Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, яке є об`єктом спільної власності подружжя, в якому просить визначити належну їй частку в майні, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя в розмірі 5/8 частки житлового будинку по [ADDRESS] та 5/8 частики земельної ділянки обслуговування вказаного будинку. Вказує, що за час спільного проживання сторони також придбали легковий автомобіль, яким користується [PERSON] . Вважає, що відступлення рівності часток можливе з підстав залишення у власності відповідача автомобіля. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Вакуліч Ю.І. підтримали позовні вимоги і просили їх задоволити. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Ткачук В.М. просив позов задоволити частково та здійснити поділ майна між сторонами порівну. Заслухавши учасників, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2007 року, який було розірвано рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 20 вересня 2022 року. Рішення набрало законної сили 21 жовтня 2022 року. За період перебування в шлюбі сторонами за спільні кошти у 2013 році було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3896156 від 24 травня 2013 року. Відповідно до ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Судом встановлено, що між сторонами по справі домовленості щодо майна ніякої немає і шлюбний договір вони не укладали. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що придбаний в період шлюбу за договором купівлі-продажу житловий будинок та земельна ділянка, титульним власником яких значиться відповідач [PERSON] є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягають розподілу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню частково. Отже, враховуючи, що придбаний сторонами в період шлюбу житловий будинок та земельна ділянка є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, належних доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя стороною позивача не надано, суд дійшов висновку про поділ майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині кожному. Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем при подачі позову судового збору, пропорційно до задоволених вимог, що становить 2100 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved