Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що [INFO] її батько - [PERSON] , [INFO] , помер у місті Донецьку. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті її батька. Просила суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Донецьку. Згідно з ухвалою судді від 23 серпня 2023 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявниця не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Як вбачається із наданих заявницею документів, виданих на тимчасово окупованій території України, а саме: довідки про причину смерті від 28.07.2023, лікарського свідоцтва про смерть від 28.07.2023 та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.07.2023, [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк. З матеріалів доданих до заяви вбачається, що померлий [PERSON] доводився батьком заявниці. З`ясовано також, що [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть батька у зв`язку з тим, що таке свідоцтво та довідка про причину смерті було видане на тимчасово окупованій території України. Наведена обставина стала підставою для звернення заявниці із даною заявою до суду. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть, лікарського свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Підсумовуючи наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт смерті [PERSON] . Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки вона є його донькою та спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного та

Outcome: approved