Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

5 липня 2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 16 грудня 2021 року, реєстровий № 45484, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості у розмірі 24148 грн. Вимоги мотивує тим, що в 2022 році позивачу стало відомо про те, що 3 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 45484, вчиненого 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Про наявність факту заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» позивач дізналася з додатку Дія. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. позивач не отримувала. Із заборгованістю перед ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» незгодна. Вважає, що виконавчий напис № 45484 від 16 грудня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Крім того, вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, так як при його вчиненні нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог стягувача, відповідно є таким, що не підлягає виконанню. Нотаріусу не надано або ним належним чином не перевірено документи, надані відповідачем, які підтверджують безспірність заборгованості, як основну вимогу для вчинення виконавчого напису. Наданий нотаріусу кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а значить не є документом, на підставі якого може бути вчинений виконавчий напис. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив не поданий. Тому, зважаючи на наявну в матеріалах справи згоду позивача про можливість розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі заяви відповідача було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 45484, про задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №AG3502980 від 4 жовтня 2018 року за період з 29 грудня 2019 року по 23 жовтня 2021 року в розмірі 24148 грн., в тому числі 12500 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10998 грн. - прострочена заборгованість по несплачених відсоткам за користування кредитом, 650 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 17). Виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. 3 лютого 2022 року на підставі заяви стягувача ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. було відкрито виконавче провадження із виконання виконавчого напису (а.с. 8). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частинами 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У відповідності до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначену постанову доповнено розділом 2 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», якою передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 в частині, зокрема, доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», якою передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Відтак, положення постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662, якими передбачено можливість вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, на підставі зазначеного рішення суду втратили чинність. Висновки суду по суті спору. Нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору - документу, який відсутній у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України, які втратили чинність. Підставою для задоволення позову є вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору - документу, за яким виконавчий напис не міг бути вчинений. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Щодо доводів про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог стягувача, то суд їх також вважає слушними, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження безспірності, зокрема, погодженого розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статті 141 ЦК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved