Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

13 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про припинення стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2009 року він уклав з відповідачкою - [PERSON] , шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис за № 136. В шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.01.2021 року шлюб розірвано. Судовим наказом, виданим 18.01.2021 року Октябрським районним судом м. Полтави, з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 18.01.2021 року й до досягнення дитиною повноліття. Станом на 09.02.2023 року заборгованість відсутня. На протязі останнього року донька [PERSON] проживає з ним, своїм батьком, за адресою: [ADDRESS] , та з того часу повністю знаходиться на його утриманні. За місцем мешкання батька дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, він самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини. Квартира має достатню для комфортного проживання площу, 90, 5 м.кв., опалення, зручності, дитячу кімнату, комод та все інше, що потрібно для дитини. Тобто за місцем проживання дитини позивачем створені всі належні умови для комфортного життя. Матір дитини - відповідач [PERSON] проживає окремо. Донька [PERSON] навчається в Комунальному закладі «Полтавська загальноосвітня школа № 27». Комунікацією з працівниками учбового закладу займається він - батько. Він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має належний стан здоров`я, джерела стабільного доходу, достатнього для належного утримання дитини. Так, з 11.04.2012 року по теперішній час працевлаштований в ФОП [PERSON] на посаду завідуючого складом, отримую щомісячно зарплатню. Характеризуюсь виключно позитивно. Крім того, займається підприємницькою діяльністю, зареєстрований як ФОП, має істотний щомісячний дохід від підприємницької діяльності. На протязі останнього року дитина не проживає з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти. Дитина проживає з ним - її батьком, та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. В той же час відповідач [PERSON] отримує аліменти на утримання доньки і користувалася ними на власний розсуд, фактично не витрачаючи їх на утримання дитини. На думку доньки [PERSON] , якій вже 14 років, вона бажає й надалі проживати саме з батьком. Між позивачем та його донькою існує тривалий та міцний емоційний зв`язок. Дитина має високий рівень інтелектуального та фізичного розвитку, на високому рівні також всі психологічні процеси. Позивач приділяє велику увагу вихованню дитини. За нею здійснюється належний догляд. Позивач також цікавиться життям дитини у школі, приймає участь у масових заходах, завжди відвідує батьківські збори, проявляє ініціативу в питаннях покращення умов для всебічного розвитку дитини. Таким чином, ураховуючи вищевикладене, позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини: доньки, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , та зобов`язати його - [PERSON] самостійно виховувати [PERSON] відповідно до вимог діючого законодавства; припинити з 01 лютого 2023 року стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 18.01.2021 року й до досягнення дитиною повноліття, встановлених судовим наказом, виданим 18.01.2021 року Октябрським районним судом м. Полтави. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Литовченко Роман Вікторович позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] надала заяву в якій просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд, вислухавши позивача та його представника, [PERSON] , дослідивши позовну заяву та додані до неї докази, дійшов наступного висновку. З рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 січня 2021 року (провадження № 2/554/152/2021 вбачається, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений 14 лютого 2009 року, розірвано. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Судовим наказом, виданим 18.01.2021 року Октябрським районним судом м. Полтави, з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 18.01.2021 року й до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. В ч.2 ст.197 СК України закріплено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. В Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року по справі № 477/1165/20, провадження № 61-19171св20 зазначено, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Суд вважає, що позивачем доведена зміна обставин, що мають істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України. Так, з часу прийняття рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] дитина стала проживати з батьком, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї №106 від 05.02.2023 року, виданою Головою правління ОСББ «Монастирська». Крім того, в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , який вже виповнилось 14 років, підтвердила, що проживає разом з батьком з 02 липня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , з того часу як мати поїхала за кордон. Крім того, зазначила, що і в подальшому буде проживати з батьком. Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що обставини, які були підставами для стягнення аліментів на користь відповідачки істотно змінилися, на цей час дитина проживає разом з батьком, який активно приймає участь у її утриманні та вихованні, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З заяви відповідачки [PERSON] вбачається, що нею не здійснено посягання на порушення, невизнання або оспорювання прав позивача [PERSON] та дочки - [PERSON] , відповідно вона не заперечує проти проживання дитини разом з батьком, що виключає існування спору і вирішення цього питання в судовому засіданні. Крім того, [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, і на час розгляду справи їй виповнилось 14 років. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Такі ж самі положення закріплені в ч.2 ст.29 ЦК України. Враховуючи, що спір між сторонами відсутній, на дату ухвалення рішення, [PERSON] досягла віку в 14 років, суд приходить до висновку, що у позовних вимогах позивача в частині визначення місця проживання дитини слід відмовити, з метою забезпечення дотримання права неповнолітньої [PERSON] на самостійний вибір місця проживання, передбачений ч. 3 ст. 160 СК України. А також не підлягають до задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання позивача [PERSON] самостійно виховувати [PERSON] , оскільки згідно до ч.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. В ст.141 СК України закріплено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені в ст.150 СК України. На підставі норм Сімейного та Цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, зобов`язання виховувати дитину та припинення стягнення аліментів, підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст.181,197 СК України,

Outcome: partial