Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому\~просить визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822588700:07:000:0214, площею 4,739 га, що знаходиться на території Щигліївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, ділянка № [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що вона є спадкоємицею після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що після його смерті вона фактично вступила в управління спадковим майном, а також здійснювала поточний ремонт житлового будинку та обробляла земельну ділянку та є єдиною спадкоємницею. Зазначає, що до складу спадщини, входить земельна ділянка(пай) та як її батько за життя був внесений у списки громадян, що мають право на отримання сертифіката на земельну частку (пай), по реформованому КСП «Полісся» Щигліївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, серія ЖТ № 00311973, зареєстрований в книзі реєстрації за №187 від 27.05.1997 року, його земельна ділянка рахується за №214. Пояснює, що звернулася до Коростишівської державної нотаріальної контори\~для оформлення спадкових прав, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі на території Щигліївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, у зв`язку з не поданням відомостей (інформації) та\~документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. За таких обставин у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, виданого на ім`я [PERSON] , але за наявності підтвердження надання йому у власність земельного паю, за захистом своїх майнових прав позивач звернулася до суду. Представник позивача- адвокат Кушніренко А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача міський голова Іван Кохан подав до суду заяву, в якій вказав, що під час розгляду справи покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без участі представника міської ради. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази на засадах змагальності в межах позовних вимог дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис №24. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, від 29.09.2015 р. слідує, що позивач [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії довідки від 30.06.2020 року №164 виданої в.о. старости Щигліївського старостинського округу Вернигори І.Ф., слідує, що [PERSON] включений до списку пайовиків, його земельна ділянка рахується за №214. Як зазначено у копії відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 23.09.2021 р., на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , Коростишівською районною державною адміністрацією було видано сертифікат на право на земельну частку пай по КСП «Полісся» на території Щигліївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області. \~ \~ \~ \~Постановою державного нотаріуса Ломакової М.І. Коростишівської державної нотаріальної контори від 23.09.2021 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, що знаходиться на території Щигліївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з не поданням відомостей та документів, необхідних для вчиненя нотаріальної дії. \~ \~ \~ \~Втрата сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0031973 зареєстрований 27.05.1997 р. за № 187 по КСП «Полісся», виданий на ім`я [PERSON] , підтверджується оголошенням в Коростишівській газеті від 14.04.2023 р. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] , відкрилася до 2004 року, то у цьому випадку відносини спадкування регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 ЦК УРСР, визначено обставини за яких спадкоємець прийняв спадщину, зокрема: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~визначено, що право на\~земельну частку\~(пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~статті 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Варто зазначити, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин\~ЗК України,\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року право на земельну частку (пай) є об`єктом спадкування. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України, передбачено, що, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначене вище та аналізуючи наведені позивачем доводи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. \~Як зазначено у п. 17 перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Крім того, документом, що засвідчує право власності спадкодавця на землю, яка вже сформована у ділянку, із закріпленням її меж та присвоєнням кадастрового номера є державний акт на право власності на землю або витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З наявного у матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 1822588700:07:000:0214, площею 4,739 га, слідує, що інформація про зареєстроване право власності на дану ділянку відсутня. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, що знаходиться на території Щигліївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області. При цьому суд зазначає, що якщо ж у розпорядженні спадкоємця відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), зокрема з причин його втрати, то заінтересованому в оформленні спадкових прав спадкоємцеві потрібно звертатися до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування. В подальшому спадкоємець зможе завершити процедуру оформлення спадщини, отримати свідоцтво про право на спадщину, та завершити процедуру виділення земельної ділянки та реєстрації права власності на земельну ділянку. Позивач же просить визнати за нею право власності на конкретну земельну ділянку з кадастровим номером 1822588700:07:000:0214, площею 4,739 га, право власності на яку не було зареєстровано за померлим. При цьому відповідно до п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року, саме право на земельну частку (пай) є об`єктом спадкування, тому в даному випадку спадщина, яка відкрилася після смерті її батька - [PERSON] зокрема складається із земельної\~частки (паю)\~по реформованому КСП «Полісся», що знаходиться на території Щигліївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, тому посилання позивача на ст. 392 ЦК Ураїни суд не приймає. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Поряд з цим суд звертає увагу, що питання виділення та розподілу земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) врегульовано законодавством, насамперед Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV, у якому регламентовано, які особи мають право на земельну частку (пай), прописано послідовність дій останніх, визначено підстави для виділення земельних ділянок у натурі та особливості розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). При цьому документом, що посвідчує право позивача на земельну частку (пай), в даному випадку може бути рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), тому з урахуванням вказаного вище, суд дійшов до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного вище, та

Outcome: dismissed