Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

У квітні 2023 року до суд звернулась позивачка [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути з останнього заподіяну їй шкоду в наслідок затоплення магазину, а саме: 23 156 грн вартість відновлюваного ремонту; 274 944 грн вартість пошкоджених речей та 200 000 грн на відшкодування моральної шкоди. 03 травня 2023 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено власницю квартири [PERSON] . 02 червня 2023 року представником позивачки було подано уточнення до позовної заяві, в якій він остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 23 156 грн та 200 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що являється власником нежитлового приміщення магазину по [ADDRESS] . 03 березня 2022 року внаслідок прориву проржавілої труби в системі центрального опалення на з`єднанні біля батареї в квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище, відбулось затоплення її магазини. Внаслідок затоплення магазину їй заподіяно матеріальної та моральної шкоди. Позивачка посилаючись на те, що оскільки затоплення її магазину відбулося з вини відповідачів, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у поданому відзиві позовні вимоги не визнав. Відповідач посилаючись на те, що оскільки його вина у затопленні магазину відсутня, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористалася. В судовому засіданні позивачка та її представник уточненні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали та просили відмовити у його задоволені. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлялася шляхом направлення повідомлень, а також кур`єром. За результатами повідомлення було складено акт про відсутність її за місцем проживання, а також про відмову в отриманні повістки для неї її батьком, якій є одночасно відповідачем по справі. Отже, зазначені обставини дали підстави суду дійти висновку, що відповідачка [PERSON] повідомлена, що відносно неї відбувається судове провадження. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року). Вислухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею нежитлового приміщення по [ADDRESS] (а.с.8). Відповідачці [PERSON] на праві власності належить квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.76,77). Крім того, в квартирі зареєстрований та нею користується відповідач [PERSON] , якій одночасно являється батьком власниці [PERSON] [INFO] у квартирі [ADDRESS] відбувся порив проржавілої труби в системі центрального-опалення на з`єднанні біля батареї, що знаходиться у вказаній квартирі, про що складено відповідний акт в присутності позивачки та відповідача [PERSON] (а.с.12). Відповідно до зведеного кошторису щодо поточного ремонту магазину внаслідок затоплення гарячою водою, вартість склала 20 184 грн (а.с.33-37). За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. (постанова ВС №686/11256/16-ц) Факт залиття нежитлового приміщення, власником якого є позивачка, з вини відповідачів підтверджується Актом від 03 березня 2023 року затвердженого комісією ОСББ Перспектива та Актом від 03.03.2023 року за участю представників Звягельської міської ради, з яких вбачається, що залиття нежитлового приміщення відбулось горячою водою з верхнього сусіднього поверху (а.с.12,13). Разом з цим вину у завданні шкоди позивачці відповідачами не спростовано. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до п.5 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №219 від 15.08.2018 р., обслуговування систем\~теплопостачання,\~водопостачання,\~водовідведення та\~постачання гарячої\~води в\~межах житлового\~(нежитлового)\~приміщення від\~точки приєднання\~здійснюється його\~власником (співвласниками). Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про відсутність його вини та його доньки, оскільки, як вбачається з акту та пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , залиття квартири відбулось внаслідок прориву проржавілої труби в системі центрального опалення на з`єднанні біля батареї. Тобто, згідно Порядку, ця частина системи теплопостачання, в якій виник прорив, повинна обслуговуватися власником квартири, а не виконавцем. Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті магазину позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач довела наявність завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття магазину позивачки. Згідно із ч.3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналізуючи зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності\~стосовно завданої\~позивачці моральної\~шкоди,\~враховуючи душевні\~страждання та\~стрес,\~яких позивачка\~зазнала у\~зв`язку\~із затопленням\~магазину та\~речей які\~в ньому\~знаходились,\~зусилля направлені\~на відновлення\~свого становища,\~вимушеність змін\~у повсякденному\~житті,\~суд доходить\~висновку про\~відшкодування позивачці\~моральної шкоди\~в розмірі\~10\~000\~грн.\~і цей\~розмір відповідатиме\~критерію розумності\~та виваженості,\~не буде\~завищеним з\~огляду на\~глибину та\~обсяг моральних\~страждань позивачки.\~ Також з відповідачів на користь позивачки відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати з врахуванням часткового задоволення позову.

Outcome: partial