Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач 25 травня 2023 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з частини до частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до повноліття дитини. Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 березня 2012 року, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На час звернення до суду [PERSON] не мала роботи, що ставило її у скрутне матеріальне становище, а позивач погодився сплачувати аліменти в розмірі частини. В 2020 році позивач втратив роботу, не мав доходу, тому виплата аліментів у вказаному розмірі стала для позивача непомірним тягарем. Заборгованість позивача зі сплати аліментів становить 240\~008,00 грн. Матеріальний стан позивача суттєво погіршився, а матеріальний стан відповідача змінився в бік покращення. Відповідач працює директором магазину «Алло» та отримує хорошу заробітну плату. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні 17 серпня 2023 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. У відзиві на позов відповідач, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні. Представник позивача письмово просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач письмово просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 31 березня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від сумісного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Згідно довідки про розмір заборгованості від 14 квітня 2023 року № 76763/20, виданої Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах містах Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 01 квітня 2023 року у [PERSON] існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 240\~008 грн. (а.с. 12). Позивач призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НАСВ м. Львів (а.с. 13-14). [PERSON] на теперішній час працює на посаді керуючої магазином у ТОВ «Алло», її середньомісячна заробітна плата становить 7\~930,00 грн. (а.с. 41). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ці ж самі положення закріплено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на одну дитину можуть бути стягнуті в розмірі однієї чверті заробітку платника аліментів. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану одержувача аліментів (відповідача), в порівнянні з її матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що матеріальний стан відповідача змінився після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних з позивача аліментів з 1/2 частини з усіх видів заробітку та доходів до 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved