Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 23 липня 2021 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На тепер [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач відмовляється припинити шлюб через органи РАЦС, тому позивач просить суд розірвати шлюб, відновити їй дошлюбне прізвище, а також стягнути понесені судові витрати. Позивач направила на адресу суду заяву (а.с.5), в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, термін на примирення просить не надавати. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України (а.с. 22). Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 23 липня 2021 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, про що був складений відповідний актовий запис № 05. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 19 травня 2023 року (а.с.7). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. Крім того, належить відновити прізвище позивачу на дошлюбне. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 12 червня 2023 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: approved