Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

24 січня 2022 року АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду 09 березня 2022 року відкрито провадження по справі. Заочним рішенням Гадяцького районного суду від 08 квітня 2022 року по справі № 526/130/22 частково задоволено позовні вимоги АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 27 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 08 квітня 2022 року. 21 березня 2023 року ухвалою суду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 08 квітня 2022 року по справі № 526/130/22 - задоволено. Скасовано заочне рішення Гадяцького районного суду від 08 квітня 2022 року по цивільній справі за позовом АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судовому засіданні. Представник позивача АТ «Кредобанк» адвокат Рудницький Ю.І. в судовому засіданні позов підтримав, просив стягти з [PERSON] заявлену у позові суму заборгованості по кредиту, оскільки ніякими новими розрахунками, в тому числі і даними по сплаті кредиту він не володіє. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, пояснила суду, що [PERSON] дійсно взяв кредит у даному банку та сплачував його за графіком. Оскільки [PERSON] працює у м.Київ водієм тролейбуса, то під час карантину перебував у простої, зменшився заробіток, тому не міг своєчасно вносити повну суму по кредиту. Після відновлення роботи у листопаді 2021 року став погашати заборгованість у повному розмірі, однак банк у цей період став нараховувати підвищені відсотки за прострочку зобов`язання. Після повномасштабної агресії рф на територію України [PERSON] знову залишився без роботи, оскільки травмайно - тролейбусне депо не працювало. Всупереч постановам уряду банк продовжував нараховувати підвищені відсотки, тому стало складно погашати заборгованість. За їхніми підрахунками на даний час вони вжили заходів до погашення заборгованості і ввійшли в графік та мають намір до визначеної у договорі дати погасити всю суму кредиту, тому вважає, що позов заявлений безпідставно. Судом встановлено, що 06.12.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір № CL-153853, згідно якого Банк зобов`язався надати позивачу кредит на поточні потреби в сумі 100000 грн. строком до 05 грудня 2023 р., а позичальник зобов`язався повністю повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі в строк та на умовах, вказаних цим Кредитними договором. 5 квітня 2021 року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору від 6 грудня 2018 року, яким сторони погодили новий графік платежів та встановили термін погашення кредиту до 5 грудня 2024 року (матеріали заяви про перегляд заочного рішення). Згідно розрахунку АТ «Кредобанк» прострочена сума заборгованості [PERSON] на час подання позову до суду станом на 22.11.2021 р. становить 120521,28 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 82681,69 грн.; заборгованості за відсотками - 37839,59 грн. (а.с.12) Станом на 17 травня 2023 року згідно розрахунку АТ «Кредобанк» прострочена сума заборгованості [PERSON] становить: 82681,69 грн. - сума основного боргу, з них 27236,51 прострочена заборгованість: 34289,33 - сума прострочених відсотків по кредиту; 14555.03 грн. - сума нарахованих відсотків; 17830,89 грн. - сума судових витрат. Відповідно до повідомлення АТ «Кредобанк» станом на 18.07.2023 сума заборгованості [PERSON] становить 52521,28 грн. З графіку платежів за Кредитним договором № CL-153853 та розрахунку сукупної вартості кредиту за період з 06.01.2019 року по 05.12.2023 року позичальник повинен сплатити суму платежу за розрахунковий період в сумі 289587.86 грн., у томи числі 100 тис.грн. - основна сума кредиту, 189587.86 грн. - сума відсотків за користування кредитом, а також 200 грн. за відкриття рахунку, 67.93 грн. - реальна процентна ставка. Згідно з ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який відповідними Указами Президента продовжений до цього часу. В Україні особливий період розпочався з 18 березня 2014 року і триває на час розгляду справи. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Позовними вимогами АТ «Кредобанк» до [PERSON] є: стягнення заборгованості по кредитному договору CL-153853 від 06 грудня 2018 року станом на 22.11.2021 р. в сумі - 120521,28 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 82681,69 грн.; заборгованості за відсотками - 37839,59 грн.; витрат на правову допомогу у розмірі 16577,46 грн. та судового збору. Суд бере до уваги надану стороною відповідача відповідь АТ «Кредобанк», де банк повідомив, що станом на 18.07.2023 сума заборгованості [PERSON] становить 52521,28 грн., однак протягом розгляду судової справи представник позивача не скористався правом подати заяву про зменшення розміру позовних вимог, з дотримання порядку визначеного статтею 49 Цивільного процесуального кодексу України. З оглянутих в судовому засіданні квитанцій про сплату кредиту за 2022 -2023 роки вбачається, що [PERSON] щомісячно сплачує кошти в рахунок погашення кредиту в дещо більших сумах, ніж це визначено графіком погашення заборгованості. Також як слідує з листа банку та з досліджених у судовому засіданні квитанцій про сплату заборгованості та порівняння з графіком внесення платежів, [PERSON] фактично увійшов у новий графік погашення заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 6.9 кредитного договору банк у випадках, передбачених п.3.3 Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших платежів належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно п.6.10. вказаного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п. 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 32-го календарного дня після отримання письмово повідомлення. Банку (п.6.9 договору). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2021 року банком на адресу [PERSON] була направлена вимога про досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, до якої додано список відправлень. Однак будь - яких доказів про отримання [PERSON] досудової вимоги до позову суду не надано. Крім того у позову взагалі не обґрунтовано та не наведено правові підстави для дострокового погашення кредиту та такі позовні вимоги не висувались позивачем. Такі підстави не були наведені і представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно ч.3, 4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 Цивільного процесуального кодексу України) Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IXбули внесені зміни до ЦК України та Закону «Про споживче кредитування». Відповідно до дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, відповідно до запроваджених змін боржник звільняється від відповідальності саме за прострочення виконання грошового зобов`язання, а позикодавці не мають права застосовувати передбачені договором санкції у разі такого порушення (неустойки, збільшення відсотків) та, відповідно, стягувати ці суми. В даній справі невнесення щомісячних виплат [PERSON] згідно графіку було пов`язане з об`єктивними причинами: запровадженням карантинних заходів, спрямованих на запобігання, виникнення і поширення корона вірусної хвороби та вторгненням військ рф на території України і запровадженим військовим станом, внаслідок чого [PERSON] не мав змоги працювати і знаходився у простої, що підтверджено відповідними доказами. Також суд вважає необхідним звернути увагу і на ту обставину, що від дати постановлення заочного рішення суду - 8 квітня 2022 року по дату його скасування - до 21 березня 2023 року змінилися умови кредитування, оскільки був змінений строк дії договору, тому нарахування процентів банком за даний період є безпідставним. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (№ 14-154цс18). Так, судом встановлено, що термін дії кредитного договору від 06.12.2018 становить з 06.12.2018 до 05.12.2023. Зважаючи, що на даний час [PERSON] щомісячно здійснює погашення платежів за тілом кредиту по кредитному договору відповідно до графіку, відсутні підстави для дострокового повернення кредиту. Суд також звертає увагу, що позивачем у позові не заявлена вимога про дострокове повернення кредиту. Зважаючи на те, що після скасування заочного рішення, яке ухвалене в межах розгляду даної цивільної справи, банк не подав до суду новий розрахунок заборгованості, у разі його існування, тому суд не має можливості з`ясувати фактичні обставини щодо періоду нарахування заборгованості по кредитному договору та зарахування коштів сплачених відповідачем в рахунок погашення боргу. Крім того у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо наявності заборгованості по сплаті кредитних коштів. Оскільки в даному спорі банк самоусунувся від надання до суду будь - яких додаткових даних про сплату кредиту та не повідомив суд про стан даного кредитного договору, а надані стороною відповідача дані є малоінформативними, тому відповідно суд не зобов`язаний здійснювати перерахунок заборгованості вразі її наявності і вважає, що підтримання позовних вимог в їх первісному стані не ґрунтується на законі. За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову і вважає, що вимоги банку слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed