Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

23 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , визначивши третьою особою Вугледарську державну нотаріальну контору із вимогами про визнання права власності на квартиру та визнання правочину дійсним (а. с. 2-8, 48-53). В обґрунтування своїх позовних вимог, із урахуванням заявлених уточнень у судовому засіданні, вказав, що за результатами перемовин між ним та відповідачкою було досягнуто згоди щодо укладення договору купівлі-продажу квартири, загальною площею 59,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, сторони між собою домовилися про те, що угода про купівлю-продаж квартири буде укладена у нотаріуса державної нотаріальної контори м. Вугледар [PERSON] . При цьому, зазначає про те, що всі підготовчі дії сторонами щодо угоди були здійснені, зокрема: надані нотаріусу всі необхідні для угоди документи, а 21 лютого 2022 року сплачені всі необхідні платежі щодо послуг нотаріуса, адміністративного збору, збору з операцій купівлі-продажу та ін. Також вказує на те, що сторонами була узгоджена ціна купівлі-продажу квартири у сумі 6850 доларів США, гроші за яку ним були сплачені, а документи та ключі від квартири ним від відповідачки були отримані. Стверджує, що укладення угоди було заплановано на 04 березня 2022 року, однак у зв`язку з повномасштабною військовою агресією з боку рф, яка почалася 24 лютого 2022 року, та відповідно торкнулася і м. Угледар Донецької області, угода була зірвана і на сьогоднішній день так і не відбулася. Вказує, що він із дружиною був змушений покинути місто і на даний час вони є внутрішньо переміщеними особами та перебувають у м. Дніпрі, натомість відповідачка та їх контрагент за договором виїхали та знаходиться у м. Павлограді Дніпропетровської області. Зазначає, що пізніше сторони дзвонили нотаріусу та ставили питання щодо укладення угоди, на що остання їм відповіла, що провести угоду на даний час не можливо оскільки у м. Вугледар ведуться бойові дії, доступу до реєстру немає і всі документи і печатка залишилися там, оскільки їх вивезти не було можливості. Вказує, що на його запит від 17 лютого 2023 року відділ з питань нотаріату у Донецькій області Управління нотаріату Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив йому, що Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10 березня 2022 року № 1074/к встановлено простій в роботі Вугледарської державної нотаріальної контори з 10 березня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. Натомість, щодо вчинення нотаріальних щодо спірної квартири на підконтрольній території Донецької області або на іншій території України, йому вказали на те, що згідно зі статтею 50 Закону посвідчення договорів про відчуження, іпотеку житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості здійснюється за місцезнаходженням такого майна або за місцезнаходженням юридичної особи, або за зареєстрованим місцем проживання фізичної особи сторони відповідного договору. (запит та відповідь додається). Зазначає, що у м. Дніпрі він також звертався до нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій з укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, однак йому також відповіли відмовою через законодавчі перешкоди для проведення угоди, оскільки відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 місто Вугледар Донецької області є територією на якій з 24 лютого 2022 року ведуться бойові дії, а місцем його проживання та відповідача - є місто Вугледар Донецької області. Вказує, що таким чином, склалася ситуація коли фактично угода щодо купівлі-продажу відбулася, однак нотаріально посвідчити її немає можливості за незалежних від волі сторін обставин. Така ситуація його не влаштовує, оскільки фактично він придбав квартиру, а зареєструвати її за собою, як власник він не може. При цьому, стверджує, що при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачкою були звільнені всі приміщення, передані ключі. Вказує, що ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін до правочину не заявляв, його укладення сторонами не спростовується та не оскаржується, просто іншого способу захисту прав позивача ніж в судовому порядку, в даному випадку не має, тому прохає суд визнати договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] , вчинений сторонами 21 лютого 2022 року укладеним та визнати за ним право власності на вказану квартиру. Ухвалою суду від 29 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 46). 06 квітня 2023 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 29 березня 2023 року, позивачем усунуто (а. с. 47-55). Ухвалою суду від 14 квітня 2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 годину 30 хвилин 11 травня 2023 року (а. с. 58), копія якої надіслана учасникам справи 14 квітня 2023 року за вихідним № 10545/23-вих/2/204/1783/23 (а. с. 59). 11 травня 2023 року відповідачкою на адресу суду надано заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 67) та здійснення розгляду справи за її відсутності. Ухвалою суду від 03 липня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (а. с. 73). У судовому засіданні позивач, посилаючись на свою юридичну необізнаність, прохав суд договір купівлі-продажу вважати укладеним, а не дійсним (п. 1 позовних вимог). Позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням уточнень, прохав їх задовольнити, обґрунтування надав аналогічні тексту позовної заяви. У судовому засіданні відповідачка уточнення позовних вимог підтримала й позовні вимоги визнала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити. Вказала, що між нею та відповідачем було досягнуто всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зокрема щодо предмету договору та його ціни. Стверджувала, що дійсно 21 лютого 2022 року сторонами був укладений договір-купівлі продажу квартири [ADDRESS] , зокрема, вона отримала від позивача грошові кошти в обумовленому розмірі, у сумі 6850 доларів, а відповідач від неї ключі від придбаного майна. Разом з цим, зазначила, що сторони домовилися між собою та з нотаріусом, що нотаріально оформлять правочин 04 березня 2023 року, однак вони не встигли, бо розпочалося повномасштабне вторгнення рф. Представник третьої особи Вугледарської державної\~нотаріальної контори,в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 77), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали позовної заяви, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] від 30 листопада 1999 року (а. с. 15). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАР № 105817 від 23 березня 2016 року, що зареєстровано в реєстрі за № 214 (а. с.16-17), відповідачка успадкувала частки вказаної квартири після смерті батька [PERSON] , якому частка належала на праві спільної сумісної власності, а інші 2/4 він успадкував після смерті дружини [PERSON] () та сина [PERSON] (). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 56149968 від 29 березня 2016 року, відповідачка зареєструвала право власності на частини спірної квартири на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 18-19). Що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 332240300 від 15 травня 2023 року (а. с. 71 та на звороті). З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а. с. 20-23) вбачається, що дана квартира знаходиться на 4 поверсі будинку та складається з: коридору 7,2 м2, ванної 2,3 м2, туалету 1,1 м2, кухні 8,4 м2, шафи 0,2 м2, шафи 0,2 м2, житлової 12,8 м2, житлової 16,7 м2, житлової 6,1 м2, лоджії 14,5 м2 , загальною прощею 59,5 м2, житловою 35,6 м2. Відповідно до звіту щодо оцінки ринкової вартості трьохкімнатної квартири загальною площею 59,5 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 24-34), ринкова вартість даної квартири станом на 07 лютого 2022 року без урахування ПДФ становить 199600 гривень. Крім того, судом встановлено, що позивач за вказаним договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] сплатив відповідачці 6850 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою останньої (а. с. 35). Разом з цим, судом встановлено, що 21 лютого 2022 року позивачем сплачено через банківську установу АТ «КБ «Приватбанк» на користь Донецького ГУК/Вугледарська МТГ/2: бюджетний платіж за призначенням «101, 2683600394, [PERSON] ; Адміністративний збір за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у сумі 250 гривень (квитанція № 0.0.2469096547.1); платіж за призначенням «101, 2683600394, Д00 21224/0; Безпосередній доступ нотаріусів до ДРРП» у сумі 300 гривень (квитанція № 0.0.2469095879.1); платіж за призначенням «101, 2683600394, Д00; 21224/13; Витяг з Держ реєстру обтяжень рухомого майна; [PERSON] » у сумі 70 гривень (квитанція № 0.0.2469095057.1) (а. с. 36); платіж за призначенням «послуги державної нотаріальної контори Д0212254; послуги ДН К; 23599749; [PERSON] » у сумі 3135 гривень 30 копійок (квитанція № 0.0.2469100753.1); платіж за призначенням «Д021224/61 за спеціальні бланки нотаріальних документів; [PERSON] » у сумі 32 гривні (квитанція № 0.0.2469101338.1) (а. с. 37); бюджетний платіж за призначенням «101, 2683600394, [PERSON] ; сплата збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна» на суму 1996 гривень (квитанція № 0.0.2469098422.1) (а. с. 38). З відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 10552/М-489/15.5 від 15 березня 2023 року (а. с. 42-43) вбачається, що наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10 березня 2022 року № 1074/к встановлено простій в роботі Вугледарської державної нотаріальної контори з 10 березня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, а наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 січня 2023 року № 31/04 «Про оголошення простою державних нотаріальних контор Донецької області» з 02 січня 2023 року оголошено простій Вугледарської державної нотаріальної контори до особливого розпорядження. При цьому зазначено, що територія Вугледарської міської територіальної громади з 24 лютого 2022 року віднесена до територій активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися), бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграці тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за 1668/39004. Вказано, що загальні питання оформлення договору купівлі-продажу регулюються Цивільним кодексом України, Законом, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Разом з тим повідомлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» нотаріальне посвідчення договорів щодо відчуження нерухомого майна здійснюється виключно нотаріусами, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна (далі перелік). Нотаріуси, включені до переліку із застереженням про заборону вчинення ними окремих нотаріальних дій, мають право вчиняти виключно нотаріальні дії щодо цінного майна, на які не поширюються такі застереження. Також зазначено, що згідно зі статтею 50 Закону посвідчення договорів про відчуження, іпотеку житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості здійснюється за місцезнаходженням такого майна або за місцезнаходженням юридичної особи, або за зареєстрованим місцем проживання фізичної особи сторони відповідного договору. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX; Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX; Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX; Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX; Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX; Указом від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX та Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом № 3057-IX від 02.05.2023) в Україні введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації, який продовжує діяти до 23 серпня 2022 року. Торгово-Промислова Палата України листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 повідомила всіх кого це стосується про те, що військова агресія рф проти України, яка стала підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» є форс мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) та те, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремими податковими та/чи іншими зобов`язаннями/обов`язками, виконання яких/-кого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно до яких/-кого стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до довідки від 21 лютого 2023 року № 1241-5002593082 (а. с. 11) позивач є внутрішньо переміщеною особою та, фактично проживає у [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Приписами ч. 1 ст.\~638\~ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, за своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Приписами ст. 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318\~ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Приписами ч. ч. 1, 2 ст.\~319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Так, судом встановлено, що право власності на кв. [ADDRESS] належить відповідачці на частку підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] від 30 листопада 1999 року (а. с. 15) та на частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 214 від 23 березня 2016 року. З розписки від 21 лютого 2022 року, вбачається, що відповідачка, отримала від позивача 6850 доларів США в рахунок продажу кв. [ADDRESS] , а позивач отримав від неї ключі від даної квартири та сплатив необхідні бюджетні платежі та збори щодо нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу квартири та реєстрації на неї права власності, що свідчить про вжиття сторонами всіх дій та реальність їх намірів на настання юридичних наслідків вчиненого ними правочину, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак суд вважає за можливе визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , вчинений 21 лютого 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , укладеним. Приписами ст.\~392\~ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, ЄСПЛ у своєму рішенні від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» вказав на те, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами у судовому засіданні, що останні не змогли нотаріально оформити укладений ними правочин з купівлі-продажу квартири [ADDRESS] через повномасштабне вторгнення рф на територію України, внаслідок чого віднесення м. Вугледара Донецької області до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), де безпосередньо знаходиться вказана квартира, а також через заборону вчинення нотаріальних дій щодо майна на окупованих територіях та законодавчого обмеження вчинення таких дій на території відповідних визначених нотаріальних округів, а відтак позивач не має можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним майном, а іншого способу захисту, як в судовому порядку він не має. З огляду на викладене, враховуючи те, що сторони уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та фактично його виконали, фактично досягнувши всіх істотних умов договору, однак нотаріального не оформили його з причин, які не залежать від їх волі, при цьому сам договір ними не оспорюється, не оскаржується, недійсним не визнається, а в судовому засіданні останніми підтверджено реальність їх намірів на досягнення його кінцевої мети, зокрема в частині оформлення позивачем права власності на придбану ним квартиру, бо за даних обставин він не має можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним майном, а іншого способу захисту, як в судовому порядку він не має, суд дійшов переконливого висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки понесені позивачем судові витрати. Водночас, позивач звернувся до суду із проханням не стягувати сплачений ним судовий збір із відповідачки, у зв`язку із чим суд не вирішує питання щодо відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved