Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

05.06.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач є колишнім власником вищевказаного будинку, але до теперішнього часу в ньому зареєстрований. Самостійно знятися з реєстрації відповідач не може, оскільки тривалий час перебуває за межами України. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.06.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.06.2023 року підготовче судове засідання у даній цивільній справі закрито, призначено судовий розгляд справи. В судовому засіданні призначеному на 10.08.2023 року позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України, на що позивачка надала згоду. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07.05.2018 року між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , з іншого, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2018 року (а.с.13-18). А отже, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] , а відповідач - колишнім власником. Водночас, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 26.05.2023 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає (а.с.7). Таким чином, відповідач [PERSON] не будучи ані власником житлового будинку [ADDRESS] , ані членом родини [PERSON] продовжує бути зареєстрований у вказаному домоволодінні. За змістом ст.ст.316, 317, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Водночас, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Допитом свідка [PERSON] та [PERSON] встановлено, [PERSON] вже протягом тривалого часу, а саме ще до продажу житлового будинку [PERSON] перестав проживати по [ADDRESS] , оскільки виїхав за межі України. Враховуючи викладене, з метою захисту прав власника домоволодіння, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у зв`язку з його обґрунтованістю, та ухвалює рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] .. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved