Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

12.06.2023 року позивач в особі свого представника за довіреністю Шовкун Наталії Олексіївни засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №86857011, отриманим позивачем у порядку відступлення права вимоги 20.10.2022 року на підставі договору факторингу з боку фінансової установи - ТОВ «Таліон плюс», який придбав вказану вимоги у ТОВ «Манівео - швидка фінансова допомога», який і видавав кредит - у розмірі 22009,90 грн., з яких 12100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9909,90 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що 23.03.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео-швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №868570111 в електронній формі шляхом проставлення електронного підпису відповідачки, відповідно до якого відповідачка отримала у первісного кредитора кредит у готівковій формі шляхом переказу на банківську картку відповідачки у розмірі 12100,00 грн. строком 70 днів від дати отримання кредиту та встановленням процентної ставки у розмірі, визначеному у договорі відповідно до умов, погоджених сторонами. Вказаний кредитний договір був придбаний другим кредитором - ТОВ «Таліон плюс» 15.06.2021 року на підставі договору факторингу №28/1118-01, а вже від другого кредитора до позивача вимоги за вказаним договором на зазначену у позові суму перейшли на підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року. Через не виконання вимог укладеного первинного договору відповідачкою позивач в межах отриманих ним вимог звернувся до суду із відповідною позовною заявою в цій частині. Ухвалою судді від 04.07.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін з можливістю подання усіх заяв по суті позову до першого судового засідання (а.с.34). Ухвалою суду від 27.07.2023 року розгляд справи відкладено через неявку належним чином повідомленої відповідачки, встановлено відсутність відзиву по справі (а.с.43). У судове засідання сторони не прибули. Позивач надав раніше заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.41-42). Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання (а.с.48), до нього не прибула, причини неявки суду не повідомила. Таким чином, судом встановлюється друга неявка відповідачки, що дозволяє суду розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи неявку сторін по справі, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. На підставі статей 280 та 281 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки такий дозвіл надав представник позивача при зверненні до суду (а.с.4). Вирішуючи справу по суті, суд встановлює наступні обставини. 23.03.2021 року був укладений кредитний договір в електронній формі між первинним кредитором - ТОВ «Манівео-шивдка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] № [NUMBER] на суму 12100,00 грн. строком на 70 днів зі сплатою процентів відповідно до обумовлених сторонами умов, виходячи із часу дії вказаного договору та виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань (а.с.6-8). На думку позивача він отримав вимоги за вказаним договором від другого кредитора ТОВ «Таліон плюс», який, у свою чергу, отримав вказані вимоги від первинного кредитора на підставі договору факторингу №28/1118-01 та реєстру боржників №138 від 15.06.2021 року. Однак погодитися з вказаним вимогами позивача в цій частині суд не може, оскільки суду не було надано вказаних документів. Тобто відсутні докази на підтвердження того факту, що вимоги до відповідачки перейшли до другого кредитора ТОВ «Таліон плюс», який, у свою чергу, передав їх вже позивачу, який щодо вказаного кредитного договору вже був третім кредитором. За відсутності вказаних документів, зазначених у позові, вважати, що позивач набув вимоги до відповідачки за кредитним договором №868570111 від 23.03.2021 року не можна, а відповідно в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити через відсутність доказів переходу права вимоги до позивача. Зазначення доказів переходу права вимоги до позивача у самій позовній заяві з посиланням на відповідні договори не можна вважати належним доказом, оскільки будь-які вимоги в кредитних договорах повинні бути підтверджені доказами на їх підтвердження. На підставі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed