Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину по заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №1-25, виданого 17 січня 1997 року державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори, на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (серія [NUMBER] ). Свою заяву мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 17 січня 1997 року державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори, зазначений будинок належить заявниці. Внаслідок повномасштабного вторгнення військовослужбовців російської федерації на територію України вказаний будинок отримав пошкодження. З метою подання заяви про фіксацію пошкодженого майна та отримання відшкодування завданої шкоди, заявниця звернулася до Центру надання адміністративних послуг ХМР, де їй відмовлено у прийнятті заяви. У вищезазначеному правовстановлюючому документі при написані по-батькові заявниці нотаріусом було допущено помилку, а саме написано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». У зв`язку з цим виникла необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У судове засідання заявник не з`явилася, подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, заяву підтримує повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до актового запису про народження №97, складеного 08.07.1939 року, батьком заявниці [PERSON] , [INFO] , записаний [PERSON] . Згідно актового запису про одруження №553, складеного 12.04.1969 року Міським бюро ЗАГС м.Херона, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Заявниці після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2002 року Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, по-батькові заявниці зазначено « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 17 січня 1997 року державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори, житловий будинок [ADDRESS] належить заявниці. У вищезазначеному свідоцтві по-батькові заявниці зазначено як « [PERSON] », проте згідно паспорту громадянина України , [PERSON] по-батькові записано як « [PERSON] ». Вказана обставина позбавляє можливості належним чином реалізувати заявнику своє право власності на нерухоме майно. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також, згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved