Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

01.03.2021 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до Калинівської міськради Вінницької області та [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень, усунення перешкод в користуванні власністю, в якому просить: поновити їй пропущений процесуальний строк на оскарження рішення 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26 вересня 2013 року № 284 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] »; визнати протиправним та скасувати рішення 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26 вересня 2013 року № 284 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] »; визнати протиправним та скасування рішення 2-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 23 грудня 2020 року № 117 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] »; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку, площею 0,05га. Дані позовні вимоги обґрунтовані тим, що до неї, як покупця, за договором купівлі-продажу від 01.02.2017 року, перейшло право користування на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,25га., на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Так, відповідно до рішення Калинівського райсуду Вінницької області від 19.04.2007 року, встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] в місті Калинівка Вінницької області діда [PERSON] . Визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] в місті Калинівка Вінницької області. Як вбачається з технічних документів, складених на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (дозвіл на будівництво, технічний паспорт, інвентарна справа), загальна площа земельної ділянки під будинком, господарськими будівлями та спорудами складає 1166кв.м., та під городом 644кв.м., а всього 1810кв.м. Таким чином, до неї перейшло право користування на земельну ділянку в тих самих розмірах, що були у її попередніх власників на підставі ст.120, 125 ЗК України, ст.377 ЦК України. Проте, оскаржуваним рішенням 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міськради Вінницької, [PERSON] протиправно наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,10га. (для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд), та 0,0116га. (для ведення особистого селянського господарства). Про вказане рішення, вона дізналася у 2020 році під час ознайомлення в суді з матеріалами інвентаризаційних справ, витребуваних Калинівським районним судом Вінницької області в рамках розгляду ним цивільної справи № 132/885/20, яке грубо порушує її конституційне право на землю, а тому просить поновити їй пропущений строк на його оскарження. Не дивлячись на наявний судовий спір щодо земельної ділянки, 23.12.2020 року Калинівська міськрада Вінницької області, не маючи генерального плану міста, на 2-ій сесії 8-го скликання прийняла рішення № 117 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] », яким надала дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , площею 0,05га., яка фактично знаходиться по [ADDRESS] , та є оспорюваною в суді, та на яку, [PERSON] не має права в порядку безоплатної передачі за приписами ст.ст.116, 118 ЗК України, а тому вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021 року, вказаний позов переданий на розгляд судді Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В., яка ухвалою від 17.03.2021 року відкрила за ним провадження, визначила здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначила підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали судді Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В. від 17.03.2021 року, залишено без задоволення заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Павенського Б.В. про забезпечення позову. У відзиві на позов, Калинівська міськрада Вінницької області просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Дану позицію обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.02.2017 року, позивач [PERSON] придбала житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , на земельній ділянці, площею 0,1000га., кадастровий номер 0521610100:01:067:0075, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після набуття у власність вказаного житлового будинку, [PERSON] скористалась своїм правом згідно ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України, отримала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,10га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (рішення 21-ої сесії 7-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 16.03.2017 року № 68). В силу приписів ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Позивач [PERSON] не навела жодних доказів, що земельна ділянка, орієнтовною площею 0,05га., для ведення особистого селянського господарства, на яку надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташована в межах земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні. Не надано жодних доказів і того, що на земельній ділянці, на яку [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, знаходяться об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди), які належать позивачу. Рішення 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26.09.2013 року № 284 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] », та рішення 2-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 23.12.2020 року № 117 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] », прийняті в межах та в спосіб передбачений чинним законодавством України та жодним чином не порушують права та інтереси позивача [PERSON] 07.06.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Павенський Б.В. посилаючись на положення ч.3 ст.49 ЦПК України, та правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 року у справі № 922/404/19, у зв`язку із прийняттям 7-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області рішення від 26.05.2021 року № 1470 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] , передачу земельної ділянки безоплатно у приватну власність», звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із заявою про зміну предмету і підстав позову, згідно якої просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26 вересня 2013 року № 284 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] »; визнати протиправним та скасування рішення 2-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 23 грудня 2020 року № 117 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] »; визнати протиправним та скасувати рішення 7-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26 травня 2021 року № 1470 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] , передачу земельної ділянки безоплатно у приватну власність»; скасувати запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно- земельну ділянку площею 0,05га. (кадастровий номер 0521610100:01:067:0126) для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , за [PERSON] ; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку, площею 0,05га. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 08.06.2021 року, залишено без задоволення заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Павенського Б.В. про забезпечення позову. У відзиві на позов, представник відповідача [PERSON] - адвокат Катрич П.С. просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, оскільки вони є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону та доказах. Так, оскаржуване позивачем рішення 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26.09.2013 року № 284 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] », прийнято до укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.02.2017 року, а тому права та інтереси позивача не могли бути порушені зі сторони відповідачів. Рішення 2-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 23.12.2020 року № 117 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] », не порушує вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки земельна ділянка, на яку надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, відводиться не для містобудівних потреб. Окрім цього, цим рішення надано лише дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, а не передано земельну ділянку у власність. До позивача [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01.02.2017 року, від [PERSON] могло перейти право користування земельною ділянкою лише площею у розмірі 0,10га., кадастровий номер 0521610100:01:067:0075, для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , і тільки за умови, що таке право було оформлено [PERSON] . Позивач [PERSON] не довела належними доказами, що вона є користувачем або власником земельної ділянки, яку було передано у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,05га., а відтак її права не можуть бути порушені. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 30.09.2021 року, прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Павенського Б.В. про зміну предмета позову, закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2023 року, справу переданого на розгляд судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліну Є.В., який ухвалою від 27.02.2023 року прийняв її до свого провадження, розгляд якої визначив здійснити за правилами загального позовного провадження, за стадії розгляду справи по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат ПАВЕНСЬКИЙ Б.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у поданому позові та заяві про зміну предмета позову. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат КАТРИЧ П.С. в судовому засіданні 31.07.2023 року просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позов. Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні докази, що наявні в матеріалах цивільної справи, із заявами та клопотаннями щодо відкладення розгляду справи до суду не зверталися, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2007 року у справі № 2-698/2007 року, [PERSON] набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , яке зареєстроване 16 червня 2007 року Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», і записане в реєстрову книгу за реєстровим номером 1898. Рішенням 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міської ради Вінницької області від 26 вересня 2013 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] », надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,10га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та 0,0166га. для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . 01 лютого 2017 року між [PERSON] (Продавець), та [PERSON] (Покупець), укладений Договір купівлі-продажу житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М., зареєстрований в реєстрі за номером 145, за яким Продавець передав житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 0521610100:01:067:0075, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває в комунальній власності, оскільки рішення про приватизацію не приймалося, та знаходиться в користуванні Продавця на підставі чинного законодавства, у власність Покупцеві, а Покупець приймає вказаний житловий будинок і сплачує за нього грошову суму у розмірі, визначеному в цьому договорі. Отже, на момент відчуження [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , був розташований на вже сформованій земельній ділянці, площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 0521610100:01:067:0075, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває в комунальній власності, оскільки рішення про приватизацію не приймалося, та знаходилася в користуванні [PERSON] на підставі чинного законодавства. За змістом статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 01 лютого 2017 року, тому за правилами статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до неї перейшло право користування земельною ділянкою, площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 0521610100:01:067:0075, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Не дивлячись на вищевказану обставину, позивач [PERSON] стверджує, що попередній землекористувач - [PERSON] , мав інший (значно більший) розмір земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті свого діда [PERSON] , померлого [INFO] в місті Калинівка Вінницької області, та яка перебувала в його користуванні, на підтвердження чого надала суду в якості доказів документацію на садибний будинок, що містяться в технічному паспорті (технічний опис; ескіз заміру будівель та споруд; схематичний план; дозвіл на будівництво). Змагальність та диспозитивність покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх пред`явлених вимог у суді першої інстанції, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що попередній землекористувач - [PERSON] , мав інший (значно більший) розмір земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті свого діда [PERSON] , померлого [INFO] в місті Калинівка Вінницької області, та яка перебувала в його користуванні на момент укладення ним Договору купівлі-продажу житлового будинку від 01 лютого 2017 року. Дана позиція позивача [PERSON] спростовується наявними в матеріалах доказами. [PERSON] до відчуження нерухомого майна, не оспорював розмір земельної ділянки, на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж якої в натурі (на місцевості), йому був наданий дозвіл рішенням 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26 вересня 2013 року № 284. Посилання позивача [PERSON] на певну документацію на садибний будинок, що містяться в технічному паспорті (технічний опис; ескіз заміру будівель та споруд; схематичний план; дозвіл на будівництво), де зазначені інші розміри земельної ділянки, розташованої під придбаним нею житловим будинком, є помилковим та безпідставним, оскільки надана нею документація не є правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття особою права користування земельною ділянкою у відповідних межах та розмірі. З урахуванням вищевикладеного, рішення 25-ої сесії 6-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26 вересня 2013 року № 284 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] », прийняте до укладення Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 145, та набуття позивачем [PERSON] права користування земельною ділянкою, площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 0521610100:01:067:0075, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а тому жодних прав та інтересів останньої, як землекористувача, не може порушувати. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України, відповідно до якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до частини другої статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Результат аналізу наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач [PERSON] зазначила про порушення її прав унаслідок прийняття Калинівською міськрадою Вінницької області рішення 2-ої сесії 8-го скликання ради від 23 грудня 2020 року № 117 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] », та рішення 7-ої сесії 8-го скликання ради від 26 травня 2021 року № 1470 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] , передачу земельної ділянки безоплатно у приватну власність», оскільки до складу переданої [PERSON] за цими рішеннями міської ради земельної ділянки, входить земля, яка перейшла їй у користування на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 145. Судом встановлено, що рішенням 2-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 23 грудня 2020 року № 117 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] », надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,05га. для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . Рішенням 7-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26 травня 2021 року № 1470 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] , передачу земельної ділянки безоплатно у приватну власність», затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05га. (кадастровий номер 0521610100:01:067:0126) для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . Передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,05га. (кадастровий номер 0521610100:01:067:0126) для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . Рекомендовано [PERSON] здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку в установленому законом порядку. Як зазначено вище, відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У спірних правовідносинах предметом доказування є наявність або відсутність встановлення факту порушення оспорюваними рішеннями органу місцевого самоврядування прав [PERSON] . Для висновку про порушення прав позивача прийнятими Калинівською міськрадою Вінницької області рішенням від 23.12.2020 року № 117, та рішенням від 26.05.2021 року № 1470, є встановлення порушення меж земельної ділянки, площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер 0521610100:01:067:0075, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка у відповідності до вимог ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 145, перейшла в її користування, внаслідок сформування земельної ділянки, площею 0,05га., кадастровий номер 0521610100:01:067:0126, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка була передана [PERSON] безоплатно у приватну власність. На підтвердження цього, позивачем у відповідності до вимог процесуального закону, повинно бути надано суду висновок земельно-технічної експертизи. Натомість, будь-яких доказів на підтвердження того, що під час формування земельної ділянки, площею 0,05га., кадастровий номер 0521610100:01:067:0126, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка на підставі рішення Калинівської міськради Вінницької області від 26.05.2021 року № 1470 була передана у приватну власність [PERSON] , відбулося зменшення розміру земельної ділянки (кадастровий номер 0521610100:01:067:0075), право на користування якої у відповідності до вимог ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 145, перейшло до позивача [PERSON] , матеріали справи не містять. Позивачем [PERSON] не доведено належними доказами та судом не встановлено те, що оскаржувані рішення Калинівської міськради Вінницької області, якими надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,05га., для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS] (рішення від 23.12.2020 року № 117), який в подальшому був затверджений та передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,05га. (кадастровий номер 0521610100:01:067:0126), для ведення особистого селянського господарства, розташовану в [ADDRESS] (рішення від 26.05.2021 року № 1470), були прийняті з порушенням норм чинного на той час законодавства. Таким чином, позивачем [PERSON] не доведено суду факту того, що при наданні дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,05га., для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS] (рішення від 23.12.2020 року № 117), затвердженні та передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки, площею 0,05га. (кадастровий номер 0521610100:01:067:0126), для ведення особистого селянського господарства, розташованої в [ADDRESS] (рішення від 26.05.2021 року № 1470), були порушенні її права. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення 2-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 23 грудня 2020 року № 117 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] », та рішення 7-ої сесії 8-го скликання Калинівської міськради Вінницької області від 26 травня 2021 року № 1470 «Про розгляд заяви [PERSON] щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] , передачу земельної ділянки безоплатно у приватну власність», не підлягають до задоволення. Оскільки вимога позову [PERSON] про скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,05га., кадастровий номер 0521610100:01:067:0126, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в [ADDRESS] , за [PERSON] , та вимога про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розташованою в [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку, є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування рішень міської ради, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed