Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заподіяних їй відповідачкою протиправними діями матеріальної шкоди в сумі 2276,96 грн., моральної (немайнової) шкоди в сумі 20 000 грн. та судові витрати в сумі 1073,60 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в с.Очеретянка Пулинського району Житомирської області, [PERSON] взявши її двома руками за волосся почала тягнути до низу, спричинивши фізичний біль, від якого вона впала на землю. За вказаним фактом, вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17.05.2023 [PERSON] визнано винною у вчиненні щодо неї кримінального правопорушення та призначено покарання у виді штрафу. Так як стан її здоров"я після вчиненого відповідачкою стосовно неї кримінального правопорушення значно погіршився, 27.04.2023 звернулася до сімейного лікаря [PERSON] зі скаргами на постійні головні болі. В той же день, після огляду сімейним лікарем та з діагнозом - струс головного мозку, вона була направлена на стаціонарне лікування до неврологічного відділення КНП "Лікарня" Пулинської селищної ради, де проходила лікування до 02.05.2023. Після виписки з лікарні, відчуваючи постійний головний біль, запаморочення та періодичні блювання, 04.05.2023 звернулася за платною консультацією до лікаря невропатолога приватного медичного центру "Medibor", де їй виписано для прийому перелік необхідних медичних препаратів. Внаслідок умисних дій відповідачки було завдано шкоду її здоров"ю, заподіяно матеріальні збитки та моральну (немайнову) шкоду. Матеріальна шкода полягає у витратах пов"язаних з лікуванням та придбанням ліків на загальну суму 2276,96 грн. Моральна шкода полягає у тому, що після вчиненого щодо неї відповідачкою кримінального правопорушення, відчувала фізичний біль, моральні страждання, порушився сон та втратились нормальних життєві зв"язки. Страх та стрес, який вона пережила під час вчинення відповідачкою протиправних дій негативно вплинули на її психологічний стан. Вона періодично продовжує відчувати головні болі, виникають нервові зриви, погіршення загального самопочуття та виникнення негативних переживань. Моральну шкоду оцінює у розмірі 20 000 грн. Під час судового розгляду кримінального правопорушення цивільний позов нею не заявлявся. Ухвалою суду від 06.07.2023 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 31.07.2023 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що позивачка має намір стягнути матеріальну та моральну шкоду з відповідачки, яка не має жодного відношення до подій, що мали місце 24.04.2023 та стали причиною подальших звернень до медичних закладів для отримання лікування, оскільки у вироку суду зазначено, що вчинення кримінального правопорушення мало місце 25.04.2023. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. З приводу зазначення у виписці з медичної картки стаціонарного хворого про те, що її побила сусідка 24.04.2023 є помилкою медсестри, яка оформляла медичні документи. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін,\~ за наявними у справі матеріалами. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~ \~ \~ За правилами ст.ст.15,\~16\~ЦК України,\~ст.4\~ЦПК України\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених, невизнаних або\~оспорюваних цивільних\~прав,\~свобод чи\~інтересів.\~\~ Судом встановлено, що вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17.05.2023, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. [PERSON] судом визнано винною у тому, що вона 25 квітня 2023 року, близько 18 год., біля будинку [ADDRESS] , під час виниклого на грунті особистих неприязних відносин конфлікту із [PERSON] , взявши останню двома руками за волосся почала тягти до низу, спричинивши фізичний біль, від якого остання впала на землю.\~У результаті насильницьких дій, [PERSON] завдала [PERSON] фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень (а.с.8-9). \~ \~ Згідно виписки та епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №995 від 02.05.2023, виданої КНП "Лікарня" Пулинської селищної ради, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 27.04.2023 по 02.05.2023, з діагнозом "Струс головного мозку". У виписці зазначено, що травма отримана в побуті 24.04.2023. Призначено лікування: NaCL 0,9% 200,0; аспаркам 10,0; MgSO4 5,0 в/в крн.; L-лізину есцинат 10,0 в/в кр.; ондасетрон (а.с.11-12). Відповідно до запису з медичної картки [PERSON] , 27.04.2023 вона зверталася до сімейного лікаря зі скаргами на головний біль, підвищення тиску, головокружіння, нудоту, блювання. Зі слів хворої, 25.04.2023 її побила сусідка. Діагноз: ЗЧМТ (25.04.2023). Струс головного мозку з динамічними порушеннями, явищами ВБН, вираженим цифалічним синдромом. Рекомендовано: консультація травматолога, невролога. Госпіталізація в неврологічне відділення (а.с.14). Згідно консультативного висновку невролога приватного медичного центру "Medibor" від 04.05.2023, [PERSON] звернулася з побутовою травмою, яка сталася 24.04.2023, встановлено діагноз - післятравматичний астеноцефалгічний синдром, церебростенічний синдром. Призначено лікування: ноофен (фенібу) по 250 мг., магне В6, диклак ІD по 150 мл, омепрозол по 20 мг. (а.с.15). З копій фіскальних чеків та квитанції про сплату коштів за консультацію лікаря-невролога, вбачається, що [PERSON] на придбання лікарських препаратів та консультацію лікаря витрачено грошові кошти на загальну суму 2276 грн. 96 коп. (а.с.16-19.). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він працює сімейним лікарем в КНП "ЦПМСД" Пулинської селищної ради. 27.04.2023 до нього звернулася [PERSON] зі скаргами на головний біль, головокружіння, запаморочення. Встановий попередній діагноз - струс головного мозку. Направив [PERSON] на консультацію до травматолога, невролога та стаціонарне лікування. 02.05.2023 до нього знову звернулась [PERSON] після виписки із стаціонару, діагноз - струс головного мозку. Видав направлення до невролога та продовжив амбулаторне лікування. Лікарняний лист закрив 05.05.2023. Чи була [PERSON] на консультації у невролога та чи було їй призначено лікування незнає, оскільки в електронній базі дані відсутні. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. З ч.1 ст.1195 ЦК України вбачається, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, вищевказані обставини, подія, а також особи, які була причетні до кримінального провадження і вина відповідачки у вчиненні кримінального правопорушення, встановлені вироком суду, який набрав законної сили, а тому є обов`язковим для суду, який розглядає дану справу. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З письмових матеріалів справи вбачається, що під час розгляду кримінального провадження цивільний позов позивачка не подавала. Тож, суд вважає, що позивачкою доведено заподіяння їй відповідачкою матеріальної шкоди. В той же час, розмір матеріальної шкоди суд вважає обґрунтованим частково, виходячи з наступного. Позивачкою на підтвердження понесення нею витрат на придбання лікарських препаратів та консультацію лікаря надано фіскальні чеки та квитанцію на загальну суму 2276 грн. 96 коп. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування на стаціонарному лікуванні та консультації невролога у вищевказаний період за призначенням лікарів позивачкою були придбані за власний рахунок ліки та медичні препарати на суму 2130,96 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. Інші письмові докази щодо понесених витрат, а саме фіскальні чеки від 01.05.2023 на суму 43,40 грн. та від 03.05.2023 на суму 103,60 грн. суд до уваги не приймає, оскільки у них зазначені ліки, які лікарями не призначалися (гофен, еналаприл, спазго). Чеки на придбання ліків не за призначенням лікарів не є належними доказами спричинення позивачці матеріальної шкоди відповідачкою та понесення позивачкою витрат на дану суму в зв`язку з кримінальним правопорушенням. Враховуючи викладене, матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 2130,96 грн. З приводу вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У п.5 вказаної постанови зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається з п.9 постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, врахувавши, що внаслідок насильницьких дій відповідачки, позивачці завдано фізичного болю, який носив тривалий характер, що призвело до проходження стаціонарного та амбулаторного лікування. Слід визнати обґрунтованими мотиви спричинення такої шкоди позивачці, оскільки остання зазнала душевних страждань внаслідок спричиненого фізичного болю, а звичайний ритм її життя було порушено у зв`язку із лікуванням та втратою нормальних життєвих зв"язків. Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду висвітлену у постанові від 15.12.2020 у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Отже, суд вважає, що визначений позивачкою розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн. є завищеним, а тому приходить до висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню позивачці у сумі 5000 грн. Саме така сума на думку суду є співмірною з понесеними позивачкою моральними стражданнями та відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. За правилами ст.ст.\~ 12, 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд\~ розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~\~Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд, оцінивши допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов до висновку, що позовні вимоги в ході розгляду справи знайшли своє обґрунтування та підлягають частковому задоволенню з мотивів та доводів, що викладені вище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн. з позовних вимог про\~відшкодування моральної шкоди, від сплати судового збору у сумі 1073,60 грн. за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди звільнена на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", так як від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому з [PERSON] на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. та на користь держави у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial