Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності, в порядку спадкування за заповітом від 18.03.2016 року, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, загальною площею 1007 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки № 1211900000:02:017:0102, площею 306 кв.м. кадастровий номер земельної ділянки № 1211900000:02:017:0103, площею 701 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 18 березня 2016 року [PERSON] [INFO] склала заповіт, згідно якого все майно яке їй належало заповіла позивачці. [INFO] [PERSON] померла, після чого, у встановлений законом строк, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубової О.С. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого заведено спадкову справу № 221/2018. 08.12.2021 року нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON] , і рекомендовано їй звернутися до суду. Підставою для відмови стало те, що після розлучення 08.05.1973 року [PERSON] із [PERSON] , [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . Однак в подальшому [PERSON] прізвище не змінила, у всіх документах як на право власності, так і у заповіті вказано прізвище [PERSON] . В договорі купівлі-продажу будинку, розташованому за адресою [ADDRESS] , від 09.10.1990 року, який посвідчений нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за № 6479, зареєстрований в БТІ 11.10.1990 року за № 11765-75 та державному акті на право приватної власності на землю серії ДП Нм № 111770 від 10.10.1999 року S = 1007 кв.м. кадастровий номер земельної ділянки № 1211900000:02:017:0102, S = 306 кв.м. кадастровий номер земельної ділянки № 1211900000:02:017:0103, S = 701 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , прізвище власниці зазначено - [PERSON] . Таким чином, у зв`язку із виниклою ситуацією, при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, позивачка з метою захисту свої законних прав та інтересів звернулась до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 45). Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року зобов`язано першу Новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , актовий запис № 687. В судове засідання позивачка не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. 08 травня 1973 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, внаслідок чого прізвище дружини було змінено на [PERSON] , що відображено у свідоцтві про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 21). Однак в подальшому [PERSON] прізвище не змінила. 18 березня 2016 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, та все те, що належатиме їй на день смерті заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). [PERSON] на праві приватної власності належали: - земельна ділянка площею 0,0701 га з кадастровим номером 1211900000:02:017:0103, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-120916447209, від 03.05.2019 року (а.с. 8); - земельна ділянка площею 0,0306 га з кадастровим номером 1211900000:02:017:0102, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1209164612019, від 03.05.2019 року (а.с. 16); - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на земельній ділянці, загальною площею 910 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.1999 року (а.с.11-12), що також підтверджено державним актом на право приватної власності на землю Серії ДП Нм 001770. В усіх вищезазначених актах власне прізвище власниці майна зазначено, як [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] про, що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , в якому її власне прізвище також значиться як - [PERSON] (а.с. 20). 14.08.2018 року Новомосковською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 62851487, номер у нотаріуса 221/2018 (а.с. 23). 08.12.2021 року постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубовою О.С. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON] .. Підставою для відмови стало те, що після розлучення 08.05.1973 року [PERSON] із [PERSON] , [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . Однак в подальшому [PERSON] прізвище не змінила і у всіх документах як на право власності так і у заповіті вказано прізвище [PERSON] (а.с. 22). Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього\~Кодексу (ст. 1223 ЦК України). Згідно з положеннями\~ст.\~1233\~ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1299 Цивільного кодексу України, якщо у склад спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). На виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2023 року Першою Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Так, зі спадкової справи вбачається, що [PERSON] іншого заповіту не складено, крім позивачки з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог й вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності, в порядку спадкування за заповітом на майно [PERSON] , померлої [INFO] . Встановлені обставини щодо перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, законність набуття права власності спадкодавцем на спадкове майно, дають суду всі підстави для задоволення позову. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved