Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Рух справи 17.06.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 14.06.2022, за підписом позивачки, в якій ставиться питання про виселення без надання іншого житлового приміщення [PERSON] та [PERSON] , що діють в інтересах [PERSON] та [PERSON] , з квартири [ADDRESS] , що належить позивачці. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 24.06.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.06.2022 вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 13.10.2022. У судовому засіданні 13.10.2022 було задоволено клопотання представника відповідача-1 ( [PERSON] ) про відкладення судового засідання з метою ознайомлення з матеріалами справи та надання відзиву на позов. З огляду на наведене, 13.10.2022 підготовче засідання у справі було вирішено перенести на 23.02.2023, про що присутніх учасників провадження повідомлено під розписку. 17.10.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за підписом представника відповідача-1 ( [PERSON] ), датований 14.10.2022, в додатках до якого, зокрема, міститься заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 10.11.2022 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. 09.12.2022 до суду надійшла відповідь на відзив. 18.01.2023 до суду надійшли письмові пояснення відповідача-2 ( [PERSON] ). 01.02.2023 до суду від представника позивача надійшли заперечення на письмові пояснення [PERSON] 14.02.2023 до суду від представника відповідача-1 ( [PERSON] ) надійшли письмові пояснення у справі з клопотанням про доручення доказів, до яких, зокрема, долучено заяву про виклик свідків. 20.02.2023 до суду надійшла заява Служби у справах дітей та сім`ї в якій ставиться питання про розгляд справи за відсутності представника Служби. 21.02.2023 до суду від представника відповідача-1 ( [PERSON] ) надійшли додаткові письмові пояснення (з клопотанням про долучення доказів). 22.02.2023 до суду надійшло клопотання відповідача-2 ( [PERSON] ) в якому ставиться питання про розгляд справи без її участі. 23.02.2023 до початку судового засідання до суду надійшла заява за підписом представника позивача, датована 22.02.2023, про доповнення позову новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин, до якої, зокрема, долучено заяву про виклик свідків. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2023 підготовче засідання у справі було відкладено на 16.03.2023. 07.03.2023 від до суду надійшла заява про зміну підстав позову, датована 04.03.2023, підписана позивачем. 13.03.2023 до суду надійшли додаткові письмові пояснення за підписом [PERSON] щодо наданої позивачем заяви про доповнення позову новими обставинами. Враховуючи клопотання представника відповідача ( [PERSON] ) про необхідність часу для ознайомлення з заявою позивача про зміну підстав позову та клопотання представника позивача про надання доказів у зв`язку з поданням заяви про зміну підстав позову 16.03.2023 підготовче засідання було перенесено на 06.04.2023. 20.03.2023 до суду надійшло клопотання позивача про доручення доказів в додатках до якого долучено, зокрема, заяву про виклик свідків. 27.03.2023 до суду надійшли заперечення щодо задоволенні заяви про виклик свідків (за підписом представника [PERSON] ). Також, 27.03.2023 до суду надійшло клопотання про зупинення розгляду справи (за підписом представника [PERSON] ). 03.04.2023 до суду надійшли додаткові письмові пояснення щодо наданої позивачем заяви про зміну підстав позову. 06.04.2023 до суду надійшли заперечення проти клопотання відповідачів про зупинення провадження у справі (за підписом представника позивача). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06.04.2023 підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 15.06.2023. У судовому засіданні 15.06.2023 було розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступне слово представників сторін, допитано свідків, досліджено перший том справи, після чого у розгляді справи було оголошено перерву до 31.08.2023. При цьому, суд визнав особисту явку відповідачів для надання пояснень у справі обов`язковою. Доводи позивача В позові, вказується, що позивач - [PERSON] , є власником квартири під номером [ADDRESS] . Зазначається, що вказана квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.11.1991. В подальшому, у заяві про доповнення позову новими обставинами (т. І, а.с. 196-214), позивач вказала, що квартира була придбана нею за грошові кошти, які їй подарувала її мати - [PERSON] . В 24.06.2022 позивач внесла відомості про право власності на квартиру в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Квартира складається із 3-х суміжних кімнат, житловою площею 40,4 кв.м (17,3+ 10,4 + 12,7 кв.м), загальною - 59,3 кв.м (копія технічного паспорту додана до позовної заяви). На даний час в квартирі зареєстрована тільки позивач, що підтверджується відповіддю Солом`янської РДА. Чоловік позивача - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В позові зауважується, що в цій квартирі, з часу придбання у 1991 році, проживала позивач, її чоловік [PERSON] та дві їхніх доньки - [PERSON] і [PERSON] . В подальшому, у заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач уточнила, що у 1991 році [PERSON] вселилась у спірну квартиру як член сім`ї власника і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. В жовтні 2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та обрала прізвище чоловіка - [PERSON] . На момент реєстрації шлюбу [PERSON] був зареєстрований за адресою квартира [ADDRESS] . 15.02.2005 [PERSON] добровільно виписалася із спірної квартири у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання за адресою: квартира [ADDRESS] , де і зареєстрована по даний час. На думку позивача, наведене свідчить, що з моменту як [PERSON] добровільно виписалася із спірної квартири у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання за адресою: квартира [ADDRESS] , яка з того часу є місцем її реєстрації, сервітут щодо користування спірною квартирою був припинений. Зі слів позивача, навесні 2005 року, після одруження, сім`я [PERSON] звернулася до позивача з проханням тимчасово пожити з нею, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , пояснюючи це тим, що в квартирі її чоловіка будуть робити ремонт, по завершенню якого вони переїдуть. У заяві про зміну підстав позову, яка надійшла до суду 07.03.2022 (т. ІІ, а.с. 29-47), позивач зазначає, що відповідачі вселилися та набули права користування квартирою, що належить на праві власності позивачу, тимчасово, підтвердженням чого є той факт, що відповідачі не змінювали зареєстроване їх постійне місце проживання, та відсутність будь-яких документальних підтверджень правових підстав постійного користування спірним житловим приміщенням, зокрема договорів оренди, безоплатного користування тощо. При цьому, у заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач стверджує, що під час сумісного проживання в квартирі родина відповідачів та родина позивача спільного господарства не вели, про що свідчить відсутність спільних витрат, спільного бюджету обох сімей; сім`я відповідачів участь у витратах та утримання житла та його ремонту не приймала, усі ці витрати несла позивач та її чоловік; дозвіл позивача [PERSON] готувати з продуктів, які позивач закупала, слід розглядати не як свідчення спільного харчування, а як допомогу своїй доньці, яка створила свою сім`ю; отже, за весь час проживання відповідачів у квартирі сторони не були пов`язані спільним побутом і не мали взаємних обов`язків. За переконанням позивача, після втрати сервітуту, [PERSON] вселилися у спірну квартиру разом з [PERSON] не як член сім`ї власника і стала проживати в ній разом з чоловік, а потом і дітьми, на умовах тимчасового проживання. При цьому позивач наголошує, що будь-які яких документальних підтверджень правових підстав постійного користування спірним житловим приміщенням, зокрема договорів оренди, безоплатного користування тощо, між позивачем і відповідачами не існує. Водночас, позивачем наголошується, що починаючи з 2006 року, позивач неодноразово просила відповідачів переїхати в квартиру [PERSON] , на що відповідачі, кожен раз погоджуюсь з цим, просили відтермінувати переїзд, посилаючись на різні обставини, які, на їх думку, заважають це зробити найближчим часом, на що позивач змушена була погоджуватися. Отже, незважаючи на домовленість між позивачем та відповідачами щодо їх тимчасового проживання та неодноразові прохання позивача щодо їх виселення, проти якого вони в принципі не заперечували, відповідачі залишаються проживати в спірній квартирі по даний час проти волі позивача. Так, у позові зазначається, що через півроку після одруження, у матері [PERSON] , стався гострий інфаркт міокарду, після якого вона стала інвалідом І групи. На той час [PERSON] вже була вагітна і з часом у дочки та зятя позивача народився син - [PERSON] , [INFO] . По пій причині, переїзд сім`ї [PERSON] знову було відкладено, так як народження онука потребувало допомоги позивача. Зі слів позивача, у 2010 році її молодша донька ( [PERSON] ) вийшла заміж та привела до них свого чоловіка. Відносини між двома молодими сім`ями різко почали погіршуватися, так як сім`я молодшої доньки мешкала в прохідній кімнаті. Позивач з чоловіком змушені були їм допомагати з орендою кімнати. Як стверджується у позові, вони мали надію, що це тимчасово та очікували переїзду сім`ї [PERSON] по завершенню ремонту у помешканні [PERSON] . Разом з тим, позивач зазначає, що [INFO] у відповідачів народилася друга дитина, дочка - [PERSON] , тому ситуація повторилася. При цьому, у позові вказується, що після того, як [PERSON] пішла в дитячий садочок, позивачі і її чоловік ( [PERSON] ) переїхали проживати на дачу за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, у позові зауважується, що чоловік позивачки ( [PERSON] ) проходив військову службу в Збройних Силах України та має статус учасника бойових дій на території Донецької та Луганської областей, він отримав контузію та має психологічні проблеми. За твердженнями позивача, коли чоловік перебував у відрядженнях, вона приїжджала до своєї квартири та допомагала у догляді за дитиною. В подальшому, у заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач зазначила, що з 2016 року позивач з чоловіком проживали у вказаному садовому будинку, проте таке проживання була вимушеним, оскільки весь цей час вони чекали добровільного переїзду відповідачів у квартиру, в якій вони зареєстровані і на яку відповідач має право власності. Так, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О. 25.12.1997 № 7782, зареєстрованого Київському міському бюро технічної інвентаризації 22.03.2001, реєстрова книга 20 за реєстровим № 187/30868, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] (відповідачем 1) та [PERSON] , кожному із яких належить по 1/2 частини квартири, що підтверджується інформаційною довідкою КП КМП «КМ БТІ» від 28.12.2022 за № КВ-2022 № 29241. Відповідно до складеного ЖБК «Київ - 8» 28.01.2023 акту про кількість фактично проживаючих осіб за адресою: [ADDRESS] , в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - співвласник, [PERSON] , [INFO] - співвласник, [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - донька, [PERSON] , [INFO] - батько. На даний час в квартирі проживає одна особа - [PERSON] . Як викладено у позові, за декілька років, у батька [PERSON] стався інфаркт і переїзд сім`ї [PERSON] знову був відкладений. Як вказується у позові, у 2019 році померла матір [PERSON] яка залишила йому у спадок: -земельну ділянку площею 6,073 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах с. Даншівка, Васильківського р- ну, Київської обл, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав та нерухомого майна № 301265165 від 10.05.2022; -земельну ділянку площею 0,1 га в межах с. Вишеньки, Бориспільського р-ну, Київської обл, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав та нерухомого майна № 301265454 від 10.05.2022; -земельну ділянку площею 0,0861 га, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав та нерухомого майна № 301264920 від 10.05.2022; - земельну ділянку площею 0,1502, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав та нерухомого майна № 301265117 від 10.05.2022; - 2 (два) будинки в м. Василькові Київської області. Також, позивач звертає увагу на те, що вкінці 2021 року [PERSON] було придбано дорогий автомобіль. Так, у заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач вказує, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль FORD FOCUS, 2017 р.в., об`єм двигуна 1999 см.куб., придбаного 14.09.2021, що підтверджується довідкою ГСЦ МВС України від 15.02.2023. Крім того, у заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач зазначає, що [PERSON] на праві приватної власності належать земельна ділянка з кадастровим номером 3220881301:01:019:0592 площею 0.1 га за адресою: Київська обл, Бориспільській р-н, с. Вишеньки, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, у позові позивач наголошує, що її здоров`я погіршувалося та у 2019 році їй було здійснено хірургічне втручання, після якого вона має проблеми з пересуванням. Через рік, у неї сталася проривна виразка шлунку з внутрішньою артеріальною кровотечею. Крім цього, під час операції у неї виявили гепатит «С», який потребує лікування все життя. Також, вказується, що позивач має стеатоз печінки І ст. В подальшому, у заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач вказала, що навесні 2022 року стан її здоров`я ще більше погіршився, в квітні 2022 року вона вийшла на пенсію, а в червні 2022 була вимушена звільнитися з роботи. Також, у такій заяві позивач звернула увагу на те, що з серпня 2020 позивач і її чоловік стали проживати окремо, позивач у садовому будинку, місце проживання чоловіка позивачу невідомо. В листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з позивачем. При цьому, у заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач зауважує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в спірній квартирі не проживає і намірів проживати не має, тому заявлені позовні вимоги його права не зачіпають. Крім того, у заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач наголошує, що навесні 2022 року вийшов із ладу газовий котел, за рахунок якого здійснюється обігрівання садового будинку, коштів на його ремонт або придбання нового позивач не має, оскільки не працює та отримує пенсію в 2 300,00 грн, внаслідок чого житлові умови в садовому будинку є непридатними для постійного проживання, що, крім іншого, підтверджується актом обстеження побутових умов в належному позивачу садовому будинку від 24.12.2022. У вересні 2022, з причини неможливості подальшого проживання у садовому будинку з огляду на його технічний стан та незадовільним станом свого здоров`я, позивач, після невдалих спроб потрапити у свою квартиру, вимушена була переїхати проживати до своєї сестри - [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , де проживає по теперішній час. У заяві про зміну підстав позову вказується, що з огляду на наведене позивач має наміри використовувати належну їй квартиру для власного проживання у спокійній та безпечній для здоров`я обстановці, що ураховуючи особисті неприязні відношення, які склалися між нею та відповідачами, є неможливим без виселення відповідачів з квартири. При цьому, позивач, як власник квартири, категорично заперечує проти проживання у ньому відповідачів, які за його згоди вселилися у спірне житлове приміщення тимчасово. Як викладено у позові, позивач неодноразово зверталася до сім`ї [PERSON] з проханням переїхати за місцем їх реєстрації, так як потребувала систематичного медичного догляду та лікування, а поїздки з Бориспільського району до м. Києва даються їй важко. Коли вона (позивач) звернулася до сім`ї [PERSON] з проханням допомогти фінансово, у зв`язку зі станом здоров`я, їй було категорично відмовлено. У заяві про зміну підстав позову вказується, що за таких обставин у питанні підтримання свого здоров`я та лікування, що потребує значних витрат, позивач розраховує тільки на себе, та несе такі витрати за рахунок своїх збережень, в тому числі, і майна. Як вказує позивач, у 2021 році відповідачі погодилися переїхати та звільнити квартиру, але попросили, ще побути один рік, щоб діти закінчили навчання: [PERSON] середню школу, а [PERSON] - початкову. Зі слів позивача, піклуючись про внуків, вона знову погодилася. При цьому, як стверджує позивач, за всі ці роки відповідачі не зробили жодного ремонту, квартира поступово приходить в занепад. У заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач звертає увагу на те, що після того, як позивач та її чоловік [PERSON] переїхали проживати у садовий будинок у зв`язку з чим припинили догляд за належним станом квартира, стан квартири погіршився оскільки відповідачі не бажають підтримувати її у належному стані, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 13.01.2023, здійсненим ЖЄД-905. Разом з тим, зі слів позивача, весь цей час, її молодша донька дорікала їй (позивачу) несправедливим відношенням до неї. Зараз вона розлучена і сама виховує дитину та сплачує кредит. Водночас, як стверджує позивач, відповідачі маючи достатні доходи, не сплачували комунальні послуги з 2018 по 2021 роки, мотивуючи це тим, що скоро переїдуть. Борги накопичувалися, і сягнули розміру в сумі майже 40 000,00 грн, які позивач, як власник квартири, була змушена оплачувати, оскільки із ЖЕКу надходили письмові попередження про стягнення заборгованості в судовому порядку. Так, зі слів позивача, нею було здійснено оплату: за спожитий газ суму в розмірі 45,85 грн; за централізоване опалення суму в розмірі 23 879,79 грн; за утримання будинків та прибудинкової території суму в розмірі 805,66 грн; за централізоване постачання холодної води та водовідведення суму в розмірі 4 139,00 грн; за електроенергію суму в розмірі 1 752,84 грн; за централізоване постачання гарячої води суму в розмірі 8 576, 53 грн; за вивезення побутових відходів суму в розмірі 108,36 грн. Як вказується у позові ситуація загострювалася, сім`я [PERSON] на усну вимогу позивача звільнити квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності, належним чином не реагували. У зв`язку з цим, 03.05.2022 позивач здійснила візит до свого помешкання, щоб владнати питання з відповідачами, але виявилося, що вони змінили замки вхідних дверей. До помешкання, позивач, як власник не попала, і у зв`язку з цим була змушена викликати наряд поліції. Як вказує позивач, завдяки втручанню поліції, вона отримала ключ від вхідних дверей квартири. Також, у позові зазначається, що 31.05.2022 позивач здійснила візит до свого помешкання, щоб зняти показники лічильника електроенергії. Відповідачів в квартирі не було. Позивач спілкувалася з дітьми, а через 10 хвилин прийшли їх батьки. Діти були дуже засмучені тим, що вони не бачаться. Коли з`явився їх батько [PERSON] , то почав поводити себе нахабно, лаявся, а на вимогу звільнити квартиру, почав грубо виштовхувати позивача з помешкання, завдяки чому позивач отримала легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експертного дослідження № 043-128-2022 від 02.06.2022. Позивач викликала поліцію, було відібрано пояснення. У заяві про доповнення позову новими обставинами, позивач звертає увагу на те, що за результатами розгляду матеріалів, що надійшли з Солом`янського управління поліції у м. Києві, постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.08.2022 у справі 760/6677/22 [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП по відношенню до позивача, що сталося, як встановив суд, 31.05.2022 приблизно 14:00 в кв. [ADDRESS] . В той же час, за заявою [PERSON] з приводу подій 31.05.2022, постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 760/6673/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. У вересні 2022, з причини неможливості подальшого проживання у садовому будинку з огляду на його технічний стан та незадовільним станом свого здоров`я, позивач в черговий раз звернулася до відповідачів з вимогою звільнити квартиру, у чому останні відмовили, крім того, [PERSON] висловлював погрози на адресу позивача та застосовував домашнє насильство, вказав, що для позивача немає місця у квартирі, оскільки, на думку відповідачів, різностатеві діти повинні жити у різних кімнатах, в одній кімнаті з ними вона також не може проживати. Зі слів позивача, [PERSON] знову застосував по відношенню до неї акт домашнього насильство, внаслідок чого позивач була вимушена звернутися на лінію 102, після чого відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП, а також проведено бесіду про відповідальність за вчинення домашнього насильства, що підтверджується відповіддю Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 23.01.2023. У заяві про зміну підстав позову, яка надійшла до суду 07.03.2022 (т. ІІ, а.с. 29-47), позивач наголосив на тому, що внаслідок особистих неприязних відношень, що склались між сторонами останнім часом, позивач не може проживати у власній квартирі разом з відповідачами. Як стверджується у позові, відповідача в добровільному порядку звільнити належну позивачу квартиру на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] відмовилися, що змушує позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. Як вказується у заяві про доповнення позову новими обставинами, на думку позивача, спір у даній справі спір виник між власником квартири, якого відповідачі фактично позбавили права користування квартирою, та особами, які не зареєстровані у квартирі, але тимчасово користуються зазначеним нерухомим майном за попередньою домовленістю з власником. Щодо правової позиції відповідачів Щодо доводів [PERSON] 17.10.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. І, а.с. 112-118), за підписом представника [PERSON] - адвоката Куриленко О.А. (діє на підставі ордеру), в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. У відзиві звертається увага на те, що хоча спірна квартира зареєстрована за позивачем, проте вона придбана позивачем під час її шлюбу з [PERSON] , з яким Позивач одружилася 25.07.1981, а отже, квартира [ADDRESS] не є особистою приватною власністю позивача, а відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю позивача та її чоловіка - [PERSON] . При цьому, у відзиві наголошується, що [PERSON] (співвласник квартири) не згоден з позицією позивача та проти виселення відповідачів та своїх онуків з квартири [ADDRESS] , до того ж існує усна домовленість, що зазначена квартира буде постійним житлом для відповідачів та їх дітей і з часом буде переоформлена на їх сім`ю. Як вказується у відзиві, 02.10.2004 донька позивача ( [PERSON] ) одружилась з [PERSON] , після чого він як член сім`ї також почав фактично проживати в зазначеній квартирі [ADDRESS] разом зі своєю дружиною - [PERSON] за згодою всіх співвласників. Згодом у відповідачів народилися діти (2007 р.н. та 2012 р.н.), які з самого народження по сьогоднішній день проживають разом з батьками в квартирі [ADDRESS] . При цьому, як зауважується у відзиві, відповідачі вселилися в квартиру [ADDRESS] . Саме тому відповідачі (у тому числі їх неповнолітні діти) набули права користування квартирою [ADDRESS] та фактично проживають, користуються нею разом з дітьми безперервно більше 18 років (а [PERSON] більше, оскільки проживала там все своє життя). У додаткових письмових поясненнях, які надійшли до суду 13.03.2023 (т. ІІ, а.с. 60-73), представник [PERSON] звертає увагу на те, що навіть якщо [PERSON] і знялась з реєстрації у 2005 році, але фактично нікуди не виїжджала/не переїжджала з чоловіком і продовжила користуватися квартирою [ADDRESS] далі, тобто [PERSON] з 1991 року безперервно користується квартирою [ADDRESS] , а [PERSON] - з 2004 року, що свідчить про те, що вони не відмовились від права користування квартирою [ADDRESS] , тому висновки позивачки про припинення у 2005 році сервітуту щодо права користування квартирою є хибними, сервітут щодо права користування квартирою [ADDRESS] існує з моменту їх (відповідачів та їх дітей) первісного вселення і продовжує існувати на сьогоднішній день, як у членів сім`ї власника в порядку ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України. Вказується, що відповідачі не зобов`язані виїжджати з квартири разом з дітьми за її вимогою. Зауважується, що відповідачі проживають у даній квартирі майже 20 років, у результаті чого вони та їх діти вже мають на даному місці своє особисте життя. Разом з тим, у відзиві стверджується, що відповідачі сплачували та сплачують комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] . Безпосередньо сам позивач не має жодних претензій за період до 2018 року. У додаткових письмових поясненнях, які надійшли до суду 13.03.2023, представник [PERSON] зазначає, що відповідачі продовжують сплачувати комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] . З цього приводу [PERSON] надав останній рахунок-повідомлення станом на 01.02.2023 по квартирі [ADDRESS] та останні квитанції від 18.02.2023. При цьому зауважено, що після того, як позивач пред`явила з цього приводу претензії що нібито відповідачі не сплачують - відповідачі почали вказувати платника не власника, а [PERSON] . Отже, вважаємо, що за даною справою не існує фактів, у результаті яких можна стверджувати, що Відповідачі систематично руйнують, псують та не утримують квартиру [ADDRESS] в належному стані. За твердженнями відповідача [PERSON] викладеними у відзиві, десь у період 2006 -2007 р.р. позивач та її чоловік [PERSON] прийняли рішення переїхати жити на дачу за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок є належним житлом з великою площею та зручними умовами проживання, в якому позивач проживає орієнтовано 15 років. В подальшому, у поясненнях по справі, які надійшли до суду 14.02.2023 (т. І, а.с. 179-183) представник [PERSON] також наголосив на тому, що вказаний будинок був придбаний у 2005 році та також був зареєстрований на ім`я позивачки, і окреме проживання позивачки в наведеному будинку - це власний вибір самої позивачки, а не вимушена якась дія. У відзиві наголошується, що позивач багато років не проживала та не проживає спільно з відповідачами, оскільки проживає на зазначеній дачі. До того ж, позивач також є співвласником квартири [ADDRESS] , тобто в будинку, де розташована квартира [ADDRESS] . В подальшому, у поясненнях по справі, які надійшли до суду 14.02.2023 представник [PERSON] також зауважив на тому, що вже під час слухання даної справи, 22.12.2022 позивачка свою частку у квартирі [ADDRESS] подарувала своєї сестрі, що підтверджується електронною довідкою з реєстру № 319911862 від 10.01.2023. Зазначена обставина, ну думку [PERSON] , підтверджує, що питання не в тому, що позивачці немає де жити, а в тому, що між сторонами існує інший конфлікт, тому позивачка подарували дану квартири, штучно позбавивши себе власності на неї, щоб показати суду відсутність іншої квартири. Як стверджується у відзиві, між відповідачами та позивачем і її чоловіком - [PERSON] існувала усна домовленість про те, що зазначена квартира [ADDRESS] буде житлом для відповідачів та їх дітей (і потім також буде переоформлена на них), а позивач та її чоловік [PERSON] будуть мешкати на вказаній дачі. На думку відповідачів, позивач підняла питання щодо виселення відповідачів та онуків з квартири [ADDRESS] після того як чоловік позивача - [PERSON] сказав позивачу, що хоче розлучитися з нею, а [PERSON] як донька стала на бік батька, саме після цього позивач почала провокувати відповідачів на скандали та сварки. У додаткових письмових поясненнях, які надійшли до суду 13.03.2023, представник [PERSON] зазначає, що на сьогодні дійсно є рішення суду першої інстанції від 23.08.2022 щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за випадком, який стався 31.05.2022. На той момент, [PERSON] не серйозно поставився до даного питання: не намагався оскаржити дане рішення, не скористався правовою допомогою. При цьому, зауважується, що позивачка має намір штучно створити нібито систематичність фактів домашнього насилля з боку [PERSON] , щоб мати підставу для виселення відповідачів з квартири. Щодо реєстрації відповідачів та їх дітей за адресою: [ADDRESS] , то у відзиві звертається увага на те, що у зазначеній квартирі зареєстрований батько та сестра [PERSON] разом зі своєю сім`єю, що унеможливлює спільне проживання з урахуванням того, що відповідачі мають різностатевих дітей. До того ж, на думку [PERSON] , умови проживання в зазначеній квартирі не є належними для проживання дітей. У відзиві [PERSON] підтверджує, що дійсно у 2021 році отримав спадщину, у результаті чого 15.01.2021 між ним та його сестрою був укладений договір про поділ спадщини, згідно п. 5 якого після поділу спадщини [PERSON] у спадщину перейшло: -земельна ділянка у Київській області (с. Варовичі) площею 0, 0861 з кадастровим номером 3221480401:01:006:0005, - земельна ділянка у Київській області (с. Варовичі) площею 0,1502 р з кадастровим номером 3221480401:01:006:0097, - 1/4 частина земельної ділянки в Київській області з кадастровим номером 3221482000:06:006:0037 без будь-якої нерухомості на визначених ділянках. Щодо будинку, про який позивачем зазначено у позові, у відзиві зазначено, що можливо мався на увазі будиночок, який згідно даної спадщини перейшов як спадщина до сестри [PERSON] . У відзиві [PERSON] підсумовується, що відповідачі та їх неповнолітні діти не мають на сьогодні належного житла, в якому можуть проживати. У додаткових письмових поясненнях, які надійшли до суду 13.03.2023, представник [PERSON] акцентує на наступному: -відповідачі (разом з їх дітьми) не чинять перешкоди позивачці у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] ; - право відповідачів (та їх дітей) користуватися квартирою [ADDRESS] є законним та не є припиненим ( [PERSON] була вселена як член сім`ї позивачки, після чого вселила на підставі ст. 156 ЖК УРСР [PERSON] , а згодом своїх дітей), - немає підстав для визнання ані відповідачів (у тому числі їх дітей) такими, які втратили право користування квартирою, немає підстав для припинення сервітуту відповідно до наведеної позивачки норми - п. 2 ч. 1 ст. 406 ЦК України та виселення (до того ж, взагалі немає підстав для виселення, наведених у ст. 406 ЦК України та ст.116 ЖК УРСР); - позивачка та відповідачі можуть користуватися квартирою спільно (квартира має 3 кімнати і позволяє спільне проживання); - проблема за даною справою полягає не в тому, що відповідачі нібито чинять перешкоди позивачці у здійсненні нею права користування квартирою, а в тому , що позивачка не хоче користуватися квартирою [ADDRESS] разом з відповідачами. Позивачка хоче користуватися квартирою самостійно і вважає, що відповідачі апріорі не мають права користуватися квартирою [ADDRESS] , Щодо доводів [PERSON] 18.01.2023 до суду надійшли письмові пояснення за підписом [PERSON] (т. І, а.с. 158-159), в яких вона вказує, що позовні вимоги не визнає та підтримує позицію свого чоловіка - [PERSON] . [PERSON] звертає увагу на те, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю позивача та її чоловіка, тобто батька [PERSON] ( [PERSON] ), який також має право розпоряджатися нею і який не згодний з вимогами позивача. [PERSON] зауважує, що в цій квартирі вона проживала та була зареєстрована до свого шлюбу з [PERSON] , а після їх одруження батько [PERSON] та безпосередньо сама позивач надали згоду на проживання у квартирі [ADDRESS] для всієї її сім`ї. Тобто, на думку [PERSON] , її сім`я заселилися до квартири законно та законно отримала право на користування зазначеною квартирою. При цьому, [PERSON] наголошує, що існує усна домовленість, що зазначена квартира [ADDRESS] буде постійним житлом для її сім`ї і потім буде переоформлена на них. Саме тому вони проживають в квартирі [ADDRESS] майже 18 років без претензій з боку власників, її батьків, у тому числі з приводу утримання квартири. Зі слів [PERSON] , позивач з 2006-2007 р.р. не проживає в зазначеній квартирі, оскільки разом з чоловіком вже багато років проживає фактично у іншому їх будинку ( [ADDRESS] , даний будинок є належним житлом з великою площею та зручними умовами проживання, в якому позивач проживає орієнтовано 15 років. На думку [PERSON] , позивач підняла питання щодо виселення моєї сім`ї саме після того як мій батько - [PERSON] сказав позивачу, що хоче розлучитися з нею, а [PERSON] його підтримала. Саме після цього позивач стала негативно відноситися до сім`ї [PERSON] та намагатися провокувати мого чоловіка на сварки. Крім того, [PERSON] звертає увагу на те, що позивач за наданим позовом намагається виселити також і її неповнолітніх дітей, які проживають в зазначеній квартирі [ADDRESS] з самого народження, проте виселення дітей невідомо куди призведе до психологічних проблем та труднощів у дітей, оскільки прийдеться змінити всі умови їх життя. [PERSON] наголошує, що позивач просить виселити її та її дітей без надання житла, але вона не має іншого житла. Щодо правової позиції третьої особи у справі 10.11.2022 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.11.2021 щодо розв`язання спору про виселення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т. І а.с. 107-110). У супровідному листі до вказаного висновку орган опіки просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , справу розглянути без участі представника Служби у справах дітей. 20.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення Служби у справах дітей (т. І, а.с. 184) в яких ставиться питання про розгляд справи без участі її представника. При цьому, Служба у справах дітей просить при розгляді справи та винесення рішення врахувати інтереси дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Щодо права власності на спірну квартиру та зареєстрованих у ній осіб Позивачем до матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу квартири від 26.11.1991 за змістом якого [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] (т. І, а.с. 41-42). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (т. І, а.с. 119) [PERSON] (до заміжжя - [PERSON] ) 25.07.1981 уклала шлюб з [PERSON] (далі - [PERSON] ). З жовтня 2022 року в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває справа № 760/14197/22 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (т. І, а.с. 120). З листопада 2022 в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває справа № 760/16358/22 про поділ майна подружжя [PERSON] (т. ІІ, а.с. 112-114, 141), в т.ч. квартири [ADDRESS] (т. ІІ, а.с. 118-121). Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем, на час придбання квартири [ADDRESS] [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Як стверджує позивач, вказана квартира була придбана нею за грошові кошти, які їй подарувала її мати - [PERSON] , проте доказів наведеного до матеріалів справи не додано. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих станом на 29.09.2022 та 04.10.2022 осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою з 19.10.2021 зареєстрована [PERSON] , [INFO] (т. І, а.с. 72, 78). Згідно з рішенням Київської міської ради від 10.11.2016 № 315/1319 бульвар [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (http://consultant.parus.ua/?doc=0ADQKF5730&abz=IWBHE). Щодо згоди одного з співвласників на проживання у спірній квартирі відповідачів За змістом нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 11.01.2023 (т. ІІ, а.с. 3), викладено наступне: « [PERSON] , даною заявою підтверджую, що з 25.07.1981 р. знаходжусь у шлюбі з громадянкою України [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] . Під час шлюбу 26.11.1991 р. нами була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира) на підставі договору купівлі-продажу. Дана квартира за договором була придбана та зареєстрована тільки на ім`я моєї дружини - [PERSON] , однак є спільною сумісною власністю подружжя. Даною заявою я підтверджую, що в зазначеній квартирі фактично багато років з нашого спільного дозволу проживає наша донька - [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , разом зі своєю сім`єю: [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , та неповнолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON] . Цією заявою я, як співвласник квартири, надаю згоду і на подальше фактичне проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , моїй донці ( [PERSON] ) разом із її сім`єю, а також не погоджуюсь із будь-якою вимогою [PERSON] про виселення доньки з її чоловіком та їх дітьми.» Щодо об`єктів нерухомості, належних на праві власності позивачу Відповідно до інформаційної довідки від 19.02.2023 (т. І, а.с. 215-216) [PERSON] належить на праві власності: -квартира [ADDRESS] (на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1991); -1/9 квартири [ADDRESS] (на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10.04.2012); Садовий будинок [ADDRESS] . За змістом акту від 24.12.2022, складеного головою ради масиву, головним бухгалтером, електриком та членом кооперативу об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» (т. І, а.с. 218): «Провели обстеження побутових умов в дачному будинку за вище вказаною адресою що належить [PERSON] . При обстеженні дачного будинку зафіксовано: температура в приміщенні +5 градусів за Цельсієм при температурі на вулиці +2 градуси. З побутових умов є тільки газове підключення тільки до газплити для приготування їжі. Відсутнє опалення (котел вийшов з ладу), водопостачання електричне зі скважини, тому водопостачання вкрай не стабільне через обмежене електропостачання ДЕТЕКом, електропостачання інколи відбувається через 36 годин. Генератора та інших джерел електропостачання не має.» Щодо місця реєстрації та фактичного проживання відповідачів Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, останні 15 років відповідачі разом зі своїми дітьми проживають у спірній квартирі ( [ADDRESS] ), будучі весь цей час зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно усних пояснень відповідачів, наданих у судовому засіданні 31.08.2023, реєстрація місця проживання за адресою [ADDRESS] була вчинена виключно з метою стати в чергу на поліпшення житлових умов, наміру фактичного проживання за такою адресою подружжя не мало. Так, як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.10.2004 (т. І, а.с. 123) 02.10.2004 донька позивача - [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] та після одруження взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] ». За змістом довідку Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільського РДА від 29.09.2022 (т. І, а.с. 73) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 14.08.1984 по теперішній час. Згідно з відомостями, зазначеними у довідці Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільського РДА від 29.09.2022 (т. І, а.с. 74) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 01.03.2005 по теперішній час. Разом з тим, як вбачається з відміток у паспорті [PERSON] (т. І, а.с. 139, зворотній бік), [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.09.2004, аз 01.03.2005 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За змістом повідомлення комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.12.2022 (т. І, а.с. 235), згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за: [PERSON] 1/2 ч., [PERSON] - 1/2 ч. на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О. 25.12.1997 № 7782, та зареєстрованого в Бюро 22.03.2001 реєстрова книга 20 за реєстровим №187/30868. Згідно з довідкою голови правління ЖБК «Київ-8» (т. І, а.с. 236) квартира [ADDRESS] , займає площу із трьох кімнат, площа яких становить 12,2 кв.м; 12,3 кв.м; 17.4 кв.м (разом 41,9 кв.м); корисна площа - 68,0 кв.м, у квартирі є всі зручності та має задовільний стан. Як вбачається з довідок голови правління ЖБК «Київ-8» від 12.10.2022, 28.01.2023 (т. І, а.с. 187, 237), в кв. [ADDRESS] зареєстровані 6 осіб: -[PERSON] , [INFO] , -[PERSON] , [INFO] (син), -[PERSON] , [INFO] (донька), -[PERSON] , [INFO] (невістка), -[PERSON] , [INFO] (онук), -[PERSON] , [INFO] (онука). За змістом витягів з реєстру територіальної громади від 13.02.2023 (т. І, а.с. 188-189), за адресою: [ADDRESS] також зареєстровані: -[PERSON] , [INFO] - з 13.02.2023, -[PERSON] , [INFO] - з 13.02.2023. Відповідно до акту обстеження житлових умов від 13.01.2023 (т. І, а.с. 243), трьохкімнатна квартира [ADDRESS] утримується в належному санітарно-технічному стані; в двох кімнатах на шпалерах стін спостерігаються сліди залиття, які потребують ремонту; житловий будинок має всі зручності: обладнаний централізованим опаленням, електропостачанням, гарячим та холодним водопостачанням, водовідведенням, газопостачанням; сантехнічне обладнання знаходиться в справному стані; квартира обладнана меблями необхідними для проживання. Щодо наявності конфліктних відносин між сторонами На а.с. 26, т. І міститься копія відповіді Солом`янського управління поліції від 30.05.2022 за змістом якої під час моніторингу інформаційної підсистеми «Єдиний облік» ITC ІПНП встановлено, що 03.05.2022 о 14.14 на спецлінію «102» надійшло повідомлення [PERSON] , вказану інформацію зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 18837 від 03.05.2022; проведеною перевіркою встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , здійснювався виїзд екіпажем Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП НПУ. Як вбачається з копії відповіді Солом`янського управління поліції від 10.06.2022 (т. І, а.с. 143), адресованої [PERSON] , 31.05.2022 о 14:57 з телефонного № [NUMBER] на спецлінію «102» Головного управління від [PERSON] надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] , зять та донька не впускають до квартири, зазначене звернення було прийнято оператором відділу служби «102» Головного управління та передано до Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві, де його було долучено до матеріалів ЄО № 22812 від 31.05.2022, а також на пульт диспетчера відділу диспетчерської служби УОАЗОР ГУНП у м. Києві для забезпечення реагування. За змістом копії висновку експертного дослідження № 043-128-2022від 02.06.2022 (т. І, а.с. 23-25), зокрема, вказується, що: «Зі слів, 31.05.2022 приблизно о 13:00 зять [PERSON] руками хапав за плечі, штовхав, ударилась ногою о стілець. По медичну допомогу не звертався. Скарги на біль в місцях ушкоджень, головний біль, підвищення артеріального тиску. При судово-медичному дослідженні у [PERSON] , [INFO] , мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців. Вказані тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупих предметів, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.» Постановою від 23.08.2022 Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/6677/22 (т. І, а.с. 144-145) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 170,00 грн. За змістом зазначеної постанови суду від 23.08.2022 вказується, зокрема, наступне: «31 травня 2022 р. приблизно 14.00 год. за місцем свого проживання: [ADDRESS] , гр. [PERSON] вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного та економічного характеру відносно своєї тещі [PERSON] , а саме - не впускав її до квартири, чим міг завдати психологічних та економічних травм. [PERSON] в судовому засіданні вказані обставини підтвердив частково. Вказував, що конфлікт мав місце, але причиною конфлікту є дії його тещі. 31.05.2022 р. він разом із дружиною були в магазині та їм зателефонували діти, які повідомили, що бабуся виганяє їх із квартири. Приїхавши через півгодини до квартири застали [PERSON] із її сестрою, а діти були у своїх кімнатах в стані істерики. Стверджував, що був словесний конфлікт, який закінчився викликом поліції. [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що через її стан здоров`я вони домовились, що 31.05.2022 р. [PERSON] приїздить за ключами від квартири. Однак, приїхавши до квартири її не пускали, та [PERSON] заподіяв тілесні ушкодження. На підтвердження надала фото. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що 31.05.2022 зателефонували діти та повідомили, що приїхала бабуся. Приїхавши через півгодини додому побачила [PERSON] із сестрою, а діти були по своїм кімнатам в істериці. Потім розпочався словесний конфлікт між [PERSON] та [PERSON] через квартиру, однак завдання тілесних ушкоджень не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що 31.05.2022 приїхала із сестрою до квартири за адресою: [ADDRESS] . Приїхавши, вони зачекали батьків та по їх приїзду почав плакати син. Тоді почався конфлікт під час якого [PERSON] почав витолкувати [PERSON] із квартири. Вона хотіла пройти до кімнати, але він її не пускав та наніс тілесні ушкодження.» На а.с. 229-231 т. І міститься копія постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 760/6673/22 якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. За змістом зазначеної постанови суду від 12.07.2022, вказується, зокрема, наступне: «Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №891175 від 31.05.2022, [PERSON] , 31.05.2022, о 14:00 год., перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила насильство в сім`ї психологічного характеру відносно свого зятя гр. [PERSON] , а саме чинила психологічний тиск на нього, обвинувачуючи останнього, що він хоче відібрати її квартиру з меркантильних міркувань, чим могла завдати психологічної травми, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. У судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення, вважала, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки будь-яких протиправних дій, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст.173-2КУпАП, вона не вчиняла. Крім того, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують обставини, викладені в протоколі.» Згідно з викладеним у відповіді Солом`янського управління поліції від 23.01.2023 (т. І, а.с. 232), звернення [PERSON] 10.01.2023 на лінію 102 з приводу домашнього насильства, зареєстроване в Солом`янському УП ГУНП у м. Києві до ЄО № 1591 від 10.01.2023, в Солом`янському управлінні поліції, розглянута; по даному факту проведено перевірку; згідно рапорту інспектора протидії домашньому насильству відділу превенції Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, відносно зятя [PERSON] - [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП а також проведено бесіду про відповідальність за вчинення домашнього насильства відповідно до законодавства України, роз`яснено у чому саме полягає протиправність його дій, поінформовано про спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству, які можуть застосовуватись до нього норми адміністративного та кримінального законодавства у разі вчинення ним повторних фактів домашнього насильства. Вказаний протокол перебуває на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва - справа № 760/829/23 (т. І, а.с. 238). Щодо майнового стану відповідачів Як вбачається з інформаційної довідки № 301265117 від 10.05.2022 (т. І, а.с. 27-28) [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,15020 га, кадастровий номер 3221480401:01:006:0097. За змістом інформаційної довідки № 301264920 від 10.05.2022 (т. І, а.с. 29-30) [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0861 га, кадастровий номер 3221480401:01:006:0005. Згідно з інформаційною довідкою № 301265165 від 10.05.2022 (т. І, а.с. 33-34) [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/4 земельної ділянки площею 6,073 га, кадастровий номер 3221482000:06:006:0037. За змістом долученої відповідачем [PERSON] до матеріалів справи копії договору про поділ спадщини від 15.01.2021 (т. І, а.с. 121-122), зокрема, вказується, що: «Цей договір є підставою для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом: [PERSON] : на земельну ділянку площею 0,0861 га, розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, кадастровий номер якої: 3221480401:01:006:0005; на земельну ділянку площею 0,1502 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер якої: 3221480401:01:006:0097; на 1/4 (одну четверту) частину земельної ділянки площею 6,0730 га, розташованої за адресою: Київська область, Васильківський район, Данилівська сільська рада, кадастровий номер якої: 482000:06:006:0037.» Згідно з повідомленням від 27.02.2023 Головного сервісного центру МВС України (т. ІІ, а.с. 94) щодо надання інформації про зареєстровані транспортні засоби за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , за наявною інформацію станом на 24.02.2023, яка міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів: - 15.01.2009 за вказаною особою був зареєстрований транспортний засіб CITROEN NEMO, 1360 куб.см., (2008) № куз, [NUMBER] - вторинна реєстрація тз, придбаного в торговельній організації (ВРЕР-5 УДАІ В м. Києві), 05.11.2013 тз перереєстровано на нового власника; - 13.09.2007 за вказаною особою був зареєстрований транспортний засіб SEAT CORDOBA 2.0,1984 куб.см., (2007) № куз. [NUMBER] - реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації в розстрочку (ТСЦ 8044). Відповідно до інформаційної довідки № 301265454 від 10.05.2022 (т. І, а.с. 31-32, 238) [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер 3220881301:01:019:0592. Відповідно до повідомлення Головного сервісного центру МВС України від 15.02.2023 (т. І, а.с. 239), згідно з даними, які містяться в ЄДРТЗ, 14.09.2021 територіальним сервісним центром № 3246 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області здійснено перереєстрацію транспортного засобу FORD FOCUS, 2017 року випуску, VІN [NUMBER], об`єм двигуна 1999 см3, на нового власника - [PERSON] на підставі укладеного в ТСЦ № 3246 договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3246/2021/2794395. Щодо висновку органу опіки та піклування За змістом висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.11.2021 № 108-9632 щодо розв`язання спору про виселення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т. І а.с. 107-110), викладено наступне: «Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за поданням служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - служба) розглянув питання про доцільність виселення [PERSON] , [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У порядку статті 19 Сімейного Кодексу України надаємо висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. 25.10.2022 [PERSON] та [PERSON] було запрошено до служби для надання пояснень по справі. В ході спілкування було з`ясовано, що [PERSON] (донька [PERSON] ) проживає у спірному житлі з 1991 року, тобто з моменту придбання квартири, а [PERSON] з 2004 року за домовленістю з [PERSON] . Діти проживають в квартирі від народження. Перешкод у здійсненні права власності позивачу ніхто не чинить, вона має вільний доступ до житлового приміщення. Стосовно переїзду до іншого житлового приміщення, де родина має реєстрацію місця проживання, а саме до квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , батьки дітей пояснили наступне. [PERSON] дійсно має частку у праві приватної власності, але проживати у вказаній квартирі не уявляється можливим, оскільки там проживає певна кількість осіб, а саме: батько [PERSON] та його сестра з чоловіком та двома дітьми, 2013 та 2014 року народження. Іншого житла, де родина могла б проживати, у [PERSON] та [PERSON] немає. 02.11.2022 працівниками служби було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , обстежено умови проживання дітей та складено відповідних акт. Під час обстеження було встановлено, що діти забезпечені всім необхідним відповідно до віку та потреб, мають окремі спальні місця, місця для розвитку та навчання. Батьками створені належні умови для проживання дітей. В ході спілкування з дітьми було з`ясовано, що вони проживають за вказаною адресою від народження, відвідують школу та гуртки поблизу будинку. З бабусею, [PERSON] , стосунки напружені. Від переїзду відмовляються. Основний документ, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, - Закон України «Про охорону дитинства», стаття 18 якого забезпечує право дитини на користування житлом її батьків та право на проживання в житлових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Право дитини на житло є одним з основних прав, адже без мінімальної забезпеченості житлом і майном нормальне існування дитини просто неможливе. Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Тобто право дитини на користування житлом, право на користування яким мають її батьки, встановлено законом і є похідним від відповідного права батьків. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням Інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Положення Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства», дають право стверджувати, що законодавчі акти вимагають здійснення контролю за збереженням житлових та майнових прав дітей, забороняють зменшення житлової площі або погіршення умов проживання дітей. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Виселення неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав дітей та порушення охоронюваних законом інтересів. З огляду на викладене,

Outcome: approved