PERSON] укладено договір № 15/03/2/218 про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, комунальних послуг, яким визначено, що ТОВ «Київська комунальна компанія» забезпечує управління та експлуатацію житлового комплексу, а також забезпечує надання житлово-комунальних послуг. Щодо збільшення тарифів зазначив, що до 31.12.2021 діяв тариф 8,43 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири споживача, який був затверджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 221 від 12.02.2018. В подальшому, з 01.01.2022 тариф на послуги з утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, що надавалися ТОВ «Київська комунальна компанія» був змінений на підставі п. 4.3.8, п. 4.4.6 Договору № 15/03/2/218, та склав 9,92 грн./кв.м. загальної площі квартири. Вказаний тариф було затверджено наказом ТОВ «Київська комунальна компанія» № 21/70-К/тр від 10.12.2021. Щодо перерахунку обсягів споживання та вартості послуг з електропостачання в осінньо-зимовий період 2022-2023 років представник позивача зазначив, що обсяги споживання електричної енергії на загальнобудинкові технічні цілі, як в спірний період, так і в осінньо-зимовий період 2022-2023 років, фіксувався оператором систем розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відповідно до встановлених в будинку засобів комерційного обліку електричної енергії. При цьому, споживання електроенергії по будинку розраховується не з огляду на тривалість періодів електропостачання та періодів відключення, а відповідно до фактичного споживання, яке зафіксоване засобами обліку, тому у ТОВ «Київська комунальна компанія» не було підстав здійснювати перерахунки вартості послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в спірний період. Крім того, представник позивача наголосив на тому, що відповідач [PERSON] жодного разу не звертався до позивача з заявами чи претензіями з приводу неякісного надання житлово-комунальних послуг за договором, а отже твердження відповідача про це у відзиві є безпідставними. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила задовольнити позов з підстав, викладених у позові та з урахуванням відповіді на відзив. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами виник спір щодо неналежної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що 20.07.2016 між ТОВ «Київська комунальна компанія» та власником квартири [ADDRESS] , [PERSON] укладено договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг № 15/03/2/218. Предметом вказаного Договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , сприяння в забезпеченні якісного та своєчасного отримання споживачами комунальних послуг з холодного водопостачання, водовідведення гарячої та холодної води, послуг з охорони шляхом укладення окремих договорів з виконавцями/виробниками цих послуг, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Управляюча компанія до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу рахунок зі сплати послуг, а споживач зобов`язується оплатити рахунок в термін до 20 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 4.2.1. Договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк, за діючими розцінками і тарифами відповідно до загальної площі житлового приміщення та показань лічильників та/або нормативів споживання, та сплачувати послуги Управляючої компанії не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем в якому надавались послуги, а також сплачувати послуги Управляючої компанії за новими розцінками (тарифами) з моменту їх затвердження у встановленому законом порядку (п.4.2.11). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед ТОВ «Київська комунальна компанія» за послуги становить: за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з вересня 2020 року по лютий 2023 року - 24 661,66 грн.; за послуги охорони житлового будинку за період з серпня 2020 року по лютий 2023 року - 5322,91 грн.; за послуги водовідведення гарячої води за квітень 2021 року - 10,21 грн.; за послуги водовідведення холодної води за період з квітня 2021 року по липень 2022 року - 1121,92 грн. та за послуги холодного водопостачання за період з квітня 2021 року по липень 2022 року - 1271,07 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. За положеннями ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. З урахуванням укладеного з позивачем Договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг № 15/03/2/218 від 20.07.2016 та приписів діючого законодавства у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , а отже зобов`язаний здійснювати їх своєчасну оплату. Водночас, відповідач, усупереч взятих на себе зобов`язань, не здійснював повну та своєчасну оплату спожитих комунальних послуг, внаслідок чого у нього виникла заборгованість на загальну суму 32 387,77 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. При цьому, суд критично оцінює посилання [PERSON] щодо того, що позивачем не надано доказів надання житлово-комунальних послуг за спірний період, оскільки положення чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачають особливих умов для підтвердження надання житлово-комунальних послуг у вигляді складання та погодження із споживачами таких послуг актів виконаних робіт чи наданих послуг. Пунктом 2.2 Договору № 15/03/2/218 сторонами було погоджено, що Споживач доручає Управляючій компанії здійснювати сприяння в забезпеченні якісного та своєчасного отримання споживачем комунальних послуг, шляхом укладання окремих договорів із виконавцями/виробниками цих послуг, отримання від споживача коштів компенсації (відшкодування) їх вартості та перерахування отриманих коштів виконавцям/виробникам послуг. В свою чергу, Споживач приймає надані відповідно до договору послуги та своєчасно їх оплачує відповідно до діючих тарифів та умов договору. Відповідно до п. 3.9 Договору Споживач уповноважує Управляючу компанію здійснювати укладення договорів з третіми особами (юридичними та фізичними особами) з метою забезпечення надання послуг, в тому числі додаткових, включаючи послуги із зовнішньої та внутрішньої охорони житлового будинку. Споживач щомісяця компенсує Управляючій компанії вартість отриманих додаткових послуг згідно з рішенням Сторін у встановлений Законом (Договором) спосіб. Пунктом 3.6 зазначеного Договору погоджено, що плата за надані послуги з холодного водопостачання за наявності засобів обліку справляється за їх показаннями, відповідно до пунктів 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Крім того, 20.07.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 15/03/2/218 від 20.07.2016, відповідно до якої Власник (Користувач) уповноважує Управляючу компанію, а Управляюча компанія зобов`язується укласти від свого імені, в інтересах Власника (Користувача), договір з охорони підприємством на надання охоронних послуг та забезпечити адміністрування послуг з охорони, які безпосередньо надаються спеціалізованою охоронною компанією, відповідно до умов договору, укладеного з Управляючою компанією на користь Власника (Користувача). Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 Власник (Користувач) приймає на себе зобов`язання до 20 числа місяця наступного за звітним, відшкодовувати Управляючій компанії суму у розмірі 138,96 грн. Таким чином, ТОВ «Київська комунальна компанія» не є виконавцем вищевказаних послуг та по дорученню від споживача, згідно умов Договору № 15/03/2/218, забезпечує їх отримання відповідачем, отже виконує функції управителя багатоквартирного будинку, тобто суб`єкта підприємницької діяльності, який за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб ( п.14 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). У той же час, відповідно до п. 9 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт. Вказане положення узгоджується з приписами ч.2, 4 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Разом з тим, доказів складання та звернення з відповідними актами-претензіями до ТОВ «Київська комунальна компанія» відповідачем не надано. Щодо не здійснення перерахунку вартості послуг пов`язаних з електропостачанням, суд зазначає наступне. Пунктом 2.3 Договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг № 15/03/2/218 від 20.07.2016, укладеного між сторонами, встановлено, що на період з дня початку фактичного споживання до укладання прямого договору з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», Споживач відшкодовує (компенсує) Управляючій компанії витрати за спожиту електроенергію за показаннями приладу обліку електричної енергії, відповідно до тарифів встановлених електропостачальником (виробником послуг) для Управляючої компанії. У той же час, як зазначає представник позивача та вказаний факт не оспорюється відповідачем, постачання електричної енергії для забезпечення загальнобудинкових технічних потреб, а саме: електроживлення ліфтів, насосів підкачування води, ІТП, інженерного обладнання, житлового будинку [ADDRESS] здійснюється відповідно до публічного договору постачання електроенергії постачальником електричних послуг, укладеного між ТОВ «Київська комунальна компанія» та постачальником ТОВ «Київські енергетичні послуги». Послуги з розподілу електричної енергії та забезпечення комерційного обліку електричної енергії надаються оператором систем розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відповідно до укладеного з ТОВ «Київська комунальна компанія» публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Відповідно до положень пунктів 2.3.11, 2.3.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальником послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Споживання електричної енергії за відповідним тарифом (ціною) відповідно до комерційної пропозиції має бути забезпечене окремим комерційним обліком. Положенням пункту 2.3.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць, та обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. При цьому, обсяги споживання електричної енергії на загальнобудинкові технічні цілі, зокрема і в спірний період, та в осінньо-зимовий період 2022-2023 роки, фіксувався оператором систем розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відповідно до встановлених в будинку засобів комерційного обліку електричної енергії, тобто з урахуванням фактичного споживання електропостачання. Щодо незгоди відповідача з тарифами, згідно яких нараховується плата за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 1042 ЦК України передбачено, що управитель має право на плату, встановлену договором, а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням майном. Відповідно до п. 2.3 Договору вартість послуг, що сплачуються за Договором складаються з відшкодування витрат Управляючої компанії на утримання та прибудинкової території, в розмірі визначеному встановленим Законом порядком за 1 кв. м. загальної площі, та інших додаткових платежів за додаткові послуги мешканцям будинку, в тому числі за зовнішню та внутрішню охорону, узгоджених встановленим Законом порядком, понесених відповідно до даного Договору та Додатку № 1. З наданих матеріалів вбачається, що відповідач [PERSON] був ознайомлений з Договором про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, комунальних послуг № 15/03/2/218 від 20.07.2016 та Додатками до нього, а саме: Положенням «Про правила користування житловими приміщеннями, що розташовані в житловому будинку, а також Складовими тарифів та структурою, періодичністю та строків надання послуг, які надаються управляючою компанією з утримання будинків та прибудинкової території, про що свідчить підпис останнього. Пунктом 8.7 Договору № 15/03/2/218 від 20.07.2016, на який посилався відповідач у своїх запереченнях під час судового розгляду, передбачено, що діючі розцінки додаються до Договору у формі додатків, які після їх затвердження Виконавчим органом Київської міської ради та оголошення у порядку, встановленого п.4.4.6 Договору стають невід`ємною частиною Договору. Вказаний пункт повністю узгоджується з нормами права, які діяли на момент підписання Договору № 15/03/2/218 від 20.07.2016, зокрема: ч. 2 ст. 14 Закону № 1875, відповідно до якої ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формувалися і затверджувалися центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Положенням п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону № 1875 було передбачено, що виконавець послуг розробляє і подає на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на відповідні послуги. Крім того, на момент укладання між сторонами Договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг № 15/03/2/218 від 20.07.2016, Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» було затверджено «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», відповідно до абз. 5 п. 2 якого послуги надавались з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг та копія такого рішення була невід`ємною частиною договору про надання послуг. Так, на виконання вищевказаних вимог Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 211 від 12.02.2018 внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг та затверджено тариф у розмірі 8,43 грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири споживача. Вказаний тариф діяв до 01.01.2022, тобто до затвердження нового тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 9,92 грн./кв.м загальної площі квартири/приміщення Наказом ТОВ «Київська комунальна компанія» № 21/70-К/тр від 10.12.2021. 09.11.2017 було ухвалено Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від № 2189-VIII, ч.1 ст. 10 якого передбачено, що ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Додатково Постановою Кабінету Міністрів України № 291 від 03.04.2019 внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», а саме: виключено абзац 5, яким було встановлено «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Таким чином, на момент затвердження нових тарифів Наказом ТОВ «Київська комунальна компанія» № 21/70-К/тр від 10.12.2021, законодавством не було передбачено погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів за надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а отже доводи відповідача про невідповідність порядку встановлення тарифів діючому законодавству є не спроможними. У той же час, відповідачем не надано доказів на підтвердження оскарження у встановленому законом порядку та визнання недійсними тарифів, встановлених Наказом ТОВ «Київська комунальна компанія» № 21/70-К/тр від 10.12.2021, якими затверджено розміри щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території на рівні 9,92 грн./ кв. м. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. При цьому, суд виходить з того, що відповідачем на спростування заявлених позовних вимог не надано доказів на підтвердження того, що ним належним чином сплачувалися щомісячні внески у вказаний період, а також доказів неотримання чи несвоєчасного отримання відповідачем послуг з утримання його майна в спірний період. Інші доводи відповідача, які наведені у відзиві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 32387,77 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, у своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення строку виконання грошового зобов`язання у розмірі 347,68 грн. та інфляційні нарахування - 966,59 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У зв`язку з простроченням оплати спожитих відповідачем житлово-комунальних послуг заявлені позивачем до стягнення 3 % річних у розмірі 347,68 грн. та інфляційні витрати у розмірі 966,59 грн. є обґрунтованими та правомірними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved