Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У вказаній позовній заяві позивач Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як на підставу своїх позовних вимог позивач Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради у позовній заяві посилається на те, що відповідач [PERSON] , є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , записаний у свідоцтвах про їх народження згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Батько [PERSON] , [INFO] , мобілізований до лав Збройних Сил України. Неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають в [ADDRESS] . Всі питання щодо виховання дітей вирішує їх баба [PERSON] . Із 14 березня 2023 року неповнолітні діти відповідачки [PERSON] поставлені на облік, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. За інформацією [PERSON] , мати дітей - відповідачка [PERSON] без попередження про тривалу відсутність залишила своїх дітей на виховання баби [PERSON] та поїхала на заробітки в Республіку Чехія, де перебувала понад 8 місяців. Протягом цього періоду [PERSON] надсилала кожного місяця кошти на продукти харчування для дітей. В кінці лютого 2023 року [PERSON] повернулася додому. Пробувшив вдома 4 дні, вона поїхала у невідомому напрямку, повідомивши по телефону, що поїхала влаштовувати своє особисте життя. На прохання матері повернутися до дітей не реагувала, згодом перестала відповідати на телефонні дзвінки. Неповнолітній [PERSON] після від`їзду матері за кордон проживав разом з батьком [PERSON] . Після добровільної мобілізації до лав ЗСУ [PERSON] свого сина [PERSON] , згідно нотаріальної заяви, довірив своєму брату [PERSON] . У неповнолітнього [PERSON] діагностували доброякісне новоутворення шкіри та підшкірної клітковини, дитина потребує постійного лікування. [PERSON] повністю займається вихованням та лікуванням неповнолітнього [PERSON] . Кошти на лікування регулярно перераховує батько дитини. Згідно характеристики Рудківської гімназії Демидівської селищної ради неповнолітній [PERSON] навчається за освітньою програмою закладу освіти з корекційно-розвитковим складником, за інклюзивною формою навчання в 2-му класі. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є вихованками СПДО «Ромашка» Демидівської селищної ради. Відповідно до висновку психолого-педагогічної оцінки розвитку дитини у [PERSON] визначено наявні труднощі третього рівня підтримки. Через відсутність матері доглядом та вихованнм дітей займається їх бабуся [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Демидівської селищної ради Чечелюк М.П. позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовільнити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що своїх дітей любить, доглядає та піклується про них. Дійсно, був період коли вона без попередження на тривалий час залишала дітей з бабусею. В цей час вона їздила на заробітки за кордон, бо чоловік не допомагав їй матеріально забезпечувати дітей. Про те, що буде відсутня вдома вона повідомила чоловіка та дітей залишила на нього. Чоловік пообіцяв доглядати, як їх спільну дитину, так і її дітей. Вона хотіла заробити кошти для забезпечення своєї сім`ї, а чоловік на той час не працював. Протягом усього часу перебування за кордоном вона надсилала на утримання дітей кошти, також передавала гроші на лікування найменшого сина. Повернувшись додому, зробила ремонт у будинку та займається вихованням дітей. Шкодує про те, що мало уваги приділяла вихованню дітей, але в їх родині фактично ніхто не має постійного заробітку, її матір та повнолітні брати займаються веденням домашнього господарства, а на оплату комунальних послуг, придбання дітям одягу, витрачають зароблені нею кошти. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, обіцяє виправитися. Заслухавши сторони, показання свідків, вивчивши та дослідивши докази про справі, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що грунтується та повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою суду від 7 липня 2023 року прийнято позовну заяву Органу опіки та піклування Демидівської селищної ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав і відкрито провадження у справі № 558/267/23 на підставі такої позовної заяви. Судом по цивільній справі № 558/267/23 проведено підготовче засідання 31 липня 2023 року. Від позивача надійшло клопотання про виклик в судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON] . Дане клопотання було задоволено судом. Справа призначалась до розгляду по суті на 17 та 29 серпня 2023 року. В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00038962549 (а.с. 5), встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00038962774 (а.с. 6), встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю є [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00038963222 (а.с. 7), встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю є [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Із заяви [PERSON] від 14 березня 2023 року вбачається, що вона зверталась у службу у справах дітей Демидівської селищної ради з приводу вирішення питання про позбавлення батьківських прав її дочки [PERSON] відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки з червня 2022 року вона, бабуся, займається вихованням дітей. [PERSON] нікого не повідомивши, залишила дітей та поїхала на заробітки у Чехію. В кінці лютого 2023 року дочка [PERSON] повернулась до дому. Пробувши 4 дні, знову поїхала у невідомому напрямку (а.с. 20). Із дослідженого акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 17 лютого 2022 року (а.с. 21) вбачається, що умови проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , незадовільні. Мати [PERSON] не займається вихованням дітей, часто залишає дітей з бабусею, яка виховує ще й своїх неповнолітніх дітей. Із досліджених актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 24 жовтня 2022 року та від 2 березня 2023 року (а.с. 22, 23) вбачається, що вихованням неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , займається їх баба [PERSON] . Для виховання і розвитку дітей створені належні умови. Мати [PERSON] не займається вихованням дітей. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] після від`їзду матері, відповідача по справі [PERSON] , за кордон, проживав разом з батьком [PERSON] . Після добровільної мобілізації до лав ЗСУ, свого сина [PERSON] згідно нотаріальної заяви довірив своєму брату [PERSON] (а.с. 24). У неповнолітнього [PERSON] діагностували доброякісне новоутворення шкіри та підшкірної клітковини (а.с. 25). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що його рідний брат [PERSON] його попросив забрати неповнолітнього сина [PERSON] на виховання до себе. Коли він приїхав забрати дитину, то [PERSON] вдома не було, дитина була в брудному одязі. Забравши племінника [PERSON] до себе, оскільки дитина потребувала медичного обстеження, він звертався з дитиною у медичні заклади. [PERSON] проходив стаціонарне лікування, а зараз продовжує лікування амбулаторно. [PERSON] телефонувала, щоб поговорити з сином, але оскільки він працює, то будучи на роботі не завжди може передати телефон [PERSON] , щоб він поговорив з матір`ю. Допитана в судовому засіданні [PERSON] дала показання про те, що вона є бабусею неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вона дійсно зверталась у службу у справах дітей з приводу того, щоб її дочку [PERSON] позбавити батьківських прав, оскільки її дочка нікого не повідомивши, залишила дітей та поїхала на заробітки у Чехію. З червня 2022 року дітей виховувала вона. Найменший син [PERSON] проживав з своїм батьком [PERSON] у м. Рівне. В кінці лютого 2023 року дочка [PERSON] повернулась до дому. Пробувши 4 дні, знову поїхала на заробітки. Повернувшись із заробітків [PERSON] дала їй кошти на ремонт, займається вихованням та матеріальним забезпечення дітей. Їй було самій важко доглядати дітей (своїх внуків), а тому розсердившись на дочку [PERSON] , вона написала заяву в службу у справах дітей про позбавлення її дочки (відповідача по справі) батьківських прав. Вважає, що звернення до органів опіки та піклування було передчасним та вона не бажає, щоб її дочку [PERSON] позбавляли батьківськх прав, оскільки вона здійснює догляд за дітьми, займається їх вихованням. Дослідженими характеристиками, що видані Рудківською гімназією Демидівської селищної ради встановлено, що неповнолітній [PERSON] навчається за освітньою програмою закладу освіти з корекційно-розвитковим складником, за інклюзивною формою навчання в 2-му класі. В учня наявні навчальні труднощі третього рівня підтримки. Фізичний розвиток учня відповідає віковій нормі. Учень вчасно приходить на заняття. Без поважних причин уроків не пропускає. До школи приходить чистим та охайним. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є вихованками СПДО «Ромашка» Рудківської гімназії. Діти виховується в неповній багатодітній сім`ї. Мама часто відсутня в дома, тому за дітьми доглядає їх бабуся (а.с. 26, 27, 28). Згідно характеристики Демидівської селищної ради Рівненської області від 3 квітня 2023 року (а.с. 29) [PERSON] залишала часто своїх неповнолітніх дітей на маму та їздила на заробітки за кордон. Житлово-побутові умови проживання дітей задовільні. Діти не отримують належної уваги від матері, повноцінного матеріального забезпечення, зростають у конфліктій сім`ї. Із дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування Демидівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Демидівської селищної ради від 28 квітня 2023 року №1004 (а.с. 30, 31-32), встановлено, що орган опіки та піклування Демидівської селищної ради вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При прийнятті даного висновку комісією було встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 8 квітня 2020 року в справі №645/731/18, від 29 січня 2020 року в справі №127/31288/18, від 29 січня 2020 року в справі №643/5393/17, від 17 січня 2020 року в справі №712/14772/17, від 25 листопада 2019 року в справі №640/15049/17, від 13 березня 2019 року в справі №631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року в справі №331/5427/17. Вирішуючи спір, суд враховує, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до дітей, має намір відновити спілкування з дітьми та виконувати належним чином свої батьківські обов`язки. При цьому, суд зазначає, що лише самого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та встановлення факту неналежного виконання матір`ю свого обов`язку щодо виховання дитини, згідно із положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатньо для позбавлення особи батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладено на позивача. Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами систематична винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками [PERSON] , які б свідчили про її свідоме ухилення від утримання та виховання дітей і наявність у цьому лише її вини та, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у виді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Судом не встановлено злісного небажання відповідачем [PERSON] виконувати свої обов`язки по вихованню дітей. Натомість в судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що відповідач [PERSON] , повернувшись із-за кордону до дому займається вихованням та матеріальним забезпеченням своїх дітей, цікавиться їх життям та розвитком; за зароблені за кордоном кошти провела ремонт в будинку, де проживають її діти. Та обставина, що відповідач [PERSON] повернулась до дітей, займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням, на думку суду, вказує на наявність інтересу до дітей та не свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та небажання їх виконувати. Разом з тим, судом встановлено, що мати дітей (відповідач по справі) [PERSON] у зв`язку з cкрутним матеріальним становищем поїхала на заробітки, зароблені кошти витрачала на своїх дітей, яких залишила з своєю матір`ю [PERSON] (бабою дітей). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , а також її неповнолітні діти зареєстровані та проживають з [PERSON] (бабою дітей та матір`ю відповідачки). Відповідач [PERSON] на час своєї відсутності в дома, залишила дітей з бабою (своєю матір`ю) [PERSON] . На час судового розгляду справи [PERSON] не має будь-яких претензй до своєї дочки (відповідача по справі) [PERSON] та просить не позбавляти її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні не встановлено систематичності невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків та притягнення її у зв`язку з цим до адміністративної відповідальності. Також суд враховує, що в судовому засіданні відповідач запевнила суд, що зробила відповідні висновки та бажає надалі виховувати своїх дітей, буде намагатися влаштуватися на роботу за місцем свого проживання, щоб, не залишаючи дітей, мати можливість отримувати якийсь заробіток на їх утримання. Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року). Суд приходить до висновку, що в даному випадку позовну заяву подано до суду передчасно, а позбавлення відповідачки батьківських прав не спрямоване на забезпечення реальних інтересів дітей. Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. Однак, на думку суду, у розглядуваній ситуації таке втручання не є виправданим і пропорційним, оскільки матеріали справи не свідчать про умисне систематичне невиконання відповідачем своїх обов`язків, зокрема стосовно участі у вихованні дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків щодо виховання. Необхідно також установити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Для виявлення таких обставин суд ретельно перевірив докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та вважає що, позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності, тому суд застосовує її тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Суду не було надано доказів того, що відповідачка жорстоко поводилась з дітьми, чи негативно впливала на дітей. Разом з тим, факт заперечення відповідачем позовних вимог про позбавлення батьківських прав свідчить про наявність у неї бажання піклуватись про дітей. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку у співвідношенні із діючим законодавством, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням обставин справи та ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.ст. 7, 164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дітей, для виховання яких необхідна участь матері, суд дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають та вважає необхідним попередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей та покласти на орган опіки та піклування Демидівської селищної ради контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави. Відповідно до ст. 164 СК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed