Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

6 січня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення спадкоємця від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно. В заяві зазначила, що [INFO] сталася смерть її чоловіка та батька відповідачки [PERSON] , якому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 27.01.2010 року належало право власності на земельну ділянку площею 0,0519 га з кадастровим номером 2310100000:07:084:0100, що розташована у місті Запоріжжі на території обслуговуючого садово-городнього кооперативу «Медик-1» під номером 13. Сторони є спадкоємцями померлого першої черги за законом, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, звернувшись із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Померлий чоловік позивачки за життя переніс інсульт, мав статус особи з інвалідністю, останні роки страждав на тяжку форму онкологічного захворювання, у зв`язку з чим був прикутим до ліжка, не мав фізичної можливості самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, обслуговувати себе, задовольняти елементарні фізіологічні потреби, потребував постійного стороннього догляду, який надавала йому виключно позивачка. Крім того, отримуване ним лікування було дорогим, його щоденна вартість обчислювалась сумами в 1500-3000 грн. Останні тижні життя чоловік знаходився в реанімаційному відділенні медичного закладу, де його постійно відвідувала позивачка. Після смерті [PERSON] лише позивач несла видатки з його поховання та поминання, встановлення надгробного пам`ятника. Відповідачка, яка давно проживає за межами держави, останні п`ятнадцять років життя спадкодавця взагалі не відвідувала батька. Будучи достеменно обізнаною про безпорадний стан здоров`я батька, відповідачка умисно ухилялася від надання йому майнової допомоги, хоча як молода за віком, працездатна та працевлаштована особа мала таку можливість; не опікувалася його інтересами, не брала участі в його утриманні, організації його життєдіяльності. У зв`язку з викладеним позивачка просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця. Ухвалою судді від 12.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. Заходи забезпечення позову, доказів судом не вживалися. Ухвалою суду від 12.01.2021 року витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] в п`ятій Запорізькій державній нотаріальній конторі. На підставі ухвали суду від 02.03.2021 року з комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» та з комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» витребувані амбулаторні картки та історії хвороб [PERSON] 25 травня 2021 року судом надано доручення компетентному суду Російської Федерації про виконання окремих процесуальних дій, а саме: з`ясування у відповідачки, чи визнає вона позов та чи бажає взяти участь в розгляді справи, яке через припинення між державами комунікацій з надання правової допомоги у зв`язку з російською агресією залишилось без виконання. На підставі ухвали суду від 21.09.2022 року підготовче провадження в справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.03.2023 року з комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» витребувані історії хвороб [PERSON] . В судовому засіданні 6 березня 2023 року позивачка звернулась до суду із вступним словом, судом були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . В судове засідання 14 серпня 2023 року позивачка та її представник не з`явились. Представник позивачки надала суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у її відсутність, задоволення позову, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Вказані обставини у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили вирішення справи у відсутність позивачки та її представника. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилася з невідомих причин. Відзив на позов, клопотання про відкладення судового розгляду або про вирішення справи у її відсутність відповідачка не надала. Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди позивача, висловленої в письмовій заяві її представника. Вислухавши позивачку, свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що [INFO] сталася смерть чоловіка позивачки та батька відповідачки [PERSON] , якому належало право власності на земельну ділянку площею 0,0519 га з кадастровим номером 2310100000:07:084:0100, що розташована у місті Запоріжжі на території обслуговуючого садово-городнього кооперативу «Медик-1» під номером 13, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 27.01.2010 року (а. с. 11, 13-19). У встановлений законом шестимісячний строк, а саме: 18 жовтня 2013 року, позивачка подала заяву про прийняття приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Філіповій Л.П. (а. с. 62). Відповідачка 9 серпня 2013 також звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а. с. 48). Свідоцтва про право на спадщину сторони не отримали, як випливає з матеріалів спадкової справи. Звернення позивачки до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину увінчалось винесенням постанови нотаріуса від 07.10.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через неможливість видачі свідоцтва на всю спірну земельну ділянку у зв`язку з прийняттям спадщини двома спадкоємцями, кожному з яких належить право на частину спадкового майна (а. с. 67-70). Правовідносини, що витікають із права на спадкування, внормовані Книгою шостою ЦК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як випливає із змісту ст. 1217 ЦК України. Відсутність заповіту, на підставі якого спадкодавець [PERSON] розпорядився б своїм майном на випадок смерті, зумовило спадкування після його смерті за законом. Коло осіб, які мають право на одержання спадщини за законом в першу чергу, визначено статтею 1261 ЦК України, і до них відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до наведеного положення цивільного законодавства сторони в справі є спадкоємицями першої черги за законом померлого [PERSON] . Склад спадщини утворюють всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Як вже зазначено судом, спадкодавець [PERSON] за життя набув права власності на земельну ділянку площею 0,0519 га з кадастровим номером 2310100000:07:084:0100, що розташована у місті Запоріжжі на території обслуговуючого садово-городнього кооперативу «Медик-1» під номером 13, тому за умови прийняття спадщини з урахуванням рівності часток спадкоємців у спадщині, встановленої статтею 1267 ЦК України, розмір часток кожної із спадкоємців першої черги за законом [PERSON] становить частину спадкового майна. Право на спадкування здійснюється шляхом прийняття спадщини. Згідно із ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини, а статтею 1273 ЦК України передбачено право спадкодавця відмовитися від спадщини, подавши протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, відповідну заяву. Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Сторони здійснили право на прийняття спадщини за внормованою законом процедурою, вчасно звернувшись до нотаріуса з відповідними заявами, як випливає з матеріалів спадкової справи. Свідоцтва про право на спадщину сторони не отримали: позивачка - через відмову нотаріуса вчинити означену нотаріальну дію, втілену у постанові від 07.10.2020 року, відповідачка - тому, що не подала заяви про отримання свідоцтва про право на спадщину. Між тим право на спадкування не є безумовним. Випадки припинення цього права внормовано статтею 1224 ЦК України, що встановлює підстави усунення від права на спадкування і відповідно до якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За роз`ясненнями п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду та піклування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. З наведених положень цивільного законодавства і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України слідує, що спадкоємці можуть бути усунені від спадкування за сукупності передумов, а саме: безпорадного стану спадкодавця, за якого він не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду та піклування (1) та свідомого нехтування спадкоємцем, який може надавати таку допомогу, від її надання (2). Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 205/4674/19, позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Суд у відповідності до ст. 263 ЦПК України враховує означені висновки Верховного Суду при розв`язанні подібних правовідносин, і при вирішенні спору на користь позовних вимог доходить висновку, що позивач довела сукупність обставин, які в силу закону можуть бути передумовою для усунення спадкоємиці від права на спадкування. Безпорадний стан спадкодавця, лікування якого потребувало значних витрат, його потреба в постійному сторонньому догляді підтверджуються як оглянутими судом медичними документами, так і показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] дуже важко хворів, був прикутим до ліжка, догляд за ним здійснювала позивач та її донька, відповідачка жодного разу не провідала батька. Факт ухилення відповідачки від надання майнової допомоги спадкодавцю, який адресував їй відповідні прохання, також доведений позивачкою з застосуванням показань згаданих свідків, які пояснили, що [PERSON] та його дружина, які випробовували скрутне майнове становище через значні видатки на лікування спадкодавця, неодноразово зверталися до відповідачки, яка є фінансово спроможною особою, з проханням про надання допомоги, проте вона, приймаючи на себе зобов`язання з фінансової підтримки батька, жодного разу не виконала своїх обіцянок. За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так як позивачці не сталося можливим отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на тлі того, що вона здійснила дії з прийняття спадщини, її право підлягає захисту у відповідності до обраного нею способу захисту порушеного права.

Outcome: approved