Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

10.04.2023 [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області у справі №324/1732/15-ц від 02.09.2015 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 02.09.2015 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісяця. На даний час у нього змінився сімейний стан, він одружився з [PERSON] та у новому шлюбі у нього народився син [PERSON] , [INFO] . Дружина не працює, а він є єдиним годувальником у сім`ї. Також позивач вказує, що після початку війни, він із своєю сім`єю був змушений виїхати з місця постійного проживання та оформити ВПО, на даний час орендує житло у м. Запоріжжя. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2023 визначено головуючого суддю Рибалко Н.І. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 17.04.2023 з метою забезпечення можливості участі відповідача у судовому засіданні та її належного повідомлення про судові засідання та про розгляд зазначеної цивільної справи, ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» витребувано у Міністерства соціальної політики України відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (в розумінні Постанови КМУ № 646 від 22.09.2016) щодо [PERSON] , [INFO] . Відповідно до відповіді заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації, [PERSON] , з 08.04.2022 перебувала на обліку внутрішньо переміщених особі та проживала за адресою: [ADDRESS] . 27.06.2022 знято з обліку у зв`язку із вибуттям за кордон. У судове засідання представник позивача, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживанням як ВПО, та на підставі ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області у справі №324/1732/15-ц від 02.09.2015 року з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Чапаївка, Пологівського району, Запорізької обл., ІПН № [NUMBER] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] до його повноліття та 500,00 грн., щомісяця, на утримання дружини до досягнення сином трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи; інші обставини, що мають істотне значення тощо. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як встановлено у ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Судом встановлено, що з моменту винесення судового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів, у нього змінився сімейний стан - позивач одружився з [PERSON] , [INFO] у цьому шлюбі [INFO] у нього народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.08.2016 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.10.2017 року. Також суд бере до уваги, ту обставину, що позивач, його дружина та малолітній син є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками про взяття на облік ВПО від 29.03.2023 №2303-5002677884, 27.07.2022 №2303-5001924932, 27.07.2022 №2303-5001924969. Родина винаймає житло - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за користування якої сплачують щомісячну орендну плату у розмірі 5 000 грн., що підтверджується копією договором оренди квартири від 12.10.2022 року. З урахуванням теперішнього сімейного стану позивача, народження дитини, суд вважає, що стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача є неможливим без погіршення матеріального стану його теперішньої родини. Наведене свідчить про наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи встановлений судом факт зміни сімейного становища позивача, народження другої дитини, а також з урахуванням інтересів дитини, яка проживає окремо від батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно. Такий розмір частки від усіх доходів відповідача буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Питання розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому судом не вирішувалося. На підставі викладено та

Outcome: approved