Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2010 року, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.05.2020 року За період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 рік вона отримала прибуток у розмірі 2542222,72 грн. В період\~шлюбу,\~за її\~особисті кошти\~було набуте\~наступне майно:\~автомобіль «Lexus\~ct200h»,\~рік випуску\~2013,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~VIN: [NUMBER] ,\~який було\~зареєстровано на\~неї;\~автомобіль FORD\~FOCUS, 2011р.в., який було зареєстровано за [PERSON] 05.02.2020 року та перереєстровано на іншу особу 20.02.2020 року, вартістю 10000 грн; автомобіль Mercedes - BENZ CLS 350, 2008 р.в., який було зареєстровано за [PERSON] 08.01.2020 року та 17.01.2020 року перереєстровано на іншу особу, вартістю 567 545,04 грн. Вказаними транспортними засобами відповідач розпорядився на власний розсуд, здійснив відчуження на користь третіх осіб, при цьому не надавши їй взагалі кошти від продажу. Між ними була домовленість, що кошти від продажу автомобілів FORD FOCUS та Mercedes - BENZ CLS, будуть розподілені між ними порівну. Наразі це виявилась неправдою і ніяких коштів вона не отримала. При цьому відповідач забрав ще мій «Lexus ct200h, яким я не можу керувати та розпоряджатися. Після неодноразових спроб забрати автомобіль «Lexus ct200h та кошти від продажу FORD FOCUS та Mercedes - BENZ CLS, [PERSON] її побив, після чого вона викликала поліцію. Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя наступні транспортні засоби: автомобілі FORD FOCUS, 2011 року випуску та Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, які були зареєстровані за [PERSON] ; визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль «Lexus ct200h», рік випуску 2013, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] ; виплатити на її користь грошову компенсацію від продажу автомобіля FORD FOCUS, 2011 року випуску в сумі 5000 грн; виплатити на її користь грошову компенсацію від продажу автомобіля Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску в сумі 283772,52 грн; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2020 року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.01.2021 року до Придніпровського районного суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя наступні транспортні засоби: автомобілі FORD FOCUS, 2011 року випуску, атомобіль Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, автомобіль INFINITI Q50, 2017 року випуску, які були зареєстровані за [PERSON] ; визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль «Lexus ct200h», рік випуску 2013, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] ; виплатити на її користь грошову компенсацію від продажу автомобіля FORD FOCUS, 2011 року випуску в сумі 5000 грн; виплатити на її користь грошову компенсацію від продажу автомобіля Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску в сумі 283772,52 грн; виплатити їй грошову компенсацію від продажу автомобіля INFINITI Q50, 2017 року випуску, в сумі 272600 грн., судові витрати покласти на відповідача. 03.02.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив відповідача в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначив про те, що він, як і позивач до 11.10.2016 року був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності (ФОП) та отримував доходи. Загальна сума його доходів отриманих від здійснення підприємницької діяльності за період з 30.08.2013 по 11.10.2016 року становила 204998 гривень. Після припинення ним підприємницької діяльності, яка відбулася одночасно з припиненням підприємницької діяльності позивачем, єдиним джерелом доходів у сім`ї був саме він, що підтверджується копіями квитанцій з ПАТ КБ «Приват Банк» про переказ коштів на ім`я позивача. Так, у 2017 році він переказав позивачу 36006 грн., у 2018 році 78345 грн., та 35687 грн. оплата путівки в Єгипет, у 2019 позивачка отримала від нього 111252 грн. та 15000 оплата за навчання. Посилання позивача, що кошти від здійснення нею підприємницької діяльності є її та коштами, за який придбано автомобіль не відповідають дійсності. Зазначив, що фактично одночасно з реєстрацією на позивача легкового обіля Lexus ct200h», рік випуску 2013, VIN: [NUMBER] , яка відбулася 04.10.2018 року, та у зв`язку з відсутністю наміру позивачки користуватись вказаним автомобілем, 05.10.2018 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. була посвідчена довіреність від позивача на нього з правом керувати та розпоряджатися і авто та з правом передоручення третім особам. 03.11.2018 року він, шляхом надання довіреності в інтересах та з відома позивача та їхньої сім`ї розпорядився легковим автомобілем та передав третім особам [PERSON] та [PERSON] . Транспортні засоби FORD FOCUS, 2011 року випуску та MERCEDES-BENZ CL350, 2008 року випуску були набуті ним 05.02.2020 року та 08.01.2020 року. Як зазначено у рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.04.2020 року (справа 711/2815/20) про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , « 19.05.2020 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що насправді шлюбно-сімейні відносини з з ним припинились в грудні 2019 року Відповідно до п.6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого в проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (т.1 а.159-162). 18.02.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява, яка фактично є заявою про збільшення позовних вимог, в якій позивач просила суд визнати визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя наступні транспортні засоби: автомобілі FORD FOCUS, 2011 року випуску, автомобіль Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, автомобіль INFINITI Q50, 2017 року випуску, які були зареєстровані за [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за частку автомобіля FORD FOCUS, 2011 року випуску, який був відчужений [PERSON] 20.02.2020 року не в інтересах сім`ї у сумі 85400 грн; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за частку автомобіля Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, який був відчужений [PERSON] 17.01.2020 року не в інтересах сім`ї у сумі 263500 грн; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за частку автомобіля INFINITI Q50, 2017 року випуску, який був відчужений [PERSON] 19.01.2019 року не в інтересах сім`ї у сумі 272600 грн; визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль «Lexus ct200h», рік випуску 2013, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , стягнути з [PERSON] судові витрати (т.2 а.32-34). 18.02.2021 року до Придніпровського районного суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач просила позовні вимоги задовольнити повністю, з підстав, викладених в заяві від 18.02.2021 року про збільшення позовних вимог (т.2 а.37-39). 11.03.2021 року до суду надійшли відзив представника відповідача адвоката Осадчої Л.С. на уточнену позовну заяву від 18.02.2021 року, заява про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору та заява про виклик свідків (т.2 а.53-60). Також 11.03.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання подружжя та визнання майна особистою приватною власністю. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що позивач за первісним позовом у своїй позовній заяві, у заяві про збільшення позовних вимог та в уточненій позовній заяві зазначає різний час фактичного припинення шлюбних відносин. Натомість він наполягає, що фактичне припинення шлюбних відносин остаточно відбулося в грудні 2019 року. Встановлення часу фактичного припинення шлюбних відносин має значення для визначення того, які з вищевказаних спірних автомобілів є спільним майном подружжя, а які особистою приватною власністю позивача. Так, вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.05.2020 шлюб між ними розірвано. Проте, фактично шлюбні відносини між ними остаточно припинилися з 4.12.2019 року. Так, протягом 2017-2019 років між ними періодично виникали сварки. Проте, з метою вберегти сім`ю вони таки мирилися та продовжували жити разом. З літа 2019 року сварки почалися постійно, Сторони проживали то разом, то окремо і згодом стало зрозуміли, що вже не можливо зберегти сім`ю. 04.12.2019 року позивач зібрав свої речі та переїхав жити в будинок, який належить його знайомому за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку з 04.12.2019 року по 18.12.2019 року він проживав разом зі своїм знайомим [PERSON] , який проживав там і до цього. [PERSON] з дитиною залишилися жити в квартирі, що належить його матері. Надалі, з 20.12.2019 він, за цією ж адресою почав проживати зі своєю дівчиною [PERSON] . Отже, з 04.12.2019 року сторони остаточно почали проживати окремо, спільного господарства не вели, не мали спільного бюджету та не були пов`язані спільним побутом. З 2017 року по березень 2020 року він займався ремонтом та продажем автомобілів, які під замовлення викупляв на аукціонах в США. За час окремого проживання з 4.12.2019 року по 20.02.2020 року ним було придбано на замовлення знайомих та їх кошти 2 автомобілі, а саме: Mercedes-BENZ CLS350, 2008 року випуску, FORD FOCUS, 2011 року випуску. На підставі наведеного просить суд встановити факт окремого проживання [PERSON] з [PERSON] з 04.12.2019 року по 21.05.2020 року, у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин; визнати автомобілі Mercedes-BENZ CLS350, 2008 року випуску, FORD FOCUS, 2011 року випуску його особистою приватною власністю. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання подружжя та визнання майна особистою приватною власністю прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та об`єднано в одне провадження (т.2 а.88). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2021 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучені [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2021 року витребувано з територіального сервісного центру №7141 м. Черкаси регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області інформацію та копії документів, а саме: на підставі якого правовстановлюючого документу та коли (число, місяць, рік) було зареєстровано автомобіль марки FORD FOCUS, легковий седан, 2011 року випуску за [PERSON] , [INFO] , на кого було відчужено в подальшому [PERSON] вказаний автомобіль; кому на даний час належить вказаний автомобіль, а також надати копію облікової картки транспортного засобу на автомобіль марки FORD FOCUS, легковий седан, 2011 року випуску з реєстрацією на громадянина [PERSON] , [INFO] ; на підставі якого правовстановлюючого документу та коли (число, місяць, рік) було зареєстровано автомобіль марки Mercedes - BENZ CLS350, легковий седан, 2008 року випуску за [PERSON] , [INFO] , на кого було відчужено в подальшому [PERSON] вказаний автомобіль; кому належить на даний час вказаний автомобіль а також надати копію облікової картки транспортного засобу на автомобіль марки Mercedes - BENZ CLS350, легковий седан, 2008 року випуску з реєстрацією на громадянина [PERSON] , [INFO] ; на підставі якого правовстановлюючого документу та коли (число, місяць, рік) було зареєстровано автомобіль марки Infiniti Q50, легковий седан, 2017 року випуску за [PERSON] . [INFO] , на кого було відчужено в подальшому [PERSON] вказаний автомобіль; кому належить на даний час вказаний автомобіль, а також надати копію облікової картки транспортного засобу на автомобіль марки Infiniti Q50, легковий седан, 2017 року випуску з реєстрацією на громадянина [PERSON] , [INFO] (т.2 а.97,98). 25.05.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшли пояснення третіх осіб, в яких вони зазначили, що 03.11.2018 року придбали автомобіль Lexus ct200h, рік випуску 2013, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , власницею якого була [PERSON] , в інтересах якої діяв її чоловік [PERSON] . Оригінал довіреності та свідоцтва про реєстрацію автомобіля знаходиться у [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] достеменно знала про те, що вищевказаний автомобіль може бути проданий і сама надала такі повноваження чоловікові. 28.08.2018 було заборонено відчуження автомобіля Lexus ct200h протягом 365 днів з дня першої реєстрації ТЗ, відповідні позначки були зроблені у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно, [PERSON] не мав можливості 03.11.2018 зареєструвати автомобіль на їхнє ім`я, тому передав їм автомобіль у повне володіння на підставі генеральної довіреності № 2354 від 03.11.2018 року, яка давала їм право діяти від його імені та [PERSON] .. Оплата за автомобіль була здійснена готівкою у кабінеті приватного нотаріуса Азовського міського нотаріального округу Ганчук Ю. Я., який засвідчив передачу коштів та оформив довіреність № 2354. Свідком передачі коштів за автомобіля також був [PERSON] , який розміщував оголошення про продаж авто та допомагав [PERSON] продавати автомобіль. Вважають, що суд при дослідженні доказів в рамках даної справи має встановити, чи були кошти, отримані відповідачем від продажу автомобіля Lexus ct200h, рік випуску 2013, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , використані в інтересах сім`ї, чи проживали позивач та відповідач на момент придбання і продажу даного автомобіля разом та чи був придбаний відповідачем даний автомобіль за власні кошти і уже тільки після встановлення даних фактів приймати те чи інше рішення (т.2 а.113-117). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.12.2021 року закрите підготовче провадження у справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.04.2023 року клопотання представника третьої особи - адвоката Піпко В.С. про поверення до стадії підготовочго провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання подружжя та визнання майна особистою приватною власністю залишено без задоволення. В судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали повністю, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримали повністю, просили його задовольнити. Третя особа під час розгляду справи при вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.11.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (т.1 а.18). Як вбачається з копії рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.05.2020 року шлюб між сторонами розірвано (т.2 а.68,69). Вказане судове рішення набрало законної сили 07.08.2020 року. Отже, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 04.11.2010 року по 07.08.2020 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 26.05.2020 року за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) зареєстровані транспортні засоби: 05.02.2020 року автомобіль FORD FOCUS, 2011 року випуску, перереєстрований на іншу особу 20.02.2020 року; 08.01.2020 року автомобіль Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, перереєстрований на іншу особу 17.01.2020 року; 27.09.2018 року автомобіль INFINITI Q50, 2017 року випуску, перереєстрований на іншу особу 19.01.2019 року (т.1 а.14). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 26.05.2020 року за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: 23.02.2019 року автомобіль KIA CEED, 2008 року випуску, перереєстрований на іншу особу 05.11.2019 року; 04.10.2018 року автомобіль LEXUS CT200H, 30.01.2018 року автомобіль NISSAN QASQAI, перереєстрований на іншу особу 30.06.2018 року (т.1 а.15). З довідки ТСЦ МВС № 7141 від 18.05.2021 року, яка надана на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2021 року вбачається, що відповідно до АІС НАІС ГСЦ 05.02.2020 року транспортний засіб марки FORD FOCUS, кузов № [NUMBER] було зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі вантажно-митної декларації № UA500650/20/035694 та посвідчення митниці № OD 29015 від 25.07.2019 року виданих Одеською митницею. 20.02.2020 року даний ТЗ перереєстровано на гр. [PERSON] 08.01.2020 року транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ CLS 350, кузов № [NUMBER] було зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 01328 від 08.01.2020 року, виданого ТОВ «ЦЕНТР КОМІСІЙНОЇ ТОРГІВЛІ». 17.01.2020 року даний ТЗ перереєстровано на [PERSON] 27.09.2018 року транспортний засіб марки INFINITI Q50, кузов № [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] , на підставі вантажно-митної декларації № UA500650/18/032439 від 01.08.2018 року та посвідчення митниці № OD 30983 від 01.08.2018 року виданих Одеською митницею.19.01.2019 року даний ТЗ перереєстровано на гр. [PERSON] (т.2 а.100-104). З вищевикладеного вбачається, що в період шлюбу сторони набули право власності на наступні транспортні засоби: -27.09.2018 року на автомбіль INFINITI Q50, кузов № [NUMBER] , який був зареєстрований за [PERSON] 19.01.2019 року автомобіль перереєстровано на [PERSON] -04.10.2018 року на автомобіль LEXUS CT200H2013 року випуску, кузов (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який на момент розгляду справи зареєстрований за [PERSON] -08.01.2020 року на автомобіль MERCEDES-BENZ CLS 350, кузов № [NUMBER] , який був зареєстрований [PERSON] 17.01.2020 року автомобіль перереєстровано на [PERSON] -05.02.2020 року на автомбіль FORD FOCUS, кузов № [NUMBER] , який був зареєстрований за [PERSON] 20.02.2020 року автомобіль перереєстровано на [PERSON] . Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права особистої приватної власності на майно, яке набуте під час шлюбу, спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. На противагу цьому слід зазначити, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Так, в первісному позові позивач просить визнати її особистою приватною власністю автомобіль LEXUS CT200H2013 року випуску, кузов (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки він був придбаний за її особисті кошти. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 04.10.2018 року автомобіль LEXUS CT200H був зареєстрований за [PERSON] . Як вбачається з копії довіреності від 05.10.2018 року [PERSON] уповноважує [PERSON] , керувати, а також розпоряджатися (продати, обміняти, укладати та розривати договори оренди, тощо) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію/технічного паспорту [NUMBER] , виданого ТСЦ 7141 04.10.2018 року автомобілем марки LEXUS CT200H, 2013 року випуску, кузов (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ТСЦ 7141 04.10.2018 року (т.2 а.15). Вказана довіреність посвідчена Михайловською А.А., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу. Як вбачається з копії довіреності від 03.11.2018 року року [PERSON] уповноважив [PERSON] , [PERSON] , кожен має право діяти окремо незалежно один від одного розпоряджатися (продати, обміняти, укладати та розривати договори оренди, тощо) належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію/технічного паспорту [NUMBER] , виданого ТСЦ 7141 04.10.2018 року автомобілем марки LEXUS CT200H, 2013 року випуску, кузов (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ТСЦ 7141 04.10.2018 року (т.2 а.16). Вказана довіреність посвідчена Ганчук Ю.Я., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. 03.02.2020 року Ніколенко А.В. звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Михайловської А.А. з заявою про внесення відповідних даних про скасування довіреності, посвідченої від її імені нотаріусом 05.10.2018 року за р.№2110 (т.2 а.40). На підтвердження того, що автомобіль було придбано за її особисті кошти, позивачем надано довідку ГУДПС у Черкаській області від 26.05.2020 року,згідно якої, [PERSON] за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 рік отримала прибуток у розмірі 2\~542 222,72 грн. (т.1 а.19). Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1,2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України , обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. В судовому засіданні відповідачем та його представником не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували те що автомобіль LEXUS CT200H, 2013 року випуску, кузов (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний за особисті кошти позивача, оскільки з моменту отримання прибутку (з 01.01.2013 року по 31.12.2015 рік) і до моменту реєстрації автомобіля за позивачем (04.10.2018 року) пройшов значний проміжок часу. А тому, в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, у зв`язку з її недоведеністю. Що стосується позовних вимог за первісним позовом про визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя транспортні засоби: автомобілі FORD FOCUS, 2011 року випуску, Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, автомобіль INFINITI Q50, 2017 року випуску, стягнення з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за частку автомобіля FORD FOCUS, 2011 року випуску, який був відчужений [PERSON] 20.02.2020 року не в інтересах сім`ї у сумі 85400 грн.; стягнення з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за частку автомобіля Mercedes - BENZ CLS, 2008 року випуску, який був відчужений [PERSON] 17.01.2020 року не в інтересах сім`ї у сумі 263500 грн.; стягнення з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за частку автомобіля INFINITI Q50, 2017 року випуску, який був відчужений [PERSON] 19.01.2019 року не в інтересах сім`ї у сумі 272600 грн.; вимог за зустрічним позовом про встановлення факт окремого проживання [PERSON] з [PERSON] з 04.12.2019 року по 21.05.2020 року, у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин; визнання автомобілів Mercedes-BENZ CLS350, 2008 року випуску, FORD FOCUS, 2011 року випуску особистою приватною власністю [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові № 504/1126/19 від 11.02.2022 року висловлену правову позицію, згідно якої «частиною шостою статті 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. При вирішенні питання про правовий режим майна подружжя з`ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини,що свідчать про окреме проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу. Положення цієї норми стосуються випадків, коли дружина та чоловік спільно не проживають, але без встановлення режиму окремого проживання, передбаченого статтею 119 СК України. Законодавець розмежовує правовий режим майна, набутого дружиною, чоловіком після встановлення судом режиму сепарації (стаття 119 СК України), і майна, набутого за обставин, визначених у частині шостій статті 57 СК України. На майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тому\~у разі виникнення спору щодо цього майна спростувати вказану презумпцію має та сторона, яка вважає це майно особистою приватною власністю». Так, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.05.2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В описовій частині рішення суду зазначено що: «позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] . Зазначає, що їхня сім`я розпалася з 2017 року. 19 травня 2020 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що насправді шлюбно-сімейні відносини з позивачем припинились в грудні 2019 року, а не як зазначає позивач [PERSON] в позовній заяві, в 2017 році. Вважає, що 2017 рік, як момент припинення шлюбно-сімейних відносин, позивач вказує задля того щоб не ділити їхнє спільне набуте майно, так як за період шлюбу ними було придбані автомобілі, і саме їх позивач не хоче ділити». З вказаного рішення суду вбачається, що під час розгляду цієї справи, судом не встановлений час, з якого сторони фактично припинили сімейні відносини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він перебував в дружніх стосунках з [PERSON] , з [PERSON] він не спілкується з 2017 року. З початку грудня 2019 року до нього в будинок, який він орендував по [ADDRESS] , оскільки у нього виникали сварки з дружиною [PERSON] . У грудні 2019 року у [PERSON] були відносини з [PERSON] . Разом з тим, як вбачається з копій квитанцій АТКБ «ПриватБанк» (т.2 а.204) [PERSON] перераховував на кратку [PERSON] грошові кошти:30.01.2019 року - 301 грн.; 27.03.2019 року - 201 грн.; 27.04.2019 року - 1105 грн.; 04.05.2019 року 1005 грн.; 15.06.2019 року - 1005 грн.; 09.08.2019 року 7000 грн.; 09.09.2019 року - 10050 грн.; 21.09.2019 року 1005 грн.; 26.09.2019 року - 10050 грн.; 04.10.2019 року - 5025 грн.; 12.10.2019 року 5025 грн.; 22.10.2019 року - 4025 грн.; 04.11.2019 року 20100 грн.; 01.12.2019 року 35175 грн.; 27.12.2019 року 10050 грн.; Таким чином, доказів, які б підтверджували окреме проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з 2014 року, відсутність сімейно-шлюбних стосунків, [PERSON] , всупереч вимогам ЦПК України, до суду не надано, як і не надано належних доказів відсутності спільного ведення господарства, відсутності єдиного бюджету тощо. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про встановлення факт окремого проживання [PERSON] з [PERSON] з 04.12.2019 року по 21.05.2020 року у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, і як наслідок, про відмову в задоволенні похідної вимоги - визнання автомобілів Mercedes-BENZ CLS350, 2008 року випуску, FORD FOCUS, 2011 року випуску особистою приватною власністю [PERSON] . Як було встановлено в судовому засіданні, 27.09.2018 року автомобіль INFINITI Q50, кузов № [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] , 08.01.2020 року автомобіль MERCEDES-BENZ CLS 350, кузов № [NUMBER] був зареєстрований [PERSON] , 05.02.2020 року автомобіль FORD FOCUS, кузов № [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] . З таких обставин суд приходить до висновку, що вказані транспортні засоби були набутті подружжям під час шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому суд враховує, що вказані транспортні засоби були перереєстровані на інших осіб протягом короткого проміжку часу, з моменту первинної їх реєстрації за відповідачем. Так,19.01.2019 року автомобіль INFINITI Q50, кузов № [NUMBER] перереєстровано на [PERSON] 17.01.2020 року автомобіль MERCEDES-BENZ CLS 350, кузов № [NUMBER] перереєстровано на [PERSON] , 20.02.2020 року автомобіль FORD FOCUS, кузов № [NUMBER] перереєстровано на [PERSON] , що свідчить про те, що вказані правочини були вчиненні в інтересах сім`ї. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що вказані автомобілі були відчужені не в інтересах сім`ї позивачем не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення її вимог про стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації за частку вказаних автомобілів. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову первісного та зустрічного позовів. На підставі наведеного, ст.ст.60, 63, 69, 70, 71 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: dismissed