Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду в\~інтересах позивача\~ [PERSON] (далі-позивач) з позовом до відповідача [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 09.06.2012 р., та просив стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Причиною їхнього розлучення являється те, що сторони мають різноманітні погляди на життя та втратили відчуття поваги та кохання один до одного. Позивача зазначає, що наразі родина існує лише формально, а шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені, примирення не можливе. Збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того зазначила, що відповідач неналежним чином виконує свій обов`язок з утримання спільної дитини, тому цей тягар наразі майже повністю лежить на ній. З огляду на вказані обставини позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача та позивач [PERSON] не з`явилися. При цьому в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Крім того, 23.08.2023 року представник позивача подав до суду заяву про залишення позову без розгляду в частині вимог про стягнення аліментів, а в іншій частині (розірвання шлюбу) позивач позов підтримує і наполягає на його задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З відзивом (запереченнями) на позов останній не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. На підставі ст. 257 ЦПК України, суд задовільнив клопотання представника позивача і позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишив без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09.06.2012 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2012р (а.с.12). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.10.2012р., виданого виконавчим комітетом Баштечківської сільської ради Жашківського району Черкаської області, актовий запис №5, вбачається, що від спільного проживання в шлюбі позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовних вимог вбачається, що збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, примирення не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їх інтересам. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, що визначено ч. 2 ст. 114 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №23675 від 17.05.2023 року. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 - 115 СК України та

Outcome: approved