Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

05.07.2023 Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради звернувся до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що останній є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23.10.2021 дитину відібрано в батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина. З 22.09.2021 малолітній [PERSON] перебував у КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок інтернат», а з 08.12.2022 - влаштований в прийомну сім`ю, де знаходиться і на даний час. 30.03.2023 до Служби у справах дітей звернувся [PERSON] із заявою про надання висновку щодо доцільності повернення в його родину малолітнього сина. Але на той час відповідач не створив належних умов для повернення дитини, тому рішенням комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської селищної ради від 18.04.2023 було перенесено розгляд зазначеного питання. Здійснюючи заходи щодо можливого повернення малолітнього [PERSON] в сім`ю батька селищна рада сприяла працевлаштуванню відповідача, але останній пропрацював лише місяць, вживав алкоголь у робочий час, залишав без попередження роботу. Заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина становить 59266 грн. 87 коп. Необхідні рекомендовані заходи щодо повернення сина [PERSON] не здійснив. Останній перебуває на обліку як такий, що потрапив у складні життєві обставини, бо схильний до вживання алкогольних напоїв. Посилаючись на викладене, а також на те, що [PERSON] своєю поведінкою та способом життя вже допустив відібрання в нього дитини, з того часу свого ставлення не змінив та продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків щодо належного догляду та виховання своєї дитини, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . У судове засідання представник Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 41). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 40). Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] , [PERSON] (а. с. 11). 08.09.2021 Виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради Сумського району прийнято рішення про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від батьків та тимчасове поміщення до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» (а. с. 12). 22.09.2021 малолітнього [PERSON] зараховано на цілодобове перебування до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» (а. с. 14). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23.10.2021 малолітнього [PERSON] відібрано від батьків [PERSON] , [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а також стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина на користь закладу чи особи, в якої буде перебувати дитина на вихованні (а. с. 23-25). Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Сумського району від 08.12.2021 малолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а. с. 13). З 08.12.2022 [PERSON] влаштований на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] , [PERSON] (а. с. 15). Як вбачається з інформації Служби у справах дітей, КУ «Центр з надання соціальних послуг» Миколаївської селищної ради та характеристики [PERSON] від 13.06.2023 раніше відповідач проживав разом зі співмешканкою [PERSON] і дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] зловживали алкогольними напоями, не виконували батьківські обов`язки, ніде офіційно не працювали, жили за рахунок пенсії матері-інваліда і державної соціальної допомоги на дітей. У сім`ї постійно відбувалося вчинення домашнього насильства в присутності дітей. Внаслідок цих обставин було здійснене негайне вилучення дітей без позбавлення батьків батьківських прав. На даний час [PERSON] проживає окремо. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку КУ «Центр з надання соціальних послуг» як така, що потрапила в складні життєві обставини. Відповідачу впродовж всього часу після відібрання дитини наголошувалося на необхідності здійснення ним заходів для повернення дитини: створення належних санітарних умов за місцем проживання, працевлаштування, лікування від алкогольної залежності. У березні 2023 року [PERSON] повідомлено про намір Служби у справах дітей ініціювати питання про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно сина, у зв`язку з чим він звернувся до служби з письмовою заявою щодо повернення сина в його родину. Вказане питання було предметом розгляду комісії з питань захисну прав дитини Миколаївської селищної ради, але рішення прийняте не було через відсутність підстав для повернення дитини, розгляд питання відкладено. [PERSON] надана допомога в працевлаштуванні та наголошено на тому, що він повинен мінімізувати порушення, які перешкоджають поверненню сина. Але останній наданою можливістю не скористався, продовжив вживати спиртні напої, належні умови в будинку не створив, порушував трудовий розпорядок, покинув роботу (а. с. 16-18). Згідно з розрахунком по виконавчому провадженню [NUMBER] заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання [PERSON] за період з 14.09.2021 по 31.03.2023 становить 59266 грн. 87 коп. За цей час відповідач сплатив аліментів у 2022 - 643 грн. 13 коп., у 2023 - 8218 грн. 50 коп. (а. с. 20). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 17.05.2023 умови проживання в будинку відповідача незадовільні, не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. На час обстеження останній мав ознаки алкогольного сп`яніння (а. с. 22). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] (а. с. 7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996, ратифікованої Законом України від 03.08.2006 №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», №10383/09, §100, від 16.07.2015). Європейський суд з прав людини в справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 4 ст. 164 СК України). Тлумачення пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не проявляє до нього інтересу, позов слід задовольнити. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 2684 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved