Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що його батько [PERSON] був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який ним було збудовано до 1991 року. Після його смерті спадщину прийняла дружина [PERSON] , але належним чином не оформила свої спадкові права, оскільки померла [INFO] . Позивач прийняв спадщину у зв`язку з тим, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак її не оформив, оскільки в нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, про що й вказав нотаріус у постанові від 28 липня 2023 року. Спадкоємцем за законом першої черги є також брат позивача [PERSON] , який не бажає приймати спадщину. За вказаних обставин просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Марущак В.І. не з`явились, однак представник позивача надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до плану забудови земельної ділянки, [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 800 м. кв. для будівництва житлового будинку в с Загвіздя, рішенням виконкому Загвіздянської ради народних депутатів № 40 від 20 серпня 1887 року (а.с. 13). В довідці Загвіздянської сільської ради від 25 липня 2023 року № 472 вказано, що згідно «Будівельного паспорта» на забудову земельної ділянки площею 0,8 га, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] , він є забудовником будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно з технічним паспортом, за адресою: [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок площею 79,5 кв.м та дві огороді (а.с. 8-11). Відповідно до довідки від 26 липня 2023 року № 471, [PERSON] , який помер [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з ним на день смерті проживали: дружина [PERSON] , сини: [PERSON] , [PERSON] (а.с 22). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2009 року, актовий запис № 47 (а.с.6). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] Поберезькою сільською радою народних депутатів 26 липня 1986 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 3. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.17). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 липня 2023 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння (а.с.25). У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачає обов`язкової реєстрації таких прав. Право власності на збудоване до набрання чинності зазначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави дійти висновку про те, що до збудованих до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. А документом, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року,є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12 та постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц. Спірний житловий будинок було побудовано у 1987 році. На підтвердження зазначених обставин позивачем було надано документи, які свідчать про належність спадкодавцю конкретного спадкового майна. Відтак, на час будівництва та завершення будівництва спірного житлового будинку, реєстрація права власності на нього не вимагалась. Схожі висновки висловлені в Постанові Верховного Суду від 24 травня 2022 року у справі № 207/2386/16-ц. Таким чином, [PERSON] , є спадкоємцем за законом першої черги на спадщину, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] . Інший спадкоємець [PERSON] не претендує на отримання спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] , яка прийняла його після смерті свого чоловіка [PERSON] , спадкоємцем на спадкове майно [PERSON] є позивач [PERSON] . Проте оформити своє право на належну їй спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, визнання права власності за [PERSON] не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. На підставі наведеного,

Outcome: approved