Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

[PERSON] 15 квітня 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що між нею та [PERSON] 25 жовтня 2010 року було укладено шлюб. З 04 липня 2019 року шлюб фактично розпався, спільного господарства не ведеться, допомоги на утримання дітей відповідач з 04 липня 2019 року не надає. Позивач зазначає, що від шлюбу у нею з [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/2293/19 від 25 червня 2019 року шлюб розірвано. Позивач стверджує, що діти перебувають на її утриманні, проживають разом з нею (згідно договору), а батько в свою чергу, не допомагає утримувати дітей з липня 2019 року, що ставить матір у складне матеріальне становище. На постійні її звернення до [PERSON] про надання грошових коштів на утримання дітей, їх лікування, витрати на навчання, всебічний розвиток відповідач не реагує та ніякої допомоги не надає. Також, зазначає, що [PERSON] офіційно ніде постійно не працює, постійного доходу не має. Так, позивач вважає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Враховуючи вищевикладене позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 01 травня 2021 року і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню, щомісячно, починаючи стягнення з 01 травня 2021 року і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] несплачені аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01 липня 2019 року по 01 травня 2021 року в розмірі 52 690 (п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто) гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] несплачені аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 01 липня 2019 року по 01 травня 2021 року в сумі 42 262 (сорок дві тисячі двісті шістдесят дві) гривні. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2021 року відкрито провадження у справі. 08 лютого 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було витребувано від Головного управління ДПС у Київській області інформацію про доходи [PERSON] з липня 2019 року по 08 лютого 2023 року та інформацію про доходи [PERSON] з липня 2019 року по 08 лютого 2023 року від Міністерства оборони України. У подальшому представник позивача адвокат - Заболотний В.А. уточнив позовні вимоги, та остаточно просив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 395 грн., щомісячно, починаючи з 01.05.2021 і до 12.03.2022 року в сумі 2 395 грн., та в розмірі 1/6 частини всіх доходів, починаючи з 12.03.2022 року в сумі 221 753 грн. 38 коп. до 01.09.2023 та по 20 221 грн. 54 коп. щомісячно до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 921 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 01.05.2021 по 12.03.2022 в сумі 24 878 грн. та в розмірі 1/6 частини всіх доходів, починаючи з 12.03.2022 в сумі 221 753 грн. 38 коп., та щомісячно 20 221 грн. 54 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01.07.2019 по 01.05.2021 в розмірі 52 690 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] за період з 01.07.2019 по 01.05.2021 в сумі 42 262 грн.; всього, станом на 01.09.2023 стягнути з [PERSON] заборгованість та несплачені аліменти на неповнолітніх дітей грошові кошти в сумі 623 694 грн. 44 коп.; щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 1/3 доходів, що становить 40 443 грн. 08 коп. У судовому засіданні представник позивача адвокат - Заболотний В.А. підтримав уточнену позовну заяву та просив її задовольнити, крім того, заперечив щодо заочного розгляду справи, а тому суд розглядає дану справу у загальному порядку. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 03 серпня 2023 року до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки відповідач перебуває у складі Збройних Сил України. В судовому засіданні розглянуто заявлене клопотання та у задоволенні такого клопотання відмовлено, оскільки справа стосується захисту інтересів малолітніх дітей, справа перебуває на розгляді у суді з квітня 2021 року, тобто тривалий час, а зупинення провадження у справі суперечитиме інтересам малолітніх дітей. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020 року), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 25 грудня 2010 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 грудня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2157, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 червня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2157 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « [PERSON] ». Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 13 червня 2020 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що 13 червня 2020 року складено відповідний актовий запис № 573, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. 23 листопада 2011 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14 червня 2017 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . 19 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. про визначення місця проживання дітей, предметом даного Договору є узгодження між батьками щодо визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Предмету договору місцем проживання місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання матері. У разі зміни місця проживання дітей, мати повідомляє батька про зміну місця проживання. Обов`язки матері за даним Договором: забезпечувати дітей безпечними умовами проживання; забезпечувати відвідування дітей навчальних закладів для здобуття середньої освіти та відвідування, за бажанням дітей, спортивних секцій, гуртків, тощо; забезпечувати належне утримання дітей (харчування, одяг, іграшки, шкільне приладдя, підручники для навчання, книгами (за бажанням дітей), організовувати дозвілля (мандрівки, відвідування розважальних центрів для дітей; повідомляти про всі зміни, які стосуються адреси проживання дітей, власних номерів телефонів. Права матері за даним Договором: отримувати від батька точну адресу, де перебуватимуть діти під час перебування дітей у батька; отримувати від батька точне визначення часу перебування дітей з батьком; отримувати від батька інформацію (відомості), и тому числі в усній формі, щодо умов (санітарних, тощо), де перебуватимуть діти з батьком; телефонувати дітям та/або батьку під час перебування дітей з батьком; вимагати дотримання батьком умов даного Договору. Обов`язки батька за даним Договором: забезпечувати дітей безпечними умовами проживання під час її перебування з батьком: забезпечувати належне утримання дітей під час її перебування з батьком (харчування, одяг, іграшки, шкільне приладдя, підручники для навчання, книгами (за бажанням дітей), організовувати дозвілля (мандрівки, відвідування розважальних центрів для дітей, тощо), всім необхідним чого потребуватимуть діти; повідомляти про всі зміни, які стосуються адреси перебування дітей з батьком, власних номерів телефонів. Права батька за даним Договором: отримувати від матері інформацію (відомості), в тому числі в усній формі, щодо умов (санітарних, тощо) про дітей; телефонувати дітям та/або матері під час перебування дітей з матір`ю: ініціювати зустріч з дітьми, але и такому випадку фінансове забезпечення, отримання необхідних документів (візи, купівля квитків на всі види транспорту, проживання тощо) здійснюється батьком самостійно; вимагати дотримання матір`ю умов даного Договору. В перехідних положеннях вказаного Договору зазначено, що всі спори, що виникатимуть в процесі виконання цього договору та розбіжності в тлумаченні окремих його положень цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України. Батьки, у Договорі підтвердили, що цей договір відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для них умовах і не с тяжких обставин, договір укладався ними без застосування обману чи фактів, які мають істотне значення, вони однаково розуміли значення, умови договору, правові наслідки, бажали настання саме тих правових наслідків, що створюються даним договором батьки підтвердили, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного договору. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Відділом реєстрації місця проживання Управління центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради 25 червня 2020 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25 квітня 2017 року. З копії нотаріально засвідченої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу 07 квітня 2021 року заяви [PERSON] вбачається що [PERSON] заявляє, що він особисто знає [PERSON] , [INFO] , та його колишню дружину ( [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] . Данна сім`я була зареєстрована 25 жовтня 2010 року та фактично проіснувала до 04 червня 2019 року. Офіційно пара розірвала шлюб 25 червня 2019 року. У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із матір`ю, знаходяться на повному утриманні матері, що ставить матір у нелегке фінансове становище. Батько дітей [PERSON] - находиться у хорошому фізичному стані, офіційно не працює, неофіційно працював у таксі, кошти на утримання дітей матері не надає. Зазначає, що він багаторазово був свідком, як мати дітей [PERSON] просила кошти на утримання спільних дітей, їх лікування, всебічний розвиток, однак батько спільних дітей - [PERSON] фінансово, матеріально або у будь який інший спосіб не приймає участі у вихованні та утриманні дітей з 04 червня 2019 року. З копії нотаріально засвідченої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу 07 квітня 2021 року заяви [PERSON] вбачається що [PERSON] , заявляє про те, що вона особисто знає [PERSON] , [INFO] та його колишню дружину ( [PERSON] ) [PERSON] [INFO] . Данна сім`я була зареєстрована 25 жовтня 2010 року та фактично проіснувала до 04 червня 2019 року. Офіційно пара розірвала шлюб 25 червня 2019 року У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із матір`ю, знаходяться на повному утриманні матері, що ставить матір у нелегке фінансове становище. Батько дітей [PERSON] - находиться у хорошому фізичному стані, офіційно не працює, неофіційно працював у таксі, кошти на утримання дітей матері не надає. Вказує, що вона багаторазово була свідком, як мати дітей [PERSON] просила кошти на утримання спільних дітей, їх лікування, всебічний розвиток, однак батько спільних дітей - [PERSON] фінансово, матеріально або у будь який інший спосіб не приймає участі у вихованні та утриманні дітей з 04 червня 2019 року. Також судом було досліджено відомості з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2022 року надані Головним управлінням ДПС у Київській області було 14 квітня 2023 року на виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 08 лютого 2023 року. Згідно із довідкою про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виданої військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України від 18 липня 2023 року № 2396 [PERSON] , розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій для обчислення пенсії, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з березня 2022 року по червень 2023 року становить 1 208 822 (один мільйон двісті вісім тисяч вісімсот двадцять дві) гривні 12 копійок. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідач, не надавши відзив, про існування будь-яких обставин, які б перешкоджали йому утримувати дитину, не заявив. Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. З урахуванням цього, рівності прав та обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі : на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) гривень, щомісячно, починаючи з 15 квітня 2021 року і до 11 березня 2022 року включно; на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня, щомісячно, починаючи з 15 квітня 2021 року і до 11 березня 2022 року включно; на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 березня 2022 року до досягнення дітьми повноліття. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] несплачені аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01 липня 2019 року по 01 травня 2021 року в розмірі 52 690 (п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто) гривень; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] несплачені аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 01 липня 2019 року по 01 травня 2021 року в сумі 42 262 (сорок дві тисячі двісті шістдесят дві) гривні суд не вбачає підстав для задоволення даних вимог з огляду на наступне. У відповідності до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі №672/198/19; від 29.01.2020 у справі №756/14483/18. Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 (справа №215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти за вказаний вище період, вказуючи на те, що у зазначений період часу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. Аналізуючи матеріали справи, суд враховує, що позивачем не надано доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01 липня 2019 року по 01 травня 2021 року в розмірі 52 690 (п`ятдесят дві тисячі шістсот дев`яносто) гривень та аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 01 липня 2019 року по 01 травня 2021 року в сумі 42 262 (сорок дві тисячі двісті шістдесят дві) гривні, а також доказів його ухилення від надання утримання дітей. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, також позивачем не надано доказів ухилення відповідача від сплати аліментів за минулий час. У відповідності до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню, оскільки вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача, та дій останнього, направлених на ухилення від їх сплати, не підтверджено позивачем належними, допустимими і достатніми доказами. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Outcome: partial