Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

І. виклад позиції позивача. АТ «Альфа Банк» (змінено правонаступником АТ «СЕНС БАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Чорноморський міський\~відділ державної\~виконавчої служби\~Головного територіального\~управління юстиції\~в Одеській\~області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.06.2007 року АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , уклали договір кредиту №661/Ф03.9/217 та в забезпечення кредитного договору було від 20.06.2007 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передав належне йому майно: кв. [ADDRESS] . від 10.08.2018 року АКБ СР «УКРСОЦБАНК» змінило найменування на АТ «Укрсоцбанк». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.05.2019 року, іпотекодержателем зазначеного майна виступає саме АТ «Укрсоцбанк», однак, позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно неможливо, оскільки постановою Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції (виконавчий лист, серія та номер 2-1120, видано 30.09.2009 року Іллічівським міським судом Одеської області) накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборона на його відчуження. Вказана заборона перешкоджає реалізації своїх прав позивачем, як іпотекодержателем а тому, просить суд: Звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить Акціонерному товариству «Альфа Банк», а саме: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 72,1 кв.м. , житловою площею 42,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що накладений відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції (виконавчий лист, серія та номер 2-1120, виданий 30.09.2009 року, видавник: Іллічівський міський суд Одеської області). Відповідач не надав відзив на позов. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] надав до суду 02.08.2019 року заяву про відкладення слухання справи (а.с. 33-36). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення слухання справи (а.с. 52-54). Представник позивача [PERSON] надав до суду 28.11.2019 року заяву про заміну сторони (а.с. 57-59). Представник позивача в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином (а.с. 124). Відповідач [PERSON] не надав відзив на позов, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд закрити провадження по справі (а.с. 94-95). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала до суду клопотання про зупинення провадження (а.с. 104-105). Представник позивача [PERSON] надав до суду 17.02.2020 року заяву про відмову в задоволенні заяви про зупинення провадження по справі (а.с. 112). Відповідач сповіщався належним чином, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 119). Третя особа сповіщалася належним чином, до суду не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила (а.с. 125). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 19.07.2019 року відкрито провадження та призначено до слухання (а.с. 30). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської від 29.11.2019 року задоволено заяву представника позивача про заміну сторони на належного позивача (а.с. 81). Відповідно протоколу судового засідання від 13.01.2020 року відповідач [PERSON] просив суд закрити провадження по справі (а.с. 94-95). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської від 13.01.2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] , про закриття провадження по справі, та призначено судове засідання (а.с. 96, 99). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської від 17.02.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] \~ [PERSON] про зупинення провадження по справі (а.с. 114). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської від 12.06.2023 року було поновлено провадження по справі та призначено судове засідання (а.с. 118). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської від 29.08.2023 року було замінено сторону позивача правонаступником (а.с. 165). Судом на підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Відповідно до кредитного договору №661/Ф03.9/217 від 20.06.2007 року АКБ СР «УКРСОЦБАНК» уклав з [PERSON] про надання кредитних коштів в розмірі 135\~000,00 доларів США (сто тридцять п`ять тисяч) строком до червня 2032 року (а.с. 4-6). Згідно іпотечного договору, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передав належне йому майно: кв. [ADDRESS] - АКБ СР «УКРСОЦБАНК» (а.с. 7-8). Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2019 року в частці 1/1 належить на праві приватної власності АКБ СР «УКРСОЦБАНК» - майно: кв. [ADDRESS] (а.с. 9-10). Згідно протоколу №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року визначили правонаступництво АТ «УКРСОЦБАНК» АТ «АЛЬФА БАНК» (а.с. 60-68). Відповідно Статуту АТ «СЕНС БАНК» - п.1.2. Розділу 1., банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником усіх прав і зобов`язань Акціонерного товариства «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714, який відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 28.04.20218 року (Протокол 2/2018) змінив тип акціонерного товариства з публічного на приватне, а також змінив назву на Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Альфа-Банк», та виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», що був творений відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 01.09.2009 року (Протокол3/2009), код ЄДРПОУ 23494714, та виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань Закритого акціонерного «Альфа-Банк», що був створений відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2000 року (Протокол №3/200), який виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань Акціонерного комерційного банку «Київський інвестиційний Банку», що був створений відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 22.07.1997 року (протокол № 1), що виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Київінвестбанк», створеного за рішенням зборів учасників від 21.11.1995 року, який в свою чергу виступав правонаступником усіх прав і зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк споживчої кооперації «Віто», створеного відповідно до установчого договору від 18.11.1992 року і зареєстрованого Національним банком України 27.03.1993 року за №158. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону № 606-ХІV обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст. 54 Закону № 606-ХІV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно правової позиції ВСУ (лист від 01.02.2015року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Ураховуючи вищенаведене, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі № 898-ІV (ст. 1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону № 606-ХІV. Водночас законодавством не врегульована можливість звільнення з-під арешту заставленого майна, накладеного для забезпечення позову. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст.3 Закону № 898-ІV вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання боржником на момент пред`явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов`язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такі правові позиції висловлені в Розділі VIII Аналізу Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна за 2015 рік. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки договір іпотеки між сторонами, предметом якого є трьохкімнатна квартира, загальною площею 72,1 кв.м. , житловою площею 42,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , був укладений до накладення арешту. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved