Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до відповідача про визнання спадкоємцем четвертої черги, визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги та визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 2/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло та свідоцтвом про право на спадщину за законом. Відповідач рідний брат померлого [PERSON] вже понад 35 років проживає за кордоном, про його місцезнаходження позивачу невідомо. Відповідно до рішення Южного міського суду Одеської області від 25 травня 2011 року по справі за №2-о-15/2011 [PERSON] визнано опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] . Хоча прямих родинних зв`язків між позивачем та померлим немає, але позивач завжди вважала його своєю сім`єю та проживала з ним однією сім`єю, вели спільне господарство. Позивач постійно опікувалась [PERSON] , займалася його лікуванням, забезпечувала усім необхідним для життя та сплачувала грошові кошти за житлово-комунальні послуги. Позивач приймав участь у похованні померлого [PERSON] . Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно позивачу для подальшої реалізації спадкового права після смерті [PERSON] . Позивач просить суд одержати право на спадкування після смерті [PERSON] , оскільки протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через інвалідність був у безпорадному стані. Ухвалою Южного міського суду Одеської області 08.03.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 13.04.2023 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, справа призначена до судового розгляду, витребувано від приватного нотаріусу Одеського районного нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. інформацію про наявну спадкову справу, відкриту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Южного\~міського суду\~Одеської області\~від 24.05.2023 витребувано від приватного нотаріусу Одеського районного нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. інформацію з оглядового реєстру про наявність або відсутність спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.282-284 ЦПК України. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали заяву, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала останньому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого МТП «Южний» від 20.01.1994 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2011, виданого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Андріадіс В.Ю. (а.с.16,17). Відповідно до рішення Южного міського суду Одеської області від 25 травня 2011 року по справі №2-о-15/2011 [PERSON] , [INFO] , визнано опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] (а.с.10-10зв). На підставі даного рішення [PERSON] виконавчим комітетом Южненської міської ради Одеської області видано посвідчення №4 про призначення її опікуном над недієздатним [PERSON] , його житлом та майном (а.с.11). Відповідач [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки квартири від 27.11.2020 (а.с.19-20). Згідно довідки про склад сім`ї складеною ОСББ «ДЕСАНТУ-12» від 18.01.2023 за №3, зазначено, що [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с.6). Позивач постійно опікувалась [PERSON] , займалася його лікуванням, забезпечувала усім необхідним для життя та сплачувала грошові кошти за житлово-комунальні послуги. Після смерті [PERSON] вона приймала участь у похованні померлого про що свідчить договір-замовлення від 02.10.2022 (а.с.26). Позивач звернулася до Южненської міської нотаріальної контори Одеської області, але їй було повідомлено, що заповіт від імені померлого відсутній та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю (а.с.4). [PERSON] за життя заповіту не склав, отже спадкування проводиться за законом. Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Згідно Акту від 18.01.2023 складеного ОСББ «ДЕСАНТУ-12» вбачається, що за адресою [ADDRESS] , проживали [PERSON] з квітня 2011 року з [PERSON] до моменту його смерті (а.с.7). Таким чином, суд вважає необхідним саме з цієї дати встановити факт проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] , померлого [INFO] до його смерті. Відповідно до положень Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За ч.2\~ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому\~ст.2 Сімейного кодексу України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. За правилами\~ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно із п.21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1264 Цивільного кодексу України\~передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члени сім`ї, тощо. У\~постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд\~зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги, оскільки не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини проживала однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , вони з померлим вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Позивач здійснювала догляд за померлим, опікувалась ним, займалася його лікуванням, забезпечувала усім необхідним для життя останнього, який через інвалідність був у безпорадному стані. А також сплачувала грошові кошти за житлово-комунальні послуги та понесла витрати, пов`язані з його похованням. Позивач прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, в судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. В зв`язку з тим, що позивачем не використане його право на отримання свідоцтва про спадщину в позасудовому порядку, суд вважає, що позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування заявлена передчасно та задоволенню не підлягає. Окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 2/3 частки квартири є відсутність обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачеві. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: partial