Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - «Вердикт Капітал», банк, позивач) в особі генерального директора Іжаковського О.В. звернулось до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 01.10.2018 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0800/82/0347279, відповідно до умов якого банк зобов`язався відкрити позичальнику рахунок з лімітом в розмірі 24 567,44 грн., сторони узгодили строк кредитування до 01.10.2022, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 49,99 %. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти обумовлені договором. 20.09.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Вердикт Капітал», у тому числі за договором №014/0800/82/0347279 від 01.10.2018 відносно [PERSON] , отож ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до останнього. Ураховуючи те, що позичальник належним чином не виконував узяті на себе за договором зобов`язання станом на 07.02.2023 допустив заборгованість у розмірі 68\~750,71 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 22\~997,81 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 4\~150,21 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 38\~930,97 грн.; заборгованості з пені 2\~671,72 грн., які у добровільному порядку не сплачує, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.03.2023 цивільну справу №128/872/23 передано за підсудністю до Липовецького районного суду Вінницької області. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 18.04.2023 справу було прийнято до провадження цього суду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 20.07.2023 було задоволено заяву директора ТОВ «ДЕБТ ФОРС» Кузьменко О.В. про залучення до участі у справі правонаступника та залучено до участі у справі правонаступника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС». Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, також не подав заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання за адресою місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що копія позовної заяви з додатками та судовими повістками про виклик повернулась на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою». За змістом Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, та ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 29.08.2023. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 28.09.2018 [PERSON] виявив намір на отримання кредиту у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у зв`язку із чим звернувся до банку із Заявою-анкетою (а.с.20, 21). 01.10.2018 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0800/82/0347279 (а.с.8-12), відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 24\~567,44 грн., мета отримання кредиту: на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб позичальника не пов`язаних із підприємницькою діяльністю 22150,00 грн.; на сплату страхового платежу на користь страховика 2417,44 грн.; строк кредитування 48 місяців, до 01.10.2022, процентна ставка 49,90 %. Також у Розділі 10 вказаного Договору сторони узгодили відповідальність сторін, де у п.10.3. зазначено, що за прострочення виконання будь яких зобов`язань за Договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Відповідно до Додатку за №2 до Договору про надання банківських послуг у сфері страхування за №014/0800/82/0347279 від 01.10.2018, визначено поміж інших умов узгоджених у договорі загальну вартість кредиту в сумі 57 617,43 грн., реальну річну ставку в розмірі 50,34 %. На підтвердження позовних вимог позивачем до позову додано Графік погашення кредиту (а.с.13, 14), розрахунок загальної вартості по кредиту №014/0800/82/0347279 від 01.10.2018 (а.с.15), які є додатками до вищевказаного договору, а також Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» (а.с.16, 17); графік погашення кредиту, який є додатком №1 до Паспорту споживчого кредиту (а.с.18, 19). Факт передачі грошових коштів обумовлених договором та руху грошових коштів по картковому рахунку [PERSON] підтверджено Випискою по особовому рахунку АТ «Райффайзен Банк» від 10.02.2022 (а.с.25-30). Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі щодо передачі відповідачеві грошових коштів. Відповідно до розрахунків ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/0800/82/0347279 від 01.10.2018 [PERSON] має загальну заборгованість за кредитом всього 29 843, 73 грн. (а.с.32), з яких: 22 997,81 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 983,52 грн., заборгованість за процентами 4 150,21 грн., в тому числі прострочена заборгованість за процентами 3 835,80 грн., розрахована пеня 2 695,71 грн. 20.09.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-19-F (а.с.39-41), відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на умовах та у порядку визначеному цим договором, відступило новому кредитору ТОВ «Вердикт Капітал», за плату належні права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Як слідує із Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №114/2-19-F (а.с.42-44), прізвище [PERSON] значиться за №780, загальна сума заборгованості становить 27 148,02 грн., з яких сума боргу за кредитом 22 997,81 грн.; сума заборгованості за відсотками 4 150,21 грн.; сума пені 2 671,72 грн. Відступлення прав вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» стосовно [PERSON] підтверджується також Витягом з реєстру боржників від 11.10.2019 до Договору відступлення від 20.09.2019 (а.с.46). Відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №014/0800/82/0347279 від 01.10.2018 (а.с.33) загальна сума заборгованості перед ТОВ Вердикт Капітал» становить 68 750, 71 грн., з яких: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 22\~997,81 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 4\~150,21 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 38\~930,97 грн.; заборгованості з пені 2\~671,72 грн. 09.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» був укладений договір відступлення прав вимоги за № 09-03/23 (а.с.109-129), відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ТОВ «Кампсіс Фінанс» було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 014/0800/82/0347279 укладеним 01.10.2018 із [PERSON] , в підтвердження чого є Реєстр боржників до Договору №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09.03.2023 (а.с.149), де за №2030 зазначено прізвище [PERSON] . У подальшому 12.05.2023 ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 014/0800/82/0347279 укладеним 01.10.2018 із [PERSON] ТОВ «ДЕБТ ФОРС» за договором про відступлення прав вимоги за № 12-05/23 (а.с.130-148). В підтвердження передачі прав вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС» за договором № 014/0800/82/0347279 укладеним 01.10.2018 із [PERSON] надано реєстр боржників до Договору №12-05/23 від 12.05.2023 (а.с.150, 151) та Акт приймання передачі Реєстру боржників за вказаним договором (а.с.152). Відповідно до реєстру відправлень (а.с.164, 165), в адресу [PERSON] було направлено відомості про відступлення прав вимоги до ТОВ «ДЕБЕТ ФОРС» стосовно нього, які набуто на підставі Договору. Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. В цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1\~ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення . Згідно ч. 1\~ст. 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договорів про відступлення прав вимоги ТОВ «ДЕБЕТ ФОРС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 01.10.2018 укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за №014/0800/82/0347279, разом з цим доказів, що боржник був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні не надано, тому новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит відповідачем та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530, 546 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. У відповідності до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213\~ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення договору з позивачем, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості, у тому числі процентів. Відповідач в межах визначеного судом строку відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів, тощо. Суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору 014/0800/82/0347279 укладеним 01.10.2018 із відповідачем, оскільки усі умови прямо передбачені в Договорі та Паспорті споживчого кредиту, які підписано його сторонами, також доведено порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким кредитним договором, внаслідок чого настають юридичні наслідки для такої особи. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки іншого відповідачем не доведено, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за наданим кредитом №014/0800/82/0347279 від 01.10.2018, станом на 07.02.2023 у розмірі 68 750,71 грн., які складаються з наступного: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 22 997,81 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 4 150,21 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 38 930,97 грн.; заборгованість з пені 2 671,72 грн., підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати: на професійну правничу допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що при пред`явленні даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., в підтвердження чого додано квитанцію відповідного змісту (а.с.1). Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі отож витрати у вигляді сплати судового збору підлягають присудженню із відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 03.01.2023 було укладено Договір №03-01/2023 про надання правової допомоги між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах визначених цим договором, де у п.4 узгоджено, що вартість послуг оформляється у формі заявок, також передбачено складання Акту про надання юридичної допомоги. Відповідно до Прайс листа щодо послуг та їх вартості визначено види послуг, одиниці виміру та ціна роботи наданої Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». Відповідно до платіжної інструкції (а.с.82) ТОВ «Вердикт Капітал» сплачено суму 44000 грн. Адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс». Як слідує із заявки на надання юридичної допомоги №171 від 05.01.2023 (а.с.83), вартість робіт по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] склала 9000 грн., з яких надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 3000 грн.; складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів - 6000 грн. Відповідно до Витягу з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023, клієнт [PERSON] визначено вартість робіт в розмірі 9000 грн., які складаються із: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти (1 годині) - 3000 грн.; складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів (4 години) - 6000 грн. Аналізуючи надані стороною позивача докази, суд зауважує, що умовами Договору від 03.01.2023 передбачено оформлення Акту до фактичного завершення надання послуг, відтак суд не може втручатись у договірні відносини сторін. Витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.01.2023 щодо надання послуг по клієнту [PERSON] , містить обсяг виконаних робіт, зокрема - надання письмової поглибленої консультації становить 1 година - 3000 грн; складання позовної заяви та друк документів 4 години 6000 грн., а загалом сума склала 9000 грн. У той же час відповідно до Прайс - листа погодинна вартість послуги, зокрема: з надання письмової консультації становить 1500 грн.; складання позову 1500 грн., а друк документів визначено за один аркуш у розмірі 2 грн. Отож визначена у Витязі з Акту сума щодо надання правничої допомоги суперечить Прайсу, оскільки розмір надання письмової консультації за 1 годину становить 1500 грн., а не 3000 грн., а визначення обсягу послуг щодо складання позову та друк документів їх вартості у співвідношенні до документів, які додані до позову та виготовлялись для подачі до суду, є для суду неможливим, так як не відомо який обсяг документів було віддруковано, та який час витрачено для складання позову. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд враховує, що відповідачем не ініціювалось клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу понесену позивачем. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, складності справи, з урахуванням\~встановлених вище обставин та доказів, кількості судових засідань, усталеної практики\~з вирішення\~кредитних спорів,\~приймає до\~уваги,\~що такі витрати мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Суд звертає увагу, що допомога надана позивачеві саме у кредитних спорах не стосовно одного відповідача, а надавалась адвокатським об`єднанням у сукупному обсязі кількох справ, про що було укладено відповідний договір та сплачено витрати, отож час для формування позиції та письмової консультації, що зайняла 1 годину у даному випадку є завищеним. Отже, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; предметом позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат, що доведені позивачем на формування позиції може становити 500,00 грн., тоді як розмір усіх витрат понесених відповідачем, на професійну правничу допомогу може складати 2000, 00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу, що доведені належними доказами, на цю суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг в розрізі цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому вони підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved