Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів у зв`язку з навчанням. В своїй заяві позивач зазначив, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 04.05.2020 року із відповідача стягувалися аліменти на його утримання. На даний час він досяг повноліття і навчається на 1 курсі денної форми навчання у вищому навчальному закладі «Кременчуцький національний університет імені Михайла Остроградського» з 19.09.2022 року по 30.06.2026 року. Батько не надає матеріальної допомоги, а саме не оплачує його проїзд до місця навчання, не забезпечує продуктами харчування, одягом, підручниками, оплатою проживання, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує додаткові доходи, інших дітей на утриманні немає. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02 травня 2023 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. 07 серпня 2023 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, у якому просила суд частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку доходу, посилаючись на те, що навчання позивача відбувається в онлайн-режимі, у зв`язку з чим витрати на прибуття до місця навчання відсутні, крім того, відповідач є учасником бойових дій, тому посилання на оплату за проживання гуртожитку є безпідставним, сума витрат на навчання є не підтвердженою, крім того, матір також повинна приймати участь в утриманні сина, тому її матеріальне становище також повинно враховуватися. З вересня 2022 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та проживає однією сім`єю з нею та її донькою. 28 липня 2023 року відповідач призваний на військову службу, звільнений з останнього місця роботи, тому станом на час подання відзиву розмір його грошового утримання не визначений. 28 серпня 2023 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що не заперечує щодо пропозиції відповідача про стягнення з останнього аліментів в розмірі 1/6 частки від доходів. У судове засідання позивач не з`явився, у відповіді на відзив просив суд проводити розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник подала до суду заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] та який розірвали рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 10 червня 2020 року (а.с.14-15). Судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області від 04.05.2020 року з відповідача стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття (а.с.6-7). [INFO] [PERSON] досяг повноліття (а.с.3). Згідно довідки №712 від 16 березня 2023 року, [PERSON] є студентом 1 курсу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, денна форма навчання, контрактна форма фінансування, термін навчання з 19.09.2022 по 30.06.2026 (а.с. 8). Відповідно до Договору № 222-ТП-178 від 13.09.2022 року, навчання [PERSON] у Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського є платним (а.с.12-13). [PERSON] у зв`язку з навчанням винаймає кімнату в гуртожитку (а.с.10-11). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до норм ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Підпунктом 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] досяг 18 років, продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки навчається на денній формі навчання та на контрактній формі фінансування. Вирішуючи питання стосовно можливості надавати допомогу на навчання сина батьком, суд зазначає наступне. Як вбачається з Довідки № 3/4633 від 07.08.2023 року, виданої Кременчуцьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, [PERSON] призваний на військову службу по мобілізації 28.07.2023 року (а.с.42). Отже, судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем, а тому отримує щомісячне грошове забезпечення та додаткову винагороду надбавку, встановлену на період воєнного стану. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина який навчається. Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи узгоджену позицію сторін стосовно розміру аліментів, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частки, тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 1073,60 грн. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial