Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 198094 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 16920,68 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис незаконним, оскільки станом на час вчинення виконавчого напису була визнана незаконною та нечинною постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині доповнення Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Отже, вчинення вказаної нотаріальної дії є безпідставним. Просив визнати вказаний виконавчий напис від 22.06.2021 № 198094 таким, що не підлягає виконанню. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] , підлягає задоволенню з наступних підстав. Виконавчим написом, вчиненим 22 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст.87 ЗУ «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі дДоговору про відступлення прав вимоги № 180621-ВП від 18.06.2021, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 17062021 від 17.06.2021, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2240-К від 07.05.2020 відступлено право вимоги за кредитним договором № 004-04101-210713 від 21 липня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , за період з 06.05.2020 по 22.06.2021 у розмірі 16920,68 грн., в тому числі: 16870,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,18 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 50 грн. - плата за вчинення виконавчому напису. Згідно постанови державного виконавця Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 20 липня 2021 року вбачається, що на підставі вищенаведеного виконавчого напису державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 66108383. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 22 червня 2021 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Втім, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/200084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса не містив п. 2, на підставі якого приватний нотаріус вчинив виконавчий напис. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 22 червня 2021 року застосував не чинні норми законодавства, які регулювали вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Доказів нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис відповідачем суду не надано. Таким чином оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved