Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення суду від 21 грудня 2018 року на утримання дитини відповідачем сплачуються аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно. Однак, визначена сума на даний час не відповідає інтересам дитини. Крім того, суттєво змінились життєві обставини сторін, значно зросли витрати на утримання дитини. Відповідач спроможний надавати допомогу у більшому обсязі. У зв`язку з наведеним [PERSON] просить суд ухвалити рішення про збільшення суми аліментів до 4500 грн. в місяць. Ухвалою суду від 22 червня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. 07 липня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує вимоги позивача. Зазначає, що не відмовляється утримувати дитину, сплачує аліменти. На даний час немає стабільного доходу, не працевлаштований. Перебуває новому шлюбі з 20 травня 2021 року, від шлюбу має сина [INFO] . Крім того, проживає разом з непрацездатною матір`ю, яка також перебуває на його утриманні. Готовий надавати виплати на додаткові витрати на сина. Просить відмовити в позові. 14 серпня 2023 року позивач у відповіді на відзив повторно заперечила твердження відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення вимог заперечив, надав пояснення аналогічні викладеному у письмовому відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Дитина проживає разом із матір`ю. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2018 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно, що стверджується відомостями з АСДС та матеріалами справи (а.с.6-7). Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2272 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З матеріалів справи вбачається, що розмір витрат, необхідних на утримання дитини змінився. Сума аліментів на дитину, які сплачує відповідач є значно менше суми встановленого прожиткового мінімуму для дитини віку. Позивач несе витрати на харчування, медичний огляд дитини, купівлю необхідних речей (8-14). Відповідач є працездатним, офіційно не працевлаштований, проблем зі станом здоров`я немає. Доказів іншого суду не надано. На своєму утриманні має сина [PERSON] , [INFO] . Доказів перебування на утримані відповідача непрацездатної матері не надано. Суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку позивача як батька надавати рівноцінну матеріальну допомогу неповнолітньому сину від попереднього шлюбу, який її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Факт народження у платника аліментів другої дитини та виникнення законного обов`язку щодо її утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання іншої дитини. Застосування вищенаведених правових норм відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 3 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц, а тому суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує їх при вирішенні даного спору. Відтак, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, особу відповідача, як платника аліментів, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 гривень щомісячно. На думку суду, з врахуванням загальних витрат на дитину, які на даний час несе позивач, такий розмір аліментів не є надмірним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. При цьому, аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: partial