Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача в межах вартості майна, одержаного у спадщину від [PERSON] , що помер [INFO] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за кредитним договором в сумі 22784,97 грн. та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 26.09.2013 між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 016/09/2013/0022, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 117 000,00 грн. з терміном кредитування по 25.07.2019 зі сплатою за користування кредитними коштами 18,30 % річних, а за користування кредитними коштами понад термін встановлений в п. 1.3. даного договору зі сплатою 23,30 % річних. Виконання кредитних зобов`язань забезпечено іпотекою придбаного за кредитні кошти житлового будинку [ADDRESS] та земельною ділянкою за цією ж адресою площею 0,25 га з кадастровим номером 1825085501:04:002:0024 (договір іпотеки від 26.09.2013, укладений між банком (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець), а також договором поруки від 26.09.2013 №016/09/2013/0022-П, який укладений між банком та [PERSON] , яка виступила поручителем. 07.10.2014 банку стало відомо про смерть позичальника [PERSON] , який помер [INFO] . 21.01.2015 банк до установ нотаріату Радомишльського району Житомирської області подав вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця [PERSON] погасити борг у загальній сумі 115643,99 грн., яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №26 (спадкова справа №155/2014), та є претензією кредитора до спадкоємців [PERSON] . Вказана вимога (претензія) кредитодавця є в нотаріальній конторі, заведена спадкова справа та про наявність претензії кредитора спадкоємці повідомлені. 29.01.2019 банку стало відомо про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису, відповідно до якого визначено, що власником предмета іпотеки є [PERSON] на підставі ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.10.2015, після чого банк в межах встановлених законом строку змушений був звернутись до неї з позовом про стягнення заборгованості за кредитом померлого з вартості отриманого нею спадкового майна. 01.03.2021 рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області у справі №289/839/19 відмовлено ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з вартості майна іпотеки, отриманої останньою у спадок від позичальника, однак постановою Житомирського апеляційного суду від 22.02.2023 вказане рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено частково в сумі 22784,97 грн. При розгляді справи судом апеляційної інстанції стало відомо про наявність іншого спадкового майна померлого боржника, крім відомого банку, та про те, що до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , крім [PERSON] , що має 1/5 частки спадку, також належать спадкоємці [PERSON] , якому належить 2/5 частки спадкового майна, [PERSON] , якій належить 1/5 частка спадкового майна та неповнолітня дочка [PERSON] - [PERSON] , якій належить 1/5 частка спадкового майна. При цьому, за рішенням суду апеляційної інстанції частки були визначені в неохопленій заповітом частині майна, про існування якого до цього банк не знав та не міг знати. До того ж зі справи №289/2322/14-ц банку стало відомо, що ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.10.2015 визнано укладеною між сторонами мирову угоду, за умовами якої визнано за [PERSON] право власності на цілий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав чоловіку [PERSON] , який помер. Законним представником відповідача - неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України є її мати [PERSON] , яка знала про існування боргу у спадкодавця та не здійснювала ніяких дій для погашення існуючої заборгованості, хоча на підставі ухвали суду від 05.10.2015 половину будинку із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] як законний представник [PERSON] , отримала в інтересах відповідача та зареєструвала на своє ім`я. Ухвалою судді від 08.05.2023 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 151-152). 20.07.2023 на адресу суду від представника виконавчого комітету Радомишльської міської ради надійшла заява, в якій просить суд з метою забезпечення найкращих інтересів дитини відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», оскільки відсутні будь-які відомості про те, що малолітня дитина [PERSON] успадкувала та набула права власності на будь-яке майно чи житло після смерті батька (а.с. 157-158). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Законний представник відповідача в суді позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними та пояснила суду, що стягнення коштів порушить права її малолітньої дитини, так як вона буде вимушена погашати заборгованість за рахунок соціальної допомоги на дитину, що позбавить її та дитину коштів для існування. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ст. 1281 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ст.1282 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 в справі №640/6274/16-ц вказано, що: «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою ст. 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої ст. 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених ст. 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої ст. 1282 ЦК України». У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником, який помер, після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника, і вирішуються у порядку, визначеному ст. 1282 ЦК України. Судом встановлено, що 26.09.2013 між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (кредитором) та [PERSON] (позичальником) укладений кредитний договір №016/09/2013/0022, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 117 000 грн. на придбання житлової нерухомості: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , зі сплатою відповідних процентів за користування кредитом та із терміном кредитування по 25.07.2019 (а.с. 6-8). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №154347541 від 29.01.2019 за договорами купівлі-продажу від 26.09.2013 [PERSON] набув право власності на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 1825085501:04:002:0024, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та на підставі договору іпотеки від 26.09.2013 внесено відомості про заборону на нерухоме майно, розмір основного зобов`язання 117000 грн., іпотекодержатель ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», а іпотекодавцем є [PERSON] (а.с. 16-18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», як кредитор спадкодавця, пред`явив свої вимоги до спадкоємців [PERSON] вимогою (претензією) від 21.01.2015 через державного нотаріуса та приватних нотаріусів Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області, що підтверджується листом приватного нотаріуса Мельниченко Н.М. від 17.11.2016 №628/02-14 (а.с. 13, 14, 15). Так, у листі приватного нотаріуса повідомляється, що 21.01.2015 на адресу нотаріальної контори надійшла претензія кредитора до спадкоємців [PERSON] , заведена спадкова справа №155/2014 та згідно зі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України про наявність претензії спадкоємців повідомлено. Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.10.2015 визнана укладеною між сторонами мирова угода, за умовами якої, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, по 1/2 частині кожному, на житловий будинок із господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав їхньому батьку, який помер. Окрім того, визнано за [PERSON] право власності на цілий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав чоловіку [PERSON] , який помер. Також визнано за [PERSON] право власності на вантажний автомобіль ГАЗ 2752-414, бензопилу та дерев`яну дитячу люльку. Ухвала суду про визнання мирової угоди є чинною та у встановленому законом порядку не скасована (а.с. 19). Зі змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 22.02.2023 у справі №289/839/19 вбачається, що до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , належать: [PERSON] (1/5 частка), [PERSON] (2/5 частки), [PERSON] (1/5 частка) та [PERSON] (1/5 частки), частки визначені в неохопленій заповітом частині. Крім того, цією ж постановою апеляційного суду встановлено факт дотримання позивачем строку пред`явлення вищевказаної вимоги до спадкоємців (а.с. 20-24). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, який обрахований станом на день смерті боржника, тобто на [INFO] , заборгованість за кредитним договором становила 113 924,84 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (строкової) в сумі 105 460,67 грн., заборгованості за кредитом (простроченої) в сумі 5 688,46 грн., заборгованості за процентами (поточної) в сумі 1 946,32 грн. та заборгованості за процентами (простроченої) в сумі 829,39 грн. (а.с. 12). Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Позивач звертаючись із позовом до [PERSON] як до спадкоємиці [PERSON] , мав довести, що спадкодавцю за життя належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та воно було успадковане відповідачем. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач отримала від [PERSON] майно у спадщину і як наслідок набула обов`язку задовольняти вимоги кредитора. Доводи позивача стосовного того, що [PERSON] набула у власність частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в інтересах своєї доньки, тобто відповідачки, є неспроможними, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами (а.с. 17, 19). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed