Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

01.03.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] негайно ліквідувати або перенести компостну яму на встановлену ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» відстань - 20 метрів від межі. Вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та земельної ділянки площею 0,0935 га, за адресою: [ADDRESS] . Власницею земельної ділянки, яка межує з належною їй земельною ділянкою є відповідач по справі [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що починаючи з жовтня 2022 року відповідач систематично перешкоджає їй користуватися земельною ділянкою, створивши на ній біля її дворогосподарства, компостну яму, створюючи незручності користування дворогосподарством та заважаючи її нормальній життєдіяльності. Також вказує, що рішенням комісії з розгляду та вирішення земельних спорів при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної територіальної громади №13 від 08.12.2022 року вирішено виписати припис [PERSON] про негайне усунення компостної ями на встановлену ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» відстань - 20 метрів від межі. Враховуючи, що відповідач станом на час звернення до суду зазначений припис не виконала, компостну яму не ліквідувала та не перенесла, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 09 березня 2023 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 10.04.2023 року (а.с.25-26). Ухвалою суду від 02 травня 2023 року було поновлено відповідачу строк для подання відзиву, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.05.2023 (а.с.67-69). В судовому\~засіданні позивачка\~ [PERSON] \~підтримувала заявлені вимоги, додатково пояснила,\~що між нею та відповідачкою, з якою вони є сусідками, склались неприязнені стосунки через конфлікт пов`язаний з межами їх суміжних земельних ділянок. При цьому відповідачка утворила купу сміття поруч з її парканом та на відстані 1 м до її літньої кухні та 5-7 м до житлвоого будинку. Ця купа сміття створює незручності оскільки розповсюджує сморід та сміття сипиться їй у двір. Позов просила задовольнити. Представник позивача адвокат Литовченко Р.В. в судовому засіданні підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Позов просив задовольнити. Відповідачка у судовому засідання позов не визнала, підтримала поданий відзив на позов, додатково пояснивши, що дійсно між нею та позивачкою склались неприязнені стосунки, позивачка влаштовує сварки та ображає її. Щодо купи сміття зазначила, що на теперішній час смітник вона усунула, штраф сплатила в повному обсязі. Представник відповідача\~адвокат Чуй А.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. В задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судовому засіданні при вирішенні даного спору покладалася на розсуд суду. Так, до суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.31-34), в якому зазначено про те, що відповідач не погоджується із доводами позивача виходячи з такого. Дійсно, вона є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,1377 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказувала, що Новосанжарською селищною радою Полтавського району, Полтавської області обстеження земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , не проводилося та до матеріалів позовної заяви [PERSON] не долучено відповідні акти обстеження вказаних земельних ділянок. Тобто вважає, що місцезнаходження компостної (вигрібної) ями не встановлено. Також зазначила, що у справі відсутні висновки Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області щодо порушення санітарно-епідеміологічних норм [PERSON] . Вважає, що позивачем не надані докази, які б підтверджували порушення її прав власності та землекористування, а також наявності перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивачем надана відповідь на відзив (а.с. 50), в якій зазначено, що відповідачка систематично перешкоджає їй користуватися земельною ділянкою, створивши на ній біля її дворогосподарства, компостну яму, створюючи незручності користування дворогосподарством та заважаючи її нормальній життєдіяльності. Також вказує, що рішенням комісії з розгляду та вирішення земельних спорів при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної територіальної громади №13 від 08.12.2022 року вирішено виписати припис [PERSON] про негайне усунення компостної ями на встановлену ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» відстань - 20 метрів від межі. Зазначає, що постановою №1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради від 20.01.2023 року та визнано винною [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення. Позов просила задовольнити. Вислухавши пояснення у вступному слові позивачки, представника позивачки, відповідачки та представника відповідачки, представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідно\~до Інформаційної довідки\~з Державного\~реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 11.08.20216 року, номер інформаційної довідки: 65655500 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0935 га, кадастровий номер 5323455100:30:007:0147, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] (а.с.3). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.11.2013 року спадкоємцями померлої [INFO] [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] на частину спадкового майна, та дочка [PERSON] , [INFO] на частину спадкового майна. Спадщина складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до договору дарування від 05.08.2016 року [PERSON] , подарував [PERSON] частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.04.1989 року спадкоємицею померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] . Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю Серії ПЛ № 000301, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1377 га, що розташована на території [ADDRESS] та передана для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с.36). При цьому згідно з Додатку до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с.8, 37-38) сторони є землекористувачами суміжних земельних ділянок. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає про те, що відповідач систематично перешкоджає їй користуватись земельною ділянкою, створивши на ній, біля її домогосподарства, компостну яму, що створює позивачу незручності у користуванні домогосподарством та заважаючи її нормальній життєдіяльності. З вказаного приводу позивач зверталась до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області. Як вбачається з рішення №13 комісії з розгляду та вирішення земельних спорів при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної територіальної громади від 08.12.2022 року був виписаний припис [PERSON] про негайне усунення компостної ями. Та вона мала ліквідувати або перенести компостну яму на встановлену ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» відстань - 20 метрів від межі (а.с.10). Крім цього, відповідно до постанови №1 про накладення адміністративного стягнення від 20.01.2023 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради Полтавської області, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 850 грн. (а.с.52). Згідно з вказаної постанови вбачається, що адмінінстративна комісія при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної ради встановила, що [PERSON] (адреса місця проживання: [ADDRESS] ) виносила та звалювала сміття у себе на городі та утворила смітник на відстані менше 20 метрів від сусіднього будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту вказаної постанови також вбачається, що [PERSON] свою вину визнала, але ліквідувати смітник відмовилась. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За змістом положень частин 1-3, 5 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується-я, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 91 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Частинами 1, 2 статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (стаття 104 ЗК України). Як передбачено частинами другою, третьою статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.ч.3,5 ст.158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку. Відповідно до п. а ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадян України має право на безпечне для його життя і здоров`я навколишнє природне середовище. Відповідно до ДБН Б.2.2-12:2019\~Планування та забудова територій\~затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 № 104, таблиця 6.7\~Допустимі відстані від житлових будинків до господарських будівель і споруд\~- майданчики для компосту, дворові вбиральні, сміттєзбірники, сховища для добрив та ядохімікатів необхідно розміщувати на відстані не менше 20 м від житлового будинку та літньої кухні. Отже, оскільки судом встановлено порушення правил добросусідства зі сторони відповідачки, розміщення нею компостної ями із порушенням ДБН Б.2.2-12:2019\~Планування та забудова територій\~на відстані менше 20 м від житлового будинку позивачки, що підтверджується рішенням №13 комісії з розгляду та вирішення земельних спорів при виконавчому комітеті Новосанжарської селищної територіальної громади від 08.12.2022 року та постановою №1 про накладення адміністративного стягнення від 20.01.2023 року, внаслідок чого чиняться перешкоди позивачці у користуванні майном шляхом розповсюдження неприємних запахів та антисанітарії, позов підлягає задоволеню шляхом зобов`язання відповідача ліквідувати або перенести спірну компостну яму на відстань не менше 20 метрів від межі житлового будинку та літньої кухні позивача. При цьому посилання відповідача, що викладені у відзиві на позов про те, що місцезнаходження компостної (вигрібної) ями не встановлено, оскільки відсутні відповідні акти обстеження земельних ділянок, є необгрунтованими, оскільки сама відповідачка в судовому засіданні не заперечувала її наявність, пояснивши, що смітник вона вже ліквідувала. А також той факт, що [PERSON] виносила та звалювала сміття у себе на городі за адресою місця проживання: [ADDRESS] , та утворила смітник на відстані менше 20 метрів від сусіднього будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] такої, встановлено в постанові про накладення адміністративного стягнення. При тому, що з вказаною постановою [PERSON] погодилась та сплатила адміністративний штраф в розмірі 850 грн., про що в судовому засіданні повідомили як сама відповідачка, так й представник Новосанжарської селищної ради. Твердження же відповідачки про те, що на час розгляду справи смітник нею був ліквідований є недоведеними, оскільки на підтвердження таких обставин суду не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача у відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved