Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зміну розміру способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] , яка народилася [INFO] (актовий запис про народження № 589, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 19 лютого 2016 pоку). З кінця травня 2022 року у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану та небезпекою перебування для дитини на території України позивач разом з дочкою перебувають у Німеччині у [ADDRESS] . Дитина зареєстрована за зазначеною адресою, навчається у першому класі початкової школи ім. Песталоцці міста Ашаффенбургу. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у справі № 753/6130/22 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 24 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. 08 липня 2022 року головним державним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ MIO (м. Київ) відкрите виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання зазначеного вище судового рішення. З розрахунку заборгованості від 12 жовтня 2022 року вбачається, що відповідач працює у TOB «ЛACTPA», ЄДРПОУ: 43153728, отримує мінімальну заробітну плату, яка за вирахуванням податків становить 5594,75 грн., та сплачує аліменти в розмірі 1398,68 грн. на місяць. Однак позивач зазначає, що після видачу судового наказу про стягнення аліментів змінився матеріальний стан, потреби дитини та виникли інші обставини, які впливають на утримання дитини, а саме: відповідачка свідомо приховує свої доходи з метою мінімізувати розмір аліментів, який має сплачувати на утримання доньки. Окрім того, відповідач орендує окрему двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,3 кв.м., зазначаючи, що вона сплачує орендну плату в розмірі 10 грн. на місяць, хоча за даними ріелторських агенцій мінімальна ціна оренди аналогічної квартири станом на грудень 2022 року становить 6000 грн. на місяць без врахування комунальних витрат. При цьому до видачі судового наказу про стягнення аліментів відповідачка орендувала ту ж саму квартиру, але за 9000 грн. на місяць з урахуванням комунальних витрат. Також позивачеві з матеріалів виконавчого провадження стало відомо про наявність у відповідача станом на 12 жовтня 2022 року на праві власності двох транспортних засобів «Ауді А6» та «Фольксваген Поло». Крім того, в обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що часу видачі судового наказу змінилися матеріальні потреби дитини. Так, з 01 серпня 2022 року дитина зарахована до першого класу початкової школи ім. Песталоцці міста Ашаффенбургу, що вимагає придбання необхідних дитині речей для повноцінного навчання (література, словники, зошити тощо). Окрім того, за червень-грудень 2022 року [PERSON] зросла на 7 сантиметрів, розмір взуття збільшився на 1-1,5 розміру, що вимагає оновлення дитині одягу та взуття, придбання для дитини спального місця, робочого стільця та столу на її зріст тощо. За таких обставин позивач вважає визначений судом розмір аліментів наразі не відповідає вимогам достатності забезпечення повсякденних потреб малолітньої дочки, що є підставою для зміни розміру аліментів та збільшення їх розміру. За підрахунками позивача його витрати на дитину за місяць в середньому складають від 21 000 грн., відтак позивач витрачає значні кошти на утримання дитини, а сума витрачених коштів в рази перевищує розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду. У квітні 2023 року до суду від представника відповідачки надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог, та їх недоведеність. Позивачем не доведено обставин, які можуть бути підставою для зміни способу раніше присуджених аліментів та збільшення їх розміру. Після початку воєнної агресії РФ на території України, позивач разом із донькою виїхали за межі країни, та позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Окрім того, у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває спір між сторонами про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів за судовим наказом. Відповідачка працює у TOB «ЛACTPA» та отримує заробітну плату орієнтовно 5600 грн. і дана обставина не змінилась з часу видачі судового наказу про стягнення аліментів, а твердження позивача про те, що відповідачка свідомо приховує свої доходи з метою мінімізувати розмір аліментів не підтверджений жодними доказами. Не може бути прийнятим до уваги посилання позивача на те, що відповідачка при наявності заробітної плати у розмірі 5600 грн. уклала договір про надання правничої допомоги на суму 9500 грн. а у подальшому орієнтовно на 10000 грн., оскільки вказане жодним чином не доводить отримання відповідачкою доходів у такому розмірі. Що стосується автомобілів відповідачки, представник зазначає, що жоден з автомобілів не був придбаний чи відчужений з моменту пред`явлення заяви про видачу судового наказу і по день пред`явлення даного позову в суд. Договори оренди на які посилається позивач, на момент вирішення даного спору припинили свою дію. Щодо зміни матеріальних потреб дитини, позивач самостійно без погодження з відповідачкою влаштував дитину до німецької школи а посилання на те, що дитина підросла і потребує зміни гардеробу не може бути підставою для задоволення даного позову. Крім того, позивач не надає будь-яких доказів на підтвердження неможливості працевлаштування ним за місцем тимчасового перебування та свідомо замовчує ту обставину, що отримує виплати на себе та дочку в Німеччині перебуваючи під захистом цієї країни, як вимушено переміщена особа. Також відповідачеві на праві власності належать дві земельні, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з урахуванням зазначеного, позивачем не доведено покращення матеріального становища платника аліментів та погіршення матеріального становища отримувача аліментів, відтак наявні всі підстави для відмови у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] , яка народилася [INFO] (актовий запис про народження № 589, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 19 лютого 2016 pоку). Відповідно до змісту позову у зареєстрованому шлюбі сторони по справі не перебувають та ніколи не перебували. З кінця травня 2022 року у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану та небезпекою перебування для дитини на території України, позивач разом з дочкою перебувають у Німеччині у [ADDRESS] . Дитина зареєстрована за зазначеною адресою, навчається у першому класі початкової школи ім. Песталоцці міста Ашаффенбургу, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідно до судового наказом Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у справі № 753/6130/22 з відповідачки на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 24 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що стороною позивача не надано доказів того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні дитини змінилися з часу ухвалення рішення суду про встановлення аліментів від частки доходу відповідачки, позивачем не доведено погіршення його матеріального чи сімейного становища, та/або покращення матеріального становища відповідача, які б поза розумним сумнівом свідчили про необхідність зміни способу раніше присуджених аліментів та їх збільшення. Твердження позивача про те, що відповідачка має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд відкидає, оскільки надані позивачем докази на переконання суду не свідчать про покращення матеріального становища відповідачки. Із отриманої виписки з карткового рахунку відповідачки не вбачається, що її матеріальне становище покращилось та місячний дохід дозволяє їй сплачувати аліменти у розмірі запропонованому позивачем. Посилання позивача на наявність на праві власності у відповідачки двох транспортних засобів як на підставу що свідчить про покращення її матеріального становища, суд вважає хибним, оскільки дані транспортні засоби вже перебували у власності відповідачки на момент видачі судом наказу про стягнення з неї аліментів. Слід також зазначити про те, що з тексту позову та доданих до нього документів не вбачається наявність достатніх обставин, які в силу закону можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів, а пред`явлення позову, на думку суду, є бажанням позивача отримувати аліменти у більшому розмірі ніж встановлені судом в 2022 році. Серед іншого суд надає оцінку тій обставині, що пред`являючи вимогу про збільшення розміру аліментів у розмірі 10500 грн., позивач не надає жодного документального підтвердження, що поточні витрати дитини щомісячно складають 21 000 грн. на місяць. Наведений позивачем у позові розрахунок є орієнтовним та не підтверджений будь-якими доказами, в той час як рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, та їх взаємний зв`язок, суд вважає, що доводи позову не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та достатніх обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру в даному спорі, не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed