Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Заявник звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обов`язків: 1. заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на строк 6 місяців; 2. заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання постраждалої особи - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на строк 6 місяців; 3. заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею на строк 6 місяців; копію рішення суду направити до Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві для взяття [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на профілактичний облік. Свої заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] , проживає разом зі своїм братом - [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності на підставі заповіту, складеного її мамою - [PERSON] . 26.10.2012. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , що пiдтверджується свiдоцтвом про смерть № [NUMBER] 09.02.2023, тому свідоцтво про право власності вона ще не отримала. [PERSON] є її рідним братом та, незважаючи на це, вже тривалий час застосовує домашнє насильство щодо неї (ображає нецензурними словами, погрожує, б`є). Його поведінка негативно впливає на її здоров`я та психологічний стан, вона боїться за своє життя коли він знаходиться поряд, особливо під час алкогольного сп`яніння. [PERSON] пенсіонер, не працює, зловживає алкогольними напоями, за комунальні послуги не сплачує. ЇЇ прохання до нього щодо необхідності позбавлення від проблем з алкоголем та припинення знущатись з неї виявилися марними. Останній поводиться дуже агресивно, застосовує акти фізичного, психологічного насильства щодо неї. Нещодавно він погрожував вбити її та викинути з балкону. Після смерті їх матері, з лютого 2023 року вона не може проживати у своїй квартирі, оскільки боїться за своє життя, вимушена ночувати у знайомих або на дачі у друзів. [PERSON] фактично позбавив її права власності на її квартиру. З приводу насильства в сім`ї вона неодноразово зверталась до поліції. 07.02.2023 співробітниками Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника - [PERSON] та протокол про адміністративне правопорушення, однак зазначений у приписі захід не був виконаний та жодних змін у поведінці останнього не відбулось. Лише у лютому 2023 року співробітниками Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві було складено 6 протоколів про адміністративні правопорушення щодо [PERSON] та направлено до Дніпровського районного суду міста Києва. По деяким матеріалам адміністративної справи вже ухвалені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого як ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а деякі ще знаходяться на розгляді у суді. Відповідно до відповіді Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 19.04.2023 починаючи за період з 01.01.2022 зафіксовано 10 звернень заявника до поліції з приводу неправомірних дій [PERSON] : складено 9 протоколів про адміністративні правопорушення та винесено 2 термінових заборонних приписи. [INFO] [PERSON] наніс їй такі тілесні ушкодження, внаслідок яких вона вимушена була знову звернутись до правоохоронних органів та було проведено судово-медичне обстеження. Брат ударив її табуреткою по голові, бив руками та ногами. Протиправні дії її брата відносно неї продовжуються вже багато часу та вчиняються постійно. Він вчиняє насильство щодо неї не зважаючи на заходи вжиті поліцією та судом. Після кожного звернення до поліції чи погрози такого звернення він і надалі погрожує розправою та впевнений у своїй безкарності. Звернення до правоохоронних органів не дали жодного результату - [PERSON] не змінив своєї поведінки. Зважаючи на вищевикладене, вона переконана, що вірогідність продовження та подальшого вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.08.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її розгляд проводити у порядку окремого провадження, призначено судове засідання на 30.08.2023. Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили суд її задовольнити. Заявник додатково пояснила, що з 2015 року її відносили з братом загострилися, а з 2020 року стали нестерпними у зв`язку із зловживанням братом алкогольних напоїв. На початку лютого 2023 року брат перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння застосовував до неї фізичне, психологічне насильство, погрожував фізичною розправою. Виклики поліції та винесення термінового заборонного припису не допомогли, у зв`язку з чим, вона з 10.02.2023 не має можливості проживати у своїй квартирі, оскільки хвилюється за своє здоров`я та життя. Приїжджаючи до квартири з метою взяти особисті речі, брат продовжував погрози та спроби заподіяти тілесні ушкодження. Останній раз до квартири вона приїздила 03.08.2023, брат то приходив, то уходив з квартири, був у тверезому стані, жодних неправомірних дій відносно неї не вчиняв. Чи пов`язане це з винесенням відносно нього вироку Дніпровським районним судом м. Києва 14.06.2023 не знає. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що стосунки між [PERSON] та її братом [PERSON] завжди були не дуже теплими, а після хвороби їх матері, останні півтора роки, стали неприязними, у зв`язку з постійним вживанням [PERSON] алкогольних напоїв. Після смерті їх матері та на похоронах, [PERSON] погрожував фізичною розправою [PERSON] , розмахував руками, вдарив її каструлею по голові, кидався стільцями. З того часу вона не має можливості проживати у себе в квартирі, оскільки хвилюється за своє здоров`я та життя. Також вона боїться приходити до квартири, у зв`язку з чим він змушений був приходив до квартири по її речі. Поведінка [PERSON] була неадекватною, маючи судимість та друзів з місць позбавлення волі, він впевнений, що йому нічого не буде. При його особистій зустрічі з [PERSON] , останній погрожував, що викине [PERSON] з 9 поверху. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті судової влади України на сторінці Дніпровського районного суду м. Києва та направлення смс повідомлення. За нормою ч.ч. 1,2 ст. 350-5 Цивільного процесуального кодексу України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заінтересованої особи. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, заявник та заінтересована особа проживають за адресою: [ADDRESS] . За змістом заповіту складеного [PERSON] , остання на випадок свої смерті заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] , та поклала на [PERSON] обов`язок надати право довічного користування та проживання в зазначеній квартирі [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. 07.02.2023 Дніпровським УП ГУНП у м. Києві був виданий терміновий обмежувальний припис стосовно кривдника, яким є [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно [PERSON] , із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою з 22:10 год 07.02.2023 до 22:10 год 11.02.2023. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2023 у справі №755/2094/23, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП із накладанням штрафу в розмірі 170 грн. Зі змісту вказаної постанови убачається, що [PERSON] 05.02.2023, приблизно о 20 год. 10 хв. за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до сестри [PERSON] , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Крім того, [PERSON] [INFO], приблизно о 17 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] , порушив вимоги термінового заборонного припису, а саме: заборону контактувати з потерпілою особою, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Крім того, [PERSON] [INFO], приблизно о 17 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство фізичного характеру по відношенню до сестри [PERSON] , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Також, [PERSON] 07.02.2023, приблизно о 21 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до сестри [PERSON] , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Крім того, [PERSON] 07.02.2023, приблизно о 21 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері [PERSON] , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Крім того, [PERSON] 05.02.2023, приблизно о 20 год. 10 хв. за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері [PERSON] , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Також, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.06.2023 у справі №755/7057/23 [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць. Строк відбування покарання [PERSON] відраховувати з дня затримання у ході виконання вироку. Зі змісту вказаного вироку убачається, що [PERSON] обвинувачується у системному вчиненні домашнього насильства психологічного характеру щодо сестри, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя остатньої в цілому. Судом визнано доведеним, що [PERSON] , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на підґрунті конфліктних сімейних відносин, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї сестри [PERSON] , [INFO] , з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності у потерпілої. Так, [PERSON] систематично, умисно, на підґрунті конфліктних сімейних відносин, вчиняв по відношенню до своєї сестри [PERSON] дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у неї погіршений психоемоційний стан, що призвело до вразливості, невпевненості в собі та розгубленості. Зокрема, 10.12.2022 [PERSON] приблизно о 10 год. 00 хв. знаходячись за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру, по відношенню до своєї сестри [PERSON] , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії [PERSON] та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Надалі, [INFO] постановою Дніпровського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із призначенням покарання у виді штрафу. Крім того, 05.02.2023 [PERSON] приблизно о 20 год. 10 хв. знаходячись за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру, по відношенню до своєї сестри [PERSON] , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії [PERSON] та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також, 07.02.2023 [PERSON] приблизно о 21 год. 30 хв. знаходячись за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру, по відношенню до своєї сестри [PERSON] , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії [PERSON] та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Надалі, 07.02.2023 у зв`язку із скоєнням [PERSON] домашнього насильства по відношенню до своєї сестри [PERSON] було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] . Після чого, [INFO] [PERSON] приблизно о 17 год. 00 хв. знаходячись за адресою: [ADDRESS] порушив терміновий заборонний припис від 07.02.2023, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії [PERSON] та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 02.03.2023 постановою Дніпровського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу. В подальшому, будучи особою, неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , маючи прямий умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, систематично продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї сестри [PERSON] , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій, 11.04.2023 знаходячись за адресою: [ADDRESS] продовжив систематично вчиняти домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї сестри [PERSON] , з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, в ході якого висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, голосно кричав, погрожував застосуванням фізичної сили, принижуючи сестру. Вказані дії у підсумку з боку [PERSON] призвели до психологічних страждань потерпілої [PERSON] та змусили останню звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, та відповідно до інформаційної довідки вказаного Центру № 103/42-714 від 23.05.2023 у [PERSON] за період співпраці спостерігалось виснаження, яке характеризується повною втратою почуття власної гідності, втрачається терпимість до брата, з`являються тривога, депресивний стан, почуття образи, відчаю та страх який межує з почуттям провини за свою безпорадність; ситуація домашнього насильства призвела до постійного відчуття страху за своє життя, відчаю, втомленості та безнадійності виходу з нестерпних умов життя. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Отже, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Згідно правового висновку викладеного у Постанові КЦС ВС від 19.05.2020 №404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника. Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Левчук проти України» (заява № 17496/19), в якій визнав порушення ст.8 Конвенції з прав людини (право на повагу до приватного і сімейного життя). Згідно до ст.8 Конвенції з прав людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. ЄСПЛ у даній справі вказав, що покладаючись на статтю 8 Європейської Конвенції з прав людини, суди не мають бути надмірно формалістичними у своїх рішеннях, які викликають у особи почуття безкарності та піддають заявника, ще більшому ризику психологічного переслідування та нападу. Тому, виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи ризики продовження протиправної поведінки [PERSON] та його вплив на заявницю, враховуючи дані про особу [PERSON] , обґрунтованих підстав вважати, що він не здатний повністю контролювати свої дії, неодноразово демонстрував агресивну поведінку відносно [PERSON] , тривалість та неодноразовість вчинення протиправних дій, суд вважає, що такі втручання в особисті права [PERSON] , як заборона [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборона [PERSON] наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання постраждалої особи - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборона [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, є пропорційним, доречним та відповідає меті його застосування, та водночас забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника. В той же час, суд вважає, що строк на який заявниця просить видати обмежувальний припис із вжиттям заходів обмеження прав [PERSON] є недостатньо обґрунтованим за відсутності доказів продовження [PERSON] вчинення протиправних дій відносно [PERSON] після притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Таким чином, враховуючи вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та настання тяжких чи особливо-тяжких наслідків, а також те, що заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] , строк на який слід видати обмежувальний припис із застосування заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , має становити два місяці. Відповідно до частини першої статті 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З огляду на вищевикладене, заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису, є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 350-7 Цивільного процесуального кодексу України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Outcome: partial