Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

У серпні 2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення, у якій прохав стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу, понесені позивачем [PERSON] , у розмірі 7000 грн. У судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , до суми 2333 грн. 10 к. Клопотання мотивовано тим, що оскільки рішенням суду від 10 серпня 2023 року вимоги позивача задоволені у розмірі 66.66%, то розмір витрат на правову допомогу складатиме 4666 грн. 20 к. Вказана сума має бути розподілена між обома відповідачами по справі в рівних частинах. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2023 року позовні вимоги у справі за позовною заявою, поданою [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування на частину земельної ділянки задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 7.1416 га, розташованої на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, кадастровий номер 4820382600:06:000:0040 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі по 454 грн. з кожного. Вартість успадкованої земельної ділянки за матеріалами справи склала 89800 грн. У пункті 3 частині першій статті 270 ЦПК України зазначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Згідно з частинами першою та третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Отже, наведені процесуальні норми вказують на те, що при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: - докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; - до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20. У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 911/2130/21, від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18 зазначено, що неподання чи не заявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представник позивача Сорочан В.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України до закінчення судових дебатів заявив усне клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. До заяви про ухвалення додаткового рішення, яка надіслана до суду 15 серпня 2023 року, було додано докази про її направлення учасникам справи представником позивача на підтвердження понесених судових витрат. З матеріалів справи також вбачається, що між [PERSON] та Адвокатським бюро «Сорочан» укладено договір про надання правової допомоги №76 від 19 січня 2021 року. Згідно додаткової угоди №1 від 19 січня 2021 року та акту прийому-передачі виконаних робіт адвокат Сорочан В.О. надав правову допомогу [PERSON] , а саме: участь в семи судових засіданнях. Також надано квитанцію № 76 від 10 серпня 2023 року про оплату в розмірі 7000 грн. Із викладеного вбачається, що заявник дотримався порядку подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу та здійснив це у відведені строки. Оскільки при винесенні рішення судом було вирішено питання про судові витрати не в повному обсязі, тому суд вважає необхідним винести додаткове рішення, та в порядку ст. 141 ЦПК України, так як суд частково задовольнив позовні вимоги позивача, з обох відповідачів на користь позивача підлягали б стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 66.66% від заявленого розміру понесених витрат на правничу допомогу, тобто від 7000 грн., у рівних долях, який відповідає пропорційно задоволеному розміру позовних вимог. Однак, зважаючи на те, що позивач прохає стягнути лише вказані витрати з одного з відповідачів, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2333 грн. 10 к.

Outcome: approved