Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 24.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.08.2023 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Житло-Капітал", Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м.Києві, про поділ спільного майна подружжя, визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації залишено без розгляду в частині позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Житло-Капітал", Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві, про поділ спільного майна подружжя, визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації спірного транспортного засобу - автомобіля марки КІА, модель MAGNETIS, 2007 року випуску. Ухвалою суду від 29.08.2023 підготовче засідання закрито та призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя до розгляду по суті. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2020. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі, сторони прийняли рішення про придбання квартир, шляхом укладення з ТОВ "ФК "Житло-Капітал" договорів про участь у Фонді фінансування будівництва, зокрема: - договір про участь у Фонді фінансування будівництва №63-0903/2017-3 від 09.03.2017, укладений з відповідачем [PERSON] (об`єкт фінансування: квартира, номер секції 3, поверх розташування 11, кількість кімнат в об`єкті 2, номер об`єкту інвестування 439, попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування: 63,63 м.кв.); - договір про участь у Фонді фінансування будівництва №54-1707/2018-3 від 17.07.2018, укладений з позивачем [PERSON] (об`єкт фінансування: квартира, номер секції 2, поверх розташування 14, кількість кімнат в об`єкті 2, номер об`єкту інвестування 182, попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування: 63,13 м.кв.). На підставі викладеного позивач просила суд: 1. визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : - майнові права на об' єкт нерухомості - квартиру (об`єкт інвестування: квартира; номер секції: 3; поверх розташування: 11, кількість кімнат в об`єкті: 2; номер об`єкту інвестування: 439; попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування: 63,63 м.кв, проектна адреса: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 8 000 000 000:63:427:0005, 8 000 000 000:63:389:0023), набуті за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 63-0903/2017-3 від 09.03.2017 та договором відступлення майнових прав № М63-0903/2017-3 від 07.12.2017; - майнові права на об`єкт нерухомості - квартиру (об`єкт інвестування: квартира; номер секції: 2; поверх розташування: 14, кількість кімнат в об`єкті: 2; номер об`єкту інвестування: 182; попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування: 63,13 м.кв, проектна адреса: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 8 000 000 000:90:158:0004), набуті за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 54-1707/2018-3 від 17.07.2018; 2. В порядку поділу спільного майна подружжя: - визнати за [PERSON] право власності на майнові права на об`єкт нерухомості - квартиру (об`єкт інвестування: квартира; номер секції: 3; поверх розташування: 11, кількість кімнат в об`єкті: 2; номер об`єкту інвестування: 439; попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування: 63,63 м.кв, проектна адреса: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 8 000 000 000:63:427:0005, 8 000 000 000:63:389:0023), набуті за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 63-0903/2017-3 від 09.03.2017 та договором відступлення майнових прав № М63-0903/2017-3 від 07.12.2017, свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва виду А «ЖК ОБЕРІГ II» № С63-0903/2017-3 від 07.12.2017 (розмір частки: 1); - визнати за [PERSON] право власності на майнові права на об`єкт нерухомості - квартиру (об`єкт інвестування: квартира; номер секції: 2; поверх розташування: 14, кількість кімнат в об`єкті: 2; номер об`єкту інвестування: 182; попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування: 63,13 м.кв, проектна адреса: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 8 000 000 000:90:158:0004), набуті за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 54-1707/2018-3 від 17.07.2018 (розмір частки: 1). До суду 29.06.2023 від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач в цій частині позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 2 ст.71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2020. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі, сторони прийняли рішення про придбання квартир, шляхом укладення з ТОВ "ФК "Житло-Капітал" договорів про участь у Фонді фінансування будівництва, зокрема: - договір про участь у Фонді фінансування будівництва №63-0903/2017-3 від 09.03.2017, укладений з відповідачем [PERSON] (об`єкт фінансування: квартира, номер секції 3, поверх розташування 11, кількість кімнат в об`єкті 2, номер об`єкту інвестування 439, попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування: 63,63 м.кв.); - договір про участь у Фонді фінансування будівництва №54-1707/2018-3 від 17.07.2018, укладений з позивачем [PERSON] (об`єкт фінансування: квартира, номер секції 2, поверх розташування 14, кількість кімнат в об`єкті 2, номер об`єкту інвестування 182, попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування: 63,13 м.кв.) Таким чином, судом встановлено, що майнові права на нерухоме майно, з приводу яких виник спір, набуто сторонами за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно до вимог ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене, суд вважає можливим повернути позивачу 50% суми сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved