Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

У квітні 2023 року Маріупольський міський центр зайнятості (далі Центр зайнятості) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю, в обґрунтування якого посилається на те, що 28.12.2021 року відповідач звернувся до центру зайнятості з особистою заявою про надання статусу безробітного, на підставі якої йому було надано статус безробітного з 28.12.2021 року, та згідно з якою відповідача було ознайомлено під особистий підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, визначеними Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-ІІІ. Відповідач перебував на обліку в центрі занятості у період з 28.12.2021 року по 08.02.2022 року, та відносно нього центром зайнятості було прийнято наступні рішення: НТ 211228 від 28.12.2021 року: надати статус безробітного з 28.12.2021 року, призначити допомогу по безробіттю з 28.12.2021 року по 22.12.2022 року, розпочати виплату по безробіттю з 28.12.2021 року; НТ 220209 від 09.02.2022 року: припинити виплату допомоги по безробіттю та припинити реєстрацію з 09.02.2022 року у зв`язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації в якості безробітного; НТ 220823 від 23.08.2022 року: повернути кошти з 28.12.2021 року по 08.02.2022 року, сума боргу 8635,39 гривень. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду, фахівцями Центру зайнятості було проведено звірку даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення. За результатами звірки з даними ПФУ було виявлено, що на момент реєстрації в Центрі зайнятості як безробітного, а саме з 06.12.2021 відповідач працював на умовах трудового договору в ТОВ «Нова пошта», про що фахівцями Центру зайнятості було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 07-08/22 від 23.08.2022. На запит Маріупольського міського центру зайнятості від ТОВ «Нова пошта» надійшов лист із копіями документів на підставі яких встановлено, що відповідач працював згідно штатного розпису та отримував заробітну плату в ТОВ «Нова пошта» з 06.12.2021 по 20.01.2022. Відповідно до висновків акту розслідування страхових випадків: [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Нова пошта» з 06.12.2021 по 20.01.2022, та не повідомив про факт зайнятості під час реєстрації в Центрі зайнятості 28.12.2021. Таким чином, встановлений факт подання недостовірних відомостей під час реєстрації у центрі зайнятості. Наказом Центру зайнятості №60 від 24.08.2022 року було прийнято рішення про відшкодування [PERSON] допомоги по безробіттю у сумі 8635,60 гривень. З метою досудового врегулювання спору позивачем на електронну адресу відповідача та на месенджер Whats App направлено лист - повідомлення за вих.№02/702/01-23/22 від 24.08.2022 стосовно добровільної сплати отриманої допомоги по безробіттю, проте на день складання позовної заяви заборгованість не погашена. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 8635,69 гривень незаконно отриманої допомоги по безробіття та судові витрати. Ухвалою суду від 05.06.2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав на адресу клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» та надіслання судової повістки на його електрону адресу, проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.12.2021 року [PERSON] звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, на підставі якої 28.12.2021 року йому було надано статус безробітного, та згідно з якою відповідача було ознайомлено під особистий підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, визначеними Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-ІІІ. 28.12.2021 року наказом НТ 211228 Маріупольського міського центру зайнятості [PERSON] надано статус безробітного з 28.12.2021 року, призначено допомогу по безробіттю з 28.12.2021 року по 22.12.2022 року, розпочато виплату по безробіттю з 28.12.2021 року. 09.02.2022 року наказом НТ 220209 Маріупольського міського центру зайнятості [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію з 09.02.2022 року у зв`язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації в якості безробітного. При здійсненні обміну інформацією з Пенсійним Фондом України позивачем було виявлено порушення умов перебування відповідача на обліку як безробітної в період отримання допомоги по безробіттю, а саме перебування у трудових відносинах з ТОВ «Нова пошта». На запит Маріупольського міського центру зайнятості від ТОВ «Нова пошта» надійшов лист із копіями документів на підставі яких встановлено, що відповідач працював згідно штатного розпису та отримував заробітну плату в ТОВ «Нова пошта» з 06.12.2021 по 20.01.2022. 23.08.2022 року Маріупольським міським центром зайнятості складено Акт №07-08/22 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно висновків якого встановлено, що [PERSON] дійсно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Нова пошта» з 06.12.2021 року по 20.01.2022 року, а саме - встановлений факт подання недостовірних відомостей під час реєстрації у центрі зайнятості. Таким чином, встановлено, що відповідач [PERSON] , перебуваючи на обліку як безробітний, не повідомив Маріупольський міський центр зайнятості про перебування у трудових відносинах з в ТОВ «Нова пошта» з 06.12.2021 року, відтак не належав до числа безробітних осіб та не мав підстав на отримання допомоги по безробіттю. 23.08.2023 року Маріупольським міським центром зайнятості видано наказ № НТ220823 про прийняття рішення щодо відшкодування [PERSON] коштів отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 8635,69 гривень. 24.08.2023 року з метою досудового врегулювання спору Маріупольським міським центром зайнятості позивачем на електронну адресу відповідача та на месенджер Whats App направлено лист - повідомлення за вих.№02/702/01-23/22 від 24.08.2022 стосовно добровільної сплати отриманої допомоги по безробіттю, однак кошти в добровільному порядку не повернуті. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», регламентує, що страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Згідно із статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Згідно із ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частина 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону. Відповідно до сформованої правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові № 753/9858/17-ц від 12.04.2018, визначено, що задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що особа, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю, у порушення вищевказаних вимог закону не подав своєчасно відомості про його трудові відносини, що є підставою для стягнення з нього виплаченої за вищевказаний період допомоги по безробіттю. Аналіз наведених норм закону та статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» свідчить, що надміру сплачені, безпідставно нараховані суми допомоги по безробіттю можуть бути утримані за умови зловживань з боку заявника або умисного подання недостовірних даних. Відзиву на позов та доказів, які спростовують позовні вимоги, відповідачем суду не надано. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в період перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості також перебував у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ «Нова пошта», а тому не мав права отримувати передбачені законом соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», суд дійшов висновку, що за період з 28.12.2021 року по 22.12.2022 року сума допомоги по безробіттю, отримана відповідачем, в загальному розмірі 8635,69 гривень підлягає стягненню з останнього, як незаконно отримана, в наслідок чого суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2684 гривень.

Outcome: approved