Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката Трегубенко С.В., яка представляє інтереси позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення у вказаній справі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені процесуальні витрати за правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 04.07.2023 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] - задоволено. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору №11 про надання правничої допомоги від 04.10.2021 р., укладеного між адвокатом Трегубенко С.В. та [PERSON], адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу у вирішенні питання про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] . Клієнт зобов`язується оплатити правничу допомогу в порядку та строки, обумовлені цим договором. Згідно п.5.1. договору, загальна сума за цим договором становить 35000,00 грн., зокрема попередній аналіз документів по справі, законодавчий аналіз та аналіз судової практики зі спірних питань складає 7000,00 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру серії 01АААЛ №131868 на підставі договору №11 про надання правничої допомоги від 04.10.2021 р. [PERSON] сплачено адвокату 25000,00 грн. На підставі акту №1 виконаних робіт підставі договору №11 про надання правничої допомоги від 04.10.2021 р. загальна вартість правничої допомоги, виконаної за договором складає 7000,00 грн. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У той же час відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесених позивачем. Суд бере до уваги позицію викладену у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) відповідно до якої необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, з урахуванням задоволення позову, надання представником позивача усіх доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе задовольнити заяву Трегубенко С.В. та ухвалити у цій справі додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved