Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 березня 2009 року Чигиринським районим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 14. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказав, що спочатку відносини у шлюбі були хороші, у них народилося троє дітей, однак протягом останніх років відносини поступово погіршувались, зникли порозуміння та повага, оскільки відповідачка зловживає спиртними напоями, не веде домашнє господарство, не приділяє належної уваги дітям, переклавши ці обов`язки на позивача. Шлюбні відносини між ними припинилися, вони стали чужими людьми, не проживають разом як чоловік та дружина, не ведуть спільного господарства, а також не підтримують шлюбних відносин. За таких обставин, позивач вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, не надаючи їм строк на примирення. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідачки не надійшло, а отже вона не скористалася своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Так,\~як встановлено\~в судовому\~засіданні і\~вбачається з\~матеріалів справи,\~а саме\~із свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] \~від 12.02.2010\~року,\~сторони перебувають\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~13\~березня 2009 року. А згідно з копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.08.2009 року, серії [NUMBER] від 10.01.2014 року та серії [NUMBER] від 10.01.2014 року, відповідно, від даного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей:\~дочку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, проживають окремо один від одного та не відновлюють сімейних відносин, не згідні на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Згідно зі ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрації даного шлюбу, тобто " [PERSON] ", оскільки клопотань щодо його зміни від неї не надходило. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного, ст.105, 110,112, 113 СК України,

Outcome: approved