Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.05.2023 року про передання справи за підсудністю надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб укладений між нею [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 03.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 960. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що спільне проживання у неї з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства між ними фактично припинені на протязі тривалого часу до подання позовної заяви, починаючи з червня 2022 року. З цього часу вони проживають окремо один від одного та повністю припинили шлюбні відносини, а тому подальше спільне життя із збереженням шлюбу неможливе. Розлад між ними носить стійкий характер, відновлення подружнього життя неможливе. Ухвалою суду від 27.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Від позивача до суду надійшла заява в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява в якій він просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. В своїй заяві відповідач зазначив, що спору про місце проживання спільної дитини між ним та дружиною немає та він не заперечує проти того, що малолітня донька після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матір`ю. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи по суті. Сторони перебувають у шлюбі з 03.08.2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 960. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] . Після фактичного припинення шлюбних відносин, за домовленістю з батьком дитини, малолітня донька [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю. Судом на підставі наданих суду матеріалів, з`ясовані фактичні взаємини та обставини сумісного життя подружжя, час припинення між ними шлюбних відносин, мотиви розірвання шлюбу та дійсні причини позову, які у своїй сукупності свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу і сім`ї є неможливим, суперечить інтересам кожного з подружжя, враховуючи небажання та неспроможність подружжя відновити сімейні відносити, а також відсутність наявних перешкод, передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд з огляду на наведене, приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та вважає за можливе та необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, оскільки фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені на протязі тривалого часу до подання позовної заяви, починаючи з червня 2022 року. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, то відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України прохання позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved