Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за невиконання рішення суду у розмірі 14660,51 грн. та 3% річних у розмірі 2694 грн., а разом 17355,28 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2020 року у справі №183/66/20 стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 30923,86 та судовій збір у розмірі 840,80 грн. Рішення набрало законної сили 24.04.2020, виконавчий лист передано до виконавчої служби. У порядку примусового виконання позивачу сплачено заборгованість у повному обсязі 17.02.2023. Зволікання з виконанням судового рішення призвело до знецінення грошових коштів, а тому на підставі ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати та 3% річних у вищезазначеному розмірі. Ухвалою суду 12.04.2023 відкрито спрощене провадження у справі, призначено справу до розгляду з повідомленням (викликом) сторін. 19.05.2023 від відповідачки надійшов відзив у якому просить у позові відмовити. Вважає, що інфляційні втрати не підлягають нарахуванню, оскільки основне грошове зобов`язання було виражене в іноземній валюті. Вважає, що про порушення своїх прав відповідач дізнався 30.12.2019, тобто з дати, коли мало бути виконане грошове зобов`язання за договором позики, а тому позивач пропустив строк позовної давності. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2020 року у справі №183/66/20 стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики від 15.02.2019 у сумі 30923,86 та судовій збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.7-9). На підставі вищезазначеного судового рішення було видано виконавчі листи, відкрито виконавче провадження №6198363. Постановою державного виконавця від 17.02.2023 виконавче провадження у зв`язку з тим, що заборгованість, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто повністю (а.с.10-11). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Оскільки відповідач має грошові зобов`язання перед позивачем, які виникли на підставі судового рішень, відповідач порушив вказані грошові зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що зобов`язання виникло стосовно грошових коштів в іноземній валюті, оскільки зазначене спростовується рішенням суду у справі №183/66/20 та змістом постанови про закінчення виконавчого провадження. Безпідставними є твердження відповідача про пропуск строку позовної давності позивачем, оскільки невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення почалося з дня набрання ним законної сили 24.04.2020, отже позивач звернувся з позовом в межах трирічного строку позовної давності. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд визнає його правильним. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати на загальну суму 14660,51 грн. та 3% річних на загальну суму 2694,77 грн., а разом - 17355,28 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved