Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Відповідач перебуває на обліку у позивача (Деснянський район) та отримує пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 761/11488 від 02.03.2020 визнано протиправними дії Управління щодо призначення, перерахунку і виплати пенсії по втраті годувальника з 01.10.2017 р. з осучасненням пенсії відповідно до Закону України 2148-VIII про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03 жовтня 2017 року, переводу з одного виду на інший вид пенсії з пенсії по втраті годувальника ст. 37 Закону України «Про науково і науково-технічну діяльність» відповідно до розміру наукової пенсії 40% на пенсію по втраті годувальника ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника по даним розрахунку пенсії на день смерті годувальника 20 жовтня 2016 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, перерахувати і виплатити утриманцю [PERSON] з 01 жовтня 2016 року згідно зі статтею 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника [PERSON] по розміру даних пенсії, які годувальник отримував на день смерті [INFO] . Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2020 р. у рішенні виправлено помилку, а саме: виправлено дату пенсії по втраті годувальника з 01.10.2016 р. на 01.10.2017 р. (по всьому тексту рішення); виправлено дату звернення позивача з листопада 2015 р. на листопад 2016 р. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020 р. рішення адміністративного суду першої інстанції залишено без змін. Позивачем, в межах своїх повноважень, рішення суду виконано. Враховуючи, що після виконання рішення суду розмір пенсії [PERSON] зменшився, управлінням було розраховано суму переплати за період з 01.10.2017 по 31.10.2020 р. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено лист від 20.11.2020 р. № 2600-0504-8/163319, який [PERSON] проігнорував та безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 76 968,11 грн. повернуті не були. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві безпідставно отримані кошти (пенсію) у розмірі 76 698,11 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481,00 грн. Провадження у справі відкрито 08.05.2023 р., відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем подано відзив на позов де зазначено наступне. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.03.2020 р. фактично не виконується, перерахунок пенсії здійснено без врахування висновків суду. До зазначеного перерахунку, пенсія [PERSON] становила 4484,43 грн. та була зменшена позивачем до 1779,55 грн. Крім того, відповідно до вимог чинного законодавства України необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є , зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Також за положеннями ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії ,допомоги тощо. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути позов за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги. [PERSON] просив відмовити у задоволенні заявлених вимог у зв`язку із їх безпідставністю. Вислухавши доводи відповідача, дослідивши наявні докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що [PERSON] перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію по втраті годувальника. Окружним адміністративним судом м. Києва 02.03.2020 р. задоволено позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Управління щодо призначення, перерахунку і виплати пенсії по втраті годувальника з 01.10.2017 р. з осучасненням пенсії відповідно до Закону України 2148-VIII про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03 жовтня 2017 року, переводу з одного виду на інший вид пенсії з пенсії по втраті годувальника ст. 37 Закону України «Про науково і науково-технічну діяльність» відповідно до розміру наукової пенсії 40% на пенсію по втраті годувальника ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника по даним розрахунку пенсії на день смерті годувальника 20 жовтня 2016 року; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, перерахувати і виплатити утриманцю [PERSON] з 01 жовтня 2016 року згідно зі статтею 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника [PERSON] по розміру даних пенсії, які годувальник отримував на день смерті [INFO] . 01.04.2020 р. Окружним адміністративним судом міста Києва винесено ухвалу, якою виправлено описки в рішенні від 02.03.2020 р., а саме: дату виплати пенсії по втраті годувальника з 01 жовтня 2016 року на дату з 01 жовтня 2017 року та дату звернення позивача «в листопаді 2015 року» на «за зверненням позивача в листопаді 20216». 20.10.2020 р. Шостим апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 р. без змін. При цьому судом як першої так і апеляційної інстанції вказано, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 р. встановлено право позивача на отримання пенсії у розмірі 40% розміру отримуваної [PERSON] станом на 20 жовтня 2016 року пенсі, починаючи з 01 лютого 2017 року. Також вказано, що після змін Законом України від 03.10.2017 р. № 2148-VIII, статтею 37 Закону передбачено, що пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та процедура призначення пенсії пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у тому числі пенсії по втраті годувальника, а отже зроблено висновок, що порушення права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника в належному розмірі відбулось з вини відповідача саме з часу проведення перерахунку пенсі, а тому права позивача підлягають захисту. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказує, що після виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та здійснення перерахунку розмір пенсії позивача зменшився і становить 1 779,55 грн., сума переплати за період за який здійснено перерахунок (з 01.10.2017 р. по 31.10.2020 р.) становить 76 698,11 грн. і підлягає стягненню з відповідача в порядку ст. 1212 ЦК України. Відповідач стверджує, що перерахунок позивачем здійснено без врахування висновків рішень адміністративного суду, і розмір пенсії зменшився, порівняно з попередніми виплатами з 4484,43 грн. до 1779,55 грн. Суд зауважує, що відповідно до приписів ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам не підсудні справи про оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо призначення та перерахунку пенсій, а отже відсутні повноваження надавати з цього приводу оцінку правильності нарахування пенсійних виплат. Разом з тим, положеннями ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такі висновки зробив Верховний Суд у постановах від 23.01.2020 р. у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 р. у справі № 918/47/18 та від 01.04.2019 р. у справі № 904/2444/18. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17. З іншого боку гідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.02.2019 року по справі №545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.04.2019 року по справі №150/164/17. У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Слід зазначити, що у даному випадку не було отримано доказів наявності помилки з боку Пенсійного фонду України щодо розрахунків пенсії відповідача до моменту здійснення перерахунку таких виплат на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 р. з 01.10.2017 р., і яка нараховувалась відповідачу з урахуванням висновків Київського апеляційного адміністративного суду, викладених у постанові від 28.03.2018 р. щодо встановлення права [PERSON] на отримання пенсії у розмірі 40% розміру отримуваної [PERSON] станом на 20 жовтня 2016 року пенсі, починаючи з 01 лютого 2017 року Також під час розгляду справи не було встановлено будь - яких обставин, які б свідчили про недобросовісність відповідача, як набувача пенсійних виплат. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено можливість стягнення з [PERSON] суми у розмірі 76 698,11 грн. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed