Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач, в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідача [PERSON] відносно дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є матір`ю [PERSON] , державна реєстрація народження дитини, проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дитини, [PERSON] , злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Дівчина тривалий час проживала разом з бабусею, [PERSON] , яка на даний час виїхала за кордон.Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 05.08.2022 неповнолітню [PERSON] , [INFO] , виявлено без догляду дорослих та доправлено до Кз «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради». Відповідно до наказу управління-служби у справах дітей адміністрації від 18.08.2022 № 19 » [PERSON] тимчасово влаштовано до родини біологічного батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де вона і проживає на сьогоднішній день. За інформацією КЗО «Навчально-виховний комплекс № 65 школа І-ПІ ступенів -дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Дніпровської міської ради від 11.08.2022 дівчина мешкала з бабусею та матір`ю. Відносини з мамою напружені, порозуміння в родині немає. [PERSON]. зв`язок з навчальним закладом останнім часом не підтримує. Своїми діями та бездіяльністю відносно дитини, відповідач не бажає змінити ставлення до виховання та утримання доньки, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 10.02.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.05.2023 закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання призначене на 21.08.2023 року не з`явилася, надала суду заяву, якою не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. В попередніх судових засіданнях надавала свої пояснення та письмову заяву, де не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, але заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була класним керівником [PERSON] . В кінці 2021 року почались постійні сварки між дитиною та відповідачкою , внаслідок чого [PERSON] постійно тікала з дому. В кінці 2022 року [PERSON] почала жити зі своїм біологічним батьком, [PERSON] , який неодноразово з`являвся до школи та надав розписку, що дитина буде жити з ним, а також він бере на себе всю відповідальність за дитину. Як повідомила свідок, [PERSON] життям дитини не цікавилась, на батьківські збори не приходила. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомив, що вважає себе біологічним батьком дитини, [PERSON] проживає з ним та його родиною з 17.12.2022 року, після того як [PERSON] вигнала її з дому. До початку воєнних дій вони проживали однією родиною: [PERSON] , його цивільна дружина з двома дітьми та [PERSON] . Після того, як [PERSON] потрапила в їх сім`ю, він постійно був на зв`язку з викладачами, вони виконували домашні завдання та ходили до школи. Також свідок повідомив, що коли останній раз був вдома у [PERSON] , хата була в неохайному стані та непридатному для життя з дитиною. В судовому засіданні також була допитана дитина [PERSON] в присутності психолога [PERSON] . Вона повідомила, що з мамою у них постійні сварки, відносини напружені, порозуміння немає, мати не приділяє їй зовсім уваги, не виховує, не забезпечує належний рівень життя, у будинку де вони мешкали зовсім відсутні умови для проживання, тому вона була вимушена піти до батька, де на даний час проживає. Повертатися до матері не бажає. Крім того, після того як бабуся поїхала за кордон вона не може проживати з матір`ю, оскільки остання на неї вчиняє постійно тиск. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.06.2006 Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , а відомості про батька, відповідно до листа Чечелівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 31.08.2022 №1179/20.21-30, зареєстровано на підставі ч. 1 ст. 135 СКУ( а.с 21-22). З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 05.08.2022, вбачається, що в цей день представником служби у справах дітей було знайдено дитину за адресою: [ADDRESS] та встановлено її особу. Зі слів дитини вдалося встановити, що вона мешкала з бабусею, [PERSON] , яка виїхала за кордон, а мати обов`язки відмовляється виконувати(а.с. 24-25). 08.08.2022 до управління-служби у справах дітей адміністрації звернувся [PERSON] , [INFO]., зі слів, біологічний батько дитини, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] та виявив бажання забрати дитину на виховання, забезпечити їй нормальні умови для проживання за місцем свого мешкання.(а.с.26). Відповідно до наказу управління-служби у справах дітей адміністрації від 18.08.2022 № 19 «Про тимчасове влаштування дитини, [PERSON] , [INFO] » [PERSON] тимчасово влаштовано до родини біологічного батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де вона і проживає на сьогоднішній день (а.с.29-32). За інформацією КЗО «Навчально-виховний комплекс № 65 школа І-ПІ ступенів -дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» Дніпровської міської ради від 11.08.2022 дівчина мешкала з бабусею та матір`ю. Відносини з мамою напружені, порозуміння в родині немає. [PERSON]. зв`язок з навчальним закладом останнім часом не підтримує (а.с. 33). Відповідно до довідки департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 22.08.2022 № 5460 за адресою: [ADDRESS] мають реєстрацію: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 34). Згідно акту виходу за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за даною адресою розташований приватний будинок, біля якого є зруйновані споруди, подвір`я занедбане . Поспілкуватися з [PERSON] не вдалося, оскільки будинок зачинений; факту проживання [PERSON] за даною адресою не зафіксовано(а.с.35) Відповідно до інформації ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 06.09.2022 № 43.6/3183 працівниками сектору ювенальної превенції було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , місце мешкання не змінювала. В ході перевірки [PERSON] була повідомлена про необхідність з`явитись до спеціаліста управління-служби у справах дітей (а.с.36). Управлінням-службою у справах дітей адміністрації 03.10.2022 № 03/8-254 підготовлено та направлено до ВП № 6 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області клопотання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (а.с.38-39) Згідно відповіді ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.10.2022 № 43.6/3673 притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП не виявилося можливим у зв`язку з тим, що остання за місцем мешкання не проживає, де може знаходитись невідомо. У разі встановлення місця мешкання [PERSON] вона буде притягнута до адміністративної відповідальності (а.с. 40). Вищезазначене свідчить про безвідповідальне виконання [PERSON] батьківських обов`язків та небажання займатись вихованням та утриманням дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Підсумовуючи викладене, судом встановлено, [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є відповідачка по справі [PERSON] , яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини. Мати дитини злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Дівчина тривалий час проживала разом з бабусею, [PERSON] , яка на даний час виїхала за кордон. [PERSON] не дотримувалася рекомендацій спеціалістів суб`єктів соціальної роботи, не співпрацювала із фахівцями соціальної роботи. Своїми діями та бездіяльністю відносно дитини, відповідач не має бажання змінити ставлення до виховання та утримання своєї дитини. Дівчинка на даний час знаходиться у біологічного батька дитини, який виявив бажання забрати дитину на виховання, забезпечити їй нормальні умови для проживання за місцем свого мешкання, де вона і проживає на сьогоднішній день. Мати дитини фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, усі вище викладені факти свідчать про безпідставне ставлення відповідача до своєї дитини [PERSON] , про байдужість та повне ігнорування життя своєї доньки. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини через винну поведінку відповідача, яка свідомо нехтує у спілкуванні з дитиною. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття на користь державного закладу, чи особи , куди дитину буде влаштовано, але у вказаних вимогах не зазначено на користь якого саме державного закладу чи на користь якої саме особи повинні стягуватись аліменти з відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаної позовної вимоги необхідно відмовити, у зв`язку з тим, що суд своїм рішенням не може стягнути з відповідача аліменти на користь невстановленого державного закладу чи невстановленої особи, з обов`язками на майбутнє, що не позбавляє позивача можливості звернутись до суду з зазначеними вимогами, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови у задоволені вказаних позовних вимог. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позову, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial