Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.07.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що у червні 2023 року їй стало відомо про існування щодо нього виконавчого провадження № 68842029 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 17.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. та зареєстрованого за № 6460 (далі виконавчий напис). Предметом вказаного виконавчого напису є стягнення з неї на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» (ТзОВ «ФКУА») кредитної заборгованості в сумі 18450 грн. Однак, жодних правовідносин із ТзОВ «ФКУА»\~не існувало\~та жодних\~кредитних коштів\~вона не\~отримувала.\~ При цьому вважає, що спірний виконавчий напис є незаконним, оскільки такий вчинений не на оригіналі документу, що посвідчує її заборгованість перед кредитором. Одночасно, стягуваний розмір заборгованості не може вважатися безспірним. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса, вчинений 17.12.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 6460, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.07.2023 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами (а.с. 10-11). 02.08.2023 року від відповідача ТзОВ «ФКУА» надійшла на адресу суду заява про визнання позовних вимог (а.с. 18-зворот). Одночасно з цим, відповідачем ТзОВ «ФКУА» подано до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді (а.с. 18). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.08.2023 року у задоволенні клопотання ТзОВ «ФКУА» про врегулювання спору за участю судді було відмовлено (а.с. 21). Станом на\~дату ухвалення\~даного судового\~рішення письмові\~пояснення на\~позовну заяву\~від третіх\~осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмету спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу суду не надходили. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6460, яким із [PERSON] на користь ТзОВ «ФКУА» стягнуто заборгованості за кредитним договором № 1337599 від 22.04.2021 року, укладеним між позивачкою та ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» в загальному розмірі 18400 грн., а також 50 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 5). Із вищевказаного виконавчого напису № 6460 від 17.12.2021 року слідує, що спірна заборгованість стягується за період з 25.10.2021 року по 17.12.2021 року, а право вимоги за кредитним договором № 1337599 від 22.04.2021 року було набутим ТзОВ «ФКУА» на підставі Договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 року, укладеним із ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». На підставі вказаного виконавчого напису, Другим ВДВС\~у м.\~Луцьку Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Львів)20.04.2022 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68842029, а також постанову про арешт коштів боржника від 21.06.2023 року (а.с. 6, 7). Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує, зокрема, тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі Перелік). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 17.12.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховно суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Доказів іншого сторонами суду надано не було. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. виконавчого напису від 17.12.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 6460, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 1073,60 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації їй за рахунок відповідача. На підставі ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved