Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

У серпні 2016 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № R52150348949B від 01 листопада 2012 р. станом в сумі 690 665,00 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10 359,98 грн. 31.01.2017 р. Ленінським районним судом будо винесено заочне рішення про задоволення позову. 05.11.2020 р. суд виніс ухвалу про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду. 31.08.2021 р. ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про слухання справи у його відсутність, підтримку позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 28 травня 2008 р. між Банком і [PERSON] укладений кредитний договір №R52150348949B. За умовами договору, Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 275 000,00 грн. на придбання нерухомості строком до 01 листопада 2019 року з процентною ставкою 19,99 % річних(п.п.3.1, 3.3.1). Згідно п. 7.1. у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та інших платежів згідно з умовами Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов`язань за кожен день порушення виконання зобов`язань, включаючи день погашення. Надані відповіждачемкопії квитанції про сплату ним на погашення даного кредитного договору протягом 2012-2014рр. коштів самі по собі не спростовують розрахунку доданого позивачем до позову, а спростування вимог в належний спосіб [PERSON] проігнорував, що вбачається з його ухилення від участі в розгляді справи протягом трьохостанніх років. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 16 серпня 2016р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 690 665,00 грн., до якої входить: 231 106,89 грн. - борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; 139 530,76 грн. - борг за процентами з урахуванням 3% річних; 320 027,35 грн. - пеня, достатніх підстав для зменшення якої суд не вбачає. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред`явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, на суму 690 665,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід 10 359,98 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved