Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

04 серпня 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, яку в квітні 2023 року уточнила та просила суд визнати незданий в експлуатацію житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , частки яких в даному майні є рівними; визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , права та обов`язки забудовника 1/2 частини закінченого але незданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який складається з: житлового будинку літ. Л-2; прибудови літ. л-1; літня кухня літ. Б; погріб літ. під Б; сарай літ. М; літній душ літ. Н; вбиральня літ. О; вольєр літ. П; ворота-металеві в металевих стовпах, з наповненням металевим листом №1; хвіртка-металева в цегляних стовпах, пофарбована №2; огорожа-профлист в металевих стовпах на бетонному цоколі №3; колодязь водопровідний-цегляний №4; хвіртка-металева сітка в металевих стовпах в металевому каркасі №5; огорожі-з металевої сітки в металевих стовпах №6; яма вигрібна-з цегли, ізоляція стін і днища із глини №7; хвіртка дерев`яна в металевих стовпах №8; огорожі-дерев`яна в прорізах, не фарбована в металевих стовпах №9; змощення-тротуарна плитка, з фігурних елементів брукування з засипкою цементно-пісчаною сумішшю № І; колодязь-питний зі зібраних залізобетонних кілець діаментром до 1,0 м літ. к., розташований за адресою: [ADDRESS] , в тому числі право здачі та введення в експлуатацію, подання декларації про готовність об`єкта, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, право на відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку; залишити за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , права та обов`язки забудовника 1/2 частини закінченого але незданого в експлуатацію житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який складається з: житлового будинку літ. Л-2; прибудови літ. л-1; літня кухня літ. Б; погріб літ. під Б; сарай літ. М; літній душ літ. Н; вбиральня літ. О; вольєр літ. П; ворота-металеві в металевих стовпах, з наповненням металевим листом №1; хвіртка-металева в цегляних стовпах, пофарбована №2; огорожа-профлист в металевих стовпах на бетонному цоколі №3; колодязь водопровідний-цегляний №4; хвіртка-металева сітка в металевих стовпах в металевому каркасі №5; огорожі-з металевої сітки в металевих стовпах №6; яма вигрібна-з цегли, ізоляція стін і днища із глини №7; хвіртка дерев`яна в металевих стовпах №8; огорожі-дерев`яна в прорізах, не фарбована в металевих стовпах №9; змощення-тротуарна плитка, з фігурних елементів брукування з засипкою цементно-пісчаною сумішшю № І; колодязь-питний зі зібраних залізобетонних кілець діаментром до 1,0 м літ. к., розташований за адресою: [ADDRESS] , в тому числі право здачі та введення в експлуатацію, подання декларації про готовність об`єкта, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, право на відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 4\~649,00 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 8\~008,00 грн., а всього 12\~657,00 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі(а.с.227). Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В своїх письмових поясненнях, представник відповідача зазначав, що позивачем обраний невірний спосіб захисту(а.с.218). Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 грудня 2003 між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом серія та номер: [NUMBER] видане 15.12.2003 виконкомом Підгородненської міської ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, актовий запис №122. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірваний. 15 жовтня 2019 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія та номер: [NUMBER] видане 15.10.2019 виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис №260. У зв`язку прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] . Однак шлюб не складався та був розірваний. 05 травня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія та номер: [NUMBER] видане 05.05.2023 Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №221. У зв`язку з цим прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] . Під час перебування у шлюбі подружжям [PERSON] було придбано нерухоме майно, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.06.2007 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. Дане домоволодіння було зареєстроване на ім`я відповідача. На теперішній час вулиця та район були перейменовані з Червоноармійська на [PERSON] та район з Дніпропетровський на Дніпровський. Після чого сторонами було прийнято рішення щодо знесення придбаного домоволодіння та будівництво нового. 3 листопада 2008 року відповідачем до виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району була подана заява щодо надання дозволу на зніс існуючого домоволодіння та будівництва нового домоволодіння. 19 листопада 2008 року рішенням №228 виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району вирішено надати дозвіл [PERSON] на будівництво житлового будинку на 3 кімнати житловою площею 51,00 кв.м, загальною площею 134,40 кв.м по типовому проекту «будинок в примулах 3» по [ADDRESS] на земельній ділянці 1000 кв7м, договір купівлі-продажу житлового будинку ВЕР №381060, від 14.06.2007, старий будинок під зніс. Після чого, сторонами було розпочато будівництво в результаті чого старе домоволодіння було знесено та побудоване нове домоволодіння, яке є завершеним в повному обсязі. Будівництво нового домоволодіння та його завершення підтверджується технічним паспортом виготовленим 30.11.2018 ФОП [PERSON] за яким домоволодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. Л-2; прибудови літ. л-1; літня кухня літ. Б; погріб літ. під Б; сарай літ. М; літній душ літ. Н; вбиральня літ. О; вольєр літ. П; ворота-металеві в металевих стовпах, з наповненням металевим листом №1; хвіртка-металева в цегляних стовпах, пофарбована №2; огорожа-профлист в металевих стовпах на бетонному цоколі №3; колодязь водопровідний-цегляний №4; хвіртка-металева сітка в металевих стовпах в металевому каркасі №5; огорожі-з металевої сітки в металевих стовпах №6; яма вигрібна-з цегли, ізоляція стін і днища із глини №7; хвіртка дерев`яна в металевих стовпах №8; огорожі-дерев`яна в прорізах, не фарбована в металевих стовпах №9; змощення-тротуарна плитка, з фігурних елементів брукування з засипкою цементно-пісчаною сумішшю № І; колодязь-питний зі зібраних залізобетонних кілець діаментром до 1,0 м літ. к. Також підтверджується висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи №1277-10 виготовлений судовим експертом Івченко Володимиром Володимировичем на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2019. Після закінчення будівництва нового будинку сторони почали проживати в ньому, однак відносини у сторін не склалися, у зв`язку з чим позивач вимушена була з`їхати з домоволодіння. Разом з тим, після завершення будівництва відповідач належним чином право власності на домоволодіння не зареєстрував до теперішнього часу. Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 зроблено висновок, що новостворене нерухоме майно набуває правового режиму житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю . Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, не введений в експлуатацію, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.368 ЦК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 24 січня 2019 року по справі № 729/1170/16-ц (провадження № 61- 25681св18) зробив правовий висновок про те, що «посилання учасників справи на недоведеність фінансової участі іншого з подружжя у придбанні спірної частини будинку не має правового значення, оскільки набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує, поки не спростована. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року (провадження № 6-843цс17)». У іншій Постанові від 26 грудня 2018 року по справі № 689/1206/16-ц (провадження 61-22896св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив провів висновок про те, що у статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Майном, відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки. Відповідно до ст.ст.181, 182 ЦК України, до нерухомих речей належать земельні ділянки та обєкти, розташовані на земельних ділянках, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Такі речі підлягають державній реєстрації. Право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У Цивільному кодексі України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «обєкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «обєкт будівництва» (статті 876, 877, 879 - 881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що обєкт будівництва (обєкт незавершеного будівництва) це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких субєктивних майнових, а також зобовязальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991р. розяснено, що за позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будівництво відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок було не здано в експлуатацію, а тому, за позивачем може бути визнано лише право забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок, до здачі його в експлуатацію, слід вважати незавершеним будівництвом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, як такі що ґрунтуються на законних підставах. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved