Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання, поділ спільного майна подружжя, в якому просив встановити факт спільного проживання позивача з відповідачем як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 2016 року по січень 2021 року, визнати право спільної сумісної власності позивача та відповідача на легкові автомобілі марки HYUNDAI SANTA FE, 2011р. випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний у 2018 році, вартістю 416596,09 грн., легковий автомобіль марки AUDI Q5, 2014р. випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний у 2020 році, вартістю 525075,37 грн; поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право особистої приватної власності на легковий автомобіль марки AUDI Q5 2014р.,і припинивши за [PERSON] право спільної сумісно власності на 1/2 частину цього автомобіля та визнавши за [PERSON] право особистої приватної власності на легковий автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, припинивши за [PERSON] право спільної сумісної власності на 1/2 частину цього автомобіля. Позивач також просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення автотоварознавчих досліджень у розмір 2600 грн. та сплачений судовий збір. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 року справу було передано на розгляд судді Мацишин Л.С. 06.04.2021 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 23.09.2021 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2021 року справу було передано на розгляд судді Корнєєвій В.В. Як вбачається з матеріалів справи 24.06.2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що відповідач [PERSON] познайомилась з позивачем у 2016 році, який на той час проживав однією сім"єю зі своєю дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, відповідач ніколи не жила з позивачем однією родиною як чоловік та жінка без укладання шлюбу. Відповідач разом зі своїми дітьми [PERSON] , 2015 р.н., та [PERSON] , 2001 р.н., зареєстрована та проживає в квартирі, розташованій в [ADDRESS] , яка належить відповідачці на праві власності, і з 2010 року по теперішній час всі витрати зі сплати комунальних послуг та квартплати несла виключно особисто, що підтверджується відповідними квитанція про сплату, які додані до відзову. Відповідач також зазначила, що тривалий час є приватним підприємцем, і всі ці роки мала власний прибуток. Також відповідачка займається особисто вихованням свого сина [PERSON] та тільки вона приводила дитину з дитячого садочка та забирала звідти. Що стосується доказів, долучених позивачем в підтвердження даного позову, відповідач вважає, що вони також не підтверджують факт спільного проживання відповідача та позивача, а зі спільних світлин вбачається, що позивач та відповідачка були присутні на святі та відпочивали компанією на природі, що зовсім не свідчить про факт їх спільного проживання родиною, а підтверджує лише дружні відносини між ними. Акт про сумісне проживання, складений 15.02.2021 року не є допустимим доказом по справі, оскільки ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес» не уповноважена на складання актів про фактичне проживання, і більш того, вказаний акт складено особою,яка перебуває в дружніх відносинах з позивачем, та на підставі слів сусідів, з яких [PERSON] - взагалі не відомо за якою адресою зареєстрований та мешкає, а [PERSON] взагалі мешкає в іншому будинку по [ADDRESS] . Окрім того, автомобілі були придбані виключно за власні кошти відповідача:автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] було придбано відповідачем 21.08.2018 року, автомобіль AUDI Q5, 2014 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] було придбано 28.02.2020 року. Для придбання вказаних автомобілів відповідачка позичала гроші в [PERSON] та своєї матері [PERSON] , яка 06.07.2019 року продала автомобіль HYUNDAI 130, 2013 року випуску. Вказане підтверджується борговими розписками відповідача. Грошові кошти, які було взято у борг, відповідач повертала також особисто, в тому числі, шляхом продажу квартири, розташованої в [ADDRESS] , співвласницею якої була. Станом на теперішній час, обидва автомобілі продані, тому відсутнє майно, що є предметом спору. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Під час підготовчого судового засідання представник позивача уточнив свої позовні вимоги та зазначив, що з 2016 р. позивач [PERSON] став підтримувати стосунки з відповідачкою [PERSON] , а з липня 2017 р. стали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство. За час сумісного мешкання сторонами було придбано наступне майно: легковий автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, придбаний в 2018 р. та легковий автомобіль марки AUDI Q5, придбаний у 2020 році. Позивач [PERSON] проживав з відповідачем однією сім`єю як чоловік та жінка протягом 5 років, мали спільний побут, бюджет, покупки, спільний відпочинок, спільних знайомих. Проживали вони постійно у квартирі, яка належить [PERSON] та вели спільне господарство. Факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відповідача та позивача, починаючи з 2017 року по січень 2021 року, підтверджується актом від 15.02.2021 року, складеним директором ОСББ «БРЕС «Прогрес», а також спільні фотографії як в побуті, так і на відпочинку, а також можуть підтвердити свідки. З 2006 року по 2017 рік позивач займався постійно підприємницькою діяльністю, вид діяльності - КВЕД 46.13 «Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами, та санітарно-технічними виробами. З 2018 року по теперішній час, позивач є приватним підприємцем, здійснює діяльність з продажу продуктів харчування в 2-х магазинах у [ADDRESS] , та [ADDRESS] , має пенсію по інвалідності, тобто має постійний дохід. Придбані під час спільного проживання автомобілі були зареєстровані на відповідача, яка після розірвання відносин один автомобіль сховала від позивача, іншим продовжувала користуватися, тобто усе вищезазначене майно залишилось у користуванні відповідача. Згодом обидва автомобілі було перереєстровано на підставі договорів купівлі-продажу на інших власників. У зв`язку з вищевикладеним, просив встановити факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 2017 року по січень 2021р., визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на легкові автомобілі марки HYUNDAI SANTA FE, 2011р. випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний у 2018 році, на момент звернення до суду вартість автомобіля складає 416596,09 грн. та легковий автомобіль марки AUDI Q5, 2014р. випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний у 2020 році, на момент звернення до суду вартість автомобіля складає 525075,37 грн. Позивач в уточненій позовній заяві просив стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, 2011р. з державним номерним знаком [NUMBER] , в розмірі 208298.04 грн. та компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля AUDI Q5, державний номерний знак [NUMBER] . 2014 p. випуску, в розмірі 262537,68 грн., а загалом 470835,72 грн, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні 14.12.2022 року позивач та його представник підтримали уточненні позовні вимоги та просили їх задовольнити, додавши, що позивач дійсно до зустрічі з відповідачем проживав з цивільною дружиною, яка народила йому дитину, але починаючи з 2016 р. позивач [PERSON] став підтримувати стосунки з відповідачкою [PERSON] , а з липня 2017 року вони стали проживати однією сім`єю та вести спільне господарство. Відповідач казала, що йому під час спілкування, що вона є також [PERSON] , що вони одна сім"я. Позивач допомагав їй у ремонті та утриманні квартири, придбанні приміщення для магазину, квартири для доньки відповідача в м.Харків, надав гроші для купівлі автомобілей. Вони також разом іздили на відпочинок в Нідерланди. Позивач зазначив, що обидва автомобіль було зареєстровано на відповідача, так як, коли купивали перший автомобіль, він був у відрядженні в іншій області,а коли купували другий автомобіль він залишився вдома з дітьми, так як відповідачка з братом поїхали за автомобілем до Києва. Окрім того, підтвердженням того, що він проживав з відповідачем однією сім`єю,є факт придбання та встановлювання в її квартирі кондиціонеру. Також позивач суду повідомив, що його цивільна дружина [PERSON] негативно відносилась до його стосунків з відповідачем. Представник відповідача заперечував проти задоволення уточнених вимог, зазначивши, що факт спільного проживання позивача та відповідача не підтверджується жодним доказом, а спільне святкування та відпочинок не підтверджують наявність сімейних правовідносин між позивачем та відповідачем та не створюють будь-яких правових наслідків. Також представник відповідача додав, що відповідачка є підприємцем, отримує стабільний дохід, і всі наявні в неї речі придбала за рахунок власних коштів та позичених у матері і знайомих, які потім також віддавала їм самостійно. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що позивач в 2017 р.- 2018 р. проживав разом з [PERSON] та разом їздили відпочивати, приїздили разом до магазину. Також повідомив, що позивач купив машину HYUNDAI, а потім вони купили машину [INFO] . Позивач дав свої гроші на придбання квартири в м. Харків та це стало темою обговорення. Був у них в гостях, коли [PERSON] говорив, що все реєструє на [PERSON]. У них були нормальні відносини. Також позивач допомагав [PERSON] з її магазином, а вона допомагала з документами. Дізнався він про те, що вони розійшлися після 2019 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позивач та відповідач проживали разом, під час чого спільно купили у нього автомобіль HYUNDAI, який було оформлено в 2018 році на [PERSON] . [PERSON] йому зателефонував та попросив оформити автомобіль на [PERSON], оскільки він був у від`їзді. Першу частину грошей [PERSON] віддав раніше та протягом місяця віддав другу частину суми, а всього у розмірі 18000 тис. доларів. Йому відомо, що через деякий час вони також придбали автомобіль AUDI білого кольору. Декілька разів заїжджав до них у гості, [PERSON] приходила додому та вони сідали вечеряти. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що у нього дружні відносини з позивачем, і вони з дружиною приходили в гості, на свята, їздили на рибалку та відпочивати разом з позивачем та відповідачем, сприймаючи їх як чоловіка та дружину. Спочатку під час проживання вони купили автомобіль HYUNDAI, а потім [PERSON] купила AUDI . [PERSON] та [PERSON] займалися підприємницькою діяльністю. У позивача є доросла донька, яка на теперішній час проживає окремо, а на той час проживала разом з колишньою цивільною дружиною позивача. ВІн був в гостях у позивача та відповідача в квартирі лише 2 рази за 3 роки, більше часу відпочивали спільно на природі. Свідок [PERSON] зазначила, що позивача знає дуже давно, а відповідача лише 5 років. Позивач та відповідач з 2017 р. по 2020 р. проживали разом. Свідок та позивач з відповідачем відпочивали разом 1 раз на [PERSON] в 2017 році та 1 раз була в гостях за 3 роки. Акт про спільне проживання позивача та відповідача однією сім"єю, який додано до позовної заяви, вона підписувала, так як вона працює в ПП «БРЕС «Прогрес» і вона знала, що [PERSON] проживав в даній квартирі, і їй це відомо зі слів сусідів. Також свідок додала, що позивач до 2017 року позивач проживав з цивільною дружиною на ім"я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з якою у них є спільна дитина. Свідок додала, що відносини між позивачем та відповідачем були сімейні, вони разом займалися бізнесом, купили автомобілі HYUNDAI та AUDI, вона бачила як позивач один раз гуляв з сином відповідача на подвір`ї в 2017р. -2018р. Свідок [PERSON] повідомила, що позивач та відповідач проживали разом з 2017 р. по 2021р., вони кохали один одного. Сім`я в них була зразкова, відпочивали в одній компанії, були сватами на весіллі сина. Всі дні народження вони ходили один до одного в гості, оскільки в них була одна компанія. Була раз на тиждень в квартирі відповідача по [ADDRESS] , так як вони тісно спілкувалися та їхні чоловіки їздили на рибалку. Позивач знаходився в квартирі з "голим торсом", [PERSON] була в халаті. Що позивач та відповідач придбали спільно в квартиру вона не знає. Свідок [PERSON] зазначив, що позивач та відповідач проживали разом з 2017 року. В гостях був приблизно 20-30 разів, оскільки разом відзначали дні народження, ходили в гості, їздили на відпочинок. Також може підтвердити той факт, що позивач ночував разом з відповідачкою в одній квартирі, т.я. другий раз приходиш а він вранці виходить з квартири. Позивач та відповідач були разом на весіллі його сина. Де купували автомобіль та що сумісно нажили в квартирі не знає. Квартиру доньці [PERSON] вони купували разом, т.я. позивач робив там ремонт. Позивач та відповідач разом їздили приблизно в 2020 році на відпочинок в Нідерланди, він їх відвозив на потяг в м. Краматорськ та зустрічав коли вони приїхали. Свідок [PERSON] зазначила, що позивача знає приблизно років сім. Коли дізналася, що позивач подав позов до суду була шокована. Перша машина [PERSON] була придбана в кредит, кредит було оформлено на її маму. Автомобіль вона хотіла подарувати доньці. Свідок стверджує, що бачила як [PERSON] один раз був вдома у відповідача на дні народженні. На той час [PERSON] проживав з іншою жінкою близько 10 років та у них з тією жінкою є спільна дитина. Коли позивач дізнався, що [PERSON] зустрічається з іншим чоловіком він побив їй машину та проколов колеса, але відповідач до поліції не зверталась. В квартирі [PERSON] жодний речей позивача вона не бачила. Відповідач розлучилася в 2017 році зі своїм чоловіком [PERSON] та залишилась зовсім одна з маленькою дитиною, і проживала за адресою: [ADDRESS] . Вона є приватним підприємцем та у неї продуктовий магазин.Свідок зазначила, що їй відомо, що для того, щоб купити другу машину відповідач продала квартиру батьків та свідок позичила їй кошти у розмірі 4000 тис. доларів. Купувати машину AUDI відповідач їздила разом з братом до Києва. На час купівлі автомобіля HYUNDAI [PERSON] в місті не було. Власник автомобілю HYUNDAI [PERSON] це друг позивача та вона неодноразово бачила їх разом. Також свідок суду повідомила, що вона та відповідач неодноразово їздили відпочивати компанією з позивачем, але у [PERSON] на той час був інший молодий чоловік. Пред"явивиши позов до [PERSON] [PERSON] таким чином мститься відповідачці. Свідок [PERSON] зазначила, що вона у позивача два роки тому знімала квартиру, і їй відомо, що позивач разом з [PERSON] не проживав, а проживав з іншою жінкою. З відповідачем вона знайома 17 років, часто спілкувалися, приходила до неї додому 4-5 разів на місяць. Свідку відомо, що після смерті першого чоловіка [PERSON] одружилася з [PERSON] , потім розлучилася з ним та 4 роки проживала сама, на теперішній час відповідач одружена та живе з новим чоловіком. Свідок [PERSON] повідомила, що вона з відповідачем знайомі дуже давно та тісно спілкуються приблизно років п`ять, і за ці п`ять років вона ні разу не бачила [PERSON] вдома у [PERSON] . Також повідомила, що знала першого чоловіка та теперішнього чоловіка відповідачки, оскільки воні тісно спілкуються. Свідок [PERSON] повідомила, що за адресою [ADDRESS] , проживає з 2013 року, і з відповідачем вони спілкуються як сусіди, але з 2016 року по 2019 р. вона ні разу не бачила [PERSON] в квартирі [PERSON] та вони разом не проживали. В судовому засіданні 10.08.2023 року відповідач [PERSON] зазначила, що на теперішній час вона одружилась та змінила прізвище на « [PERSON] ». Вона не заперечує той факт, що вони з позивачем "зустрічалися", але зазначила, що разом вони не проживали та не вели спільне господарство. Автомобіль HYUNDAI І-30 було куплено за грошові кошти її матері. В 2017 році її мама оформила на неї генеральну довіреність та 06.07.2019 року даний автомобіль було продано її доньці. 28.02.2020 року вона купила авто AUDІ. В 2021 році [PERSON] запропонував їй купити автомобіль HYUNDAI SANTA FE, вона сама виплатила грошові кошти, про що у неї є розписка. Також зазначила, що [PERSON] , надаючи показання на користь позивача, бреше, бо саме вона віддавала йому грошові кошти за автомобіль. Окрім того, зазначила, що акт про проживання [PERSON] за її адресою було складено подругою позивача [PERSON] , а свідок [PERSON] , який був зазначений в акті зовсім проживає в іншому будинку. Також відповідач зазначила, що цивільна дружина позивача [PERSON] приходиладо неї в магазин та забирала його з магазину, вчиняла сварки щодо того, що відповідач зустрічається з позивачем, так як у них є спільна дитина. Відповідач категорично заперечує, що вони з [PERSON] постійно проживали разом та вели спільне господарство, і він також не сплачував за комунальні послуги, які вона сплачувала самостійно, що підтверджується копіями квитанцій, які додані до відзову. Відповідач підтвердила в судовому засіданні той факт, що під час того як вони " зустрічалися" позивач декілька разів допомагав їй, в тому числі встановлював їй кондиціонер. В судовому засіданні 17.08.2023 року представник позивача [PERSON] зазначив, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю протягом п`яти років в квартирі, яка належить відповідачу, сплачував комунальні послуги. Коли відповідачка купувала квартиру в м. Харкові пр переданні грошових коштів у розмірі 500 доларів був присутній позивач [PERSON] , тобто вони разом передавали грошові кошти. Окрім того, коли відповідачка купувала квартиру у м. Харкові за 34000 тис. доларів гроші їй дав [PERSON] . Автомобілі HYUNDAI та AUDІ було придбано також за кошти позивача. Окрім того, чек, який надавала в судовому засіданні [PERSON] був обірваний та з наданих копій чеків з інтернет магазину Техноточка вбачається, що саме [PERSON] купував кондиціонери. Так факт проживання однією сім`єю підтверджують фотознімки, свідки [PERSON] , який був в гостях не менше чим 4 рази в квартирі відповідачки та сприймав їх як подружжя, [PERSON] , який продав авто HYUNDAI та повідомив, що грошові кошти у розмірі 18000 доларів йому віддав саме позивач, [PERSON] , який також неодноразово був в гостях у позивача та відповідача, [PERSON] , яка також знає позивача та відповідача, була один раз в них в гостях та бачила як позивач грав з сином відповідача, [PERSON] , яка повідомила, що також була в гостях у позивача та відповідача та [PERSON] по квартирі ходив з голим торсом, [PERSON] , який повідомив, що вони разом їздили на рибалку, відпочинок, також бачив речі позивача в квартирі [PERSON] , та відвозив їх разом до м. Краматорськ, робив разом з позивачем ремонт у магазині відповідача. Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки магазин відповідачка купила за його кошти, гроші на купівлю машин та квартири він також надав відповідачці. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки ані позивачем, ані його представником не доведено факт сумісного проживання відповідача з позивачем, а долучені до матеріалів справи фотознімки не можуть бути доказом сумісного проживання та ведення спільного господарства між сторонами. Суд, заслухавши думки сторін по справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Як вбачається з долучених до матеріалів справи представником відповідача документів квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору про розподіл спільного майна подружжя від 25.12.2009 року, копією Витягу з Державного реєстру правочинів, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З копії квитанцій вбачається, що всі комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , сплачувала [PERSON] (а.с.52-65). Відповідно до копії довідки з дошкільного навчального закладу загального типу № 20 «Оленка» від 13.05.2021 р. син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , відвідував дошкільний навчальний заклад № 20 «Оленка» м. Білозерське з вересня 2017 року по листопад 2020 року та зі слів вихователя, дитину приводила та забирала мати (а.с. 66). Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 114). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2021 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] », від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 234, 235). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу 1444/2019/1549731 транспортного засобу від 06.07.2019 року [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , продала [PERSON] автомобіль марки HYUNDAI І30 за 230000 тисяч грн. (а.с. 72). Окрім того, [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] було продано квартиру за адресою: [ADDRESS] , за ціною 49965,00 грн, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири 29.05.2020 року (73-74). З копії відповіді Територіального сервісного центру МВС № 1444 від 21.07.2021 р. вбачається, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру ГСЦ МВС легковий автомобіль HYUNDAI SANTA FE, з державним номерним знаком [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , VIN - [NUMBER] , 21.08.2018 року був зареєстрований з видачею свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , за гр. [PERSON] , та 30.04.2021 р. був перереєстрований в ТСЦ № 1443 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області на підставі договору купівлі-продажу за іншим власником. Автотранспортний засіб AUDI Q5, державний номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , VIN - [NUMBER] , був зареєстрований з видачею свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] та 06.05.2021 року був перереєстрований в ТСЦ № 1443 РСЦ ГСУ МВС в Донецькій області на підставі договору купівлі-продажу за іншим власником (а.с. 94-96). Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] про те, що автомобіль HYUNDAI SANTA FE був придбаний за гроші позивача, оскільки це спростовується відповідю Територіального сервісного центру МВС № 1444 від 21.07.2021 р. про те, що власником придбаного автомобіля є [PERSON] , окрім того, на підтвердження показань цього свідка не було надано жодних доказів. 28.02.2020 р. відповідачем було придбано автомобіль AUDI Q5 з номерним знаком [NUMBER] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 214). З долученої до матеріалів справи копії розписки від 25.04.2019 року вбачається, що при внесенні задатку за купівлю квартири за адресою; [ADDRESS] , був присутній [PERSON] , де було зазначено його місце проживання [ADDRESS] (а.с. 228). З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є фізичною особою - підприємцем (а.с. 67). На підтвердження спроможності купівлі автомобілів, [PERSON] надала до суду копії квитанцій про здійснення валютно-обмінних операцій із торгівлі банківськими металами з фізичною поставкою та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13.07.2023 року (а.с. 219-222, 229-232). З копії договору купівлі -продажу окремого індивідуально визначеного майна, що підлягає продажу шляхом викупу від 23.10.2020 року вбачається, що при купівлі вбудованого не житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] було зазначено, що на момент підписання договору в зареєстрованому шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю (а.с. 216-218). Позивачем, в свою чергу, на підтвердження факту сумісного проживання надано до суду фотознімки та копію акту від 15.02.2021 року, складеного головним інженером [PERSON] , майстром з ремонту [PERSON] , затвердженого директором ПП «БРЕС «Прогрес» [PERSON]., за участі сусіда кв. [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, що за адресою кв. [ADDRESS] з 2016 року по 2021 рік [PERSON] мешкав сумісно з [PERSON] (а.с. 8). Суд не приймає зазначений акт до уваги, оскільки він був складений гр-кою [PERSON] , яка перебуває в дружніх відносинах з позивачем, що вона підтвердила в судовому засіданні та на підставі свідчень свідків, які не проживають в будинку, розташованому за адресою : [ADDRESS] , де проживає відповідач та в зв"язку із чим не можуть підтвердити наявність стійких сімейних відносин між позивачем та відповідачем. Окрім того, як вбачається з долучених до матеріалів справи копій видаткових накладних з інтернет -магазину Техноточка № ТТ000171889 від 09.03.2019 р. та № ТТ000180186 від 25.04.2019 року [PERSON] своїм підписом підтвердив, що отримав товар, а саме кондиціонери, та претензій до зовнішнього вигляду (механічні пошкодження відсутні) і комплектації (повна), а також до роботи товару не має. Відповідач в судовому засідання не заперечувала факти отримання подарунків від позивача та його допомоги в монтажі кондиционеру в її квартирі, зазначивши, що такі факти були поодинокі та не мають нічого спільного з сімейними відносинами та веденням спільного господарства, додавши, що в той період вона також зустрічалася з іншим молодим чоловіком. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (частини перша та друга статті 21 СК України). Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами спільного проживання є, зокрема, докази: ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, інших доказів, які вказують на наявність між ними сталих відносин, притаманних сім`ї. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21) виклав правовий висновок, де зазначив, що лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року (справа № 6-148цс 12). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2253цс15 від 08 червня 2016 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Отже, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, суд має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їхньої спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 572/1868/19 (постанова від 07.09.2022), для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Так, в судовому засіданні відповідач не заперечувала той факт, що вона "зустрічалася" з позивачем, а тому спільне відвідування гостей, відпочинок та подорожі суд не вважає беззаперечними доказами факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, а можуть свідчити лише про наявність дружніх стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу. Окрім того, на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю, позивачем та його представником не надано квитанцій на оплату комунальних послуг за місцем реєстрації відповідача, не надано підтверджень, що позивачу приходила кореспонденція, він виписував за адресою спільного проживання газети, отримував інші поштові повідомлення, отримував доставку придбаного майна за адресою проживання відповідача. Також суд критично відноситься до показань свідків з обох сторін, оскільки свідки, які були допитані в судових засідання є гарними знайомими та друзями сторін, і надана ними інформація є протиречивою, і відома їм на підставі суб"єктивної оцінки ними поодиноких фактів, на основі яких і формувалась їхня думка про наявність між позивачем та відповідачем певних відносин. Суду не надано документальних доказів, що підтверджують придбання позивачем майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, наявності спільного бюджету, ведення спільного побуту, а також придбання спірних транспортних засобів за їх спільні сумісні кошти або спільною працею, не надано підтверджень, що позивач надавав грошові кошти у розмірі 34000 тис. доларів на придбання квартири або на придбання іншого майна. Окрім того, в судовому засіданні було встановлено, що під час стосунків з відповідачем позивач проживав з іншою жінкою, яка народила йому дитину. Таким чином, матеріалами справи не підтверджено фактів існування між позивачем та відповідачем спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, які притаманні подружжю та не підтверджено факт придбання спірних автомобілів або іншого майна за сумісні кошти позивача та відповідача, а отже суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також, у зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати в силу вимог пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed