Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Безсмертний С.М. звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що за виконавчим написом №25014, виданого 19.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., з нього, як боржника, стягується на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у загальному розмірі 18 828,10 грн. та приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. відкрито виконавче провадження [NUMBER] від 06.05.2021. Стверджує, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить суд, визнати його таким, що не підлягає виконанню та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.05.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. Крім того, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.05.2023 про забезпечення позову було зупинено стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER], відкритому на підставі виконавчого напису №25014 від 19.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. 19.06.2023 від представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Шпичак К.М. до суду подано відзив на позовну заяву, де не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлених позовних вимог, а також вважає, необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4500 грн., а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Дослідивши представлені письмові докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 25014), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість у розмірі 18 828,10 грн. /а.с.9/ Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженком І.С. відкрито виконавче провадження [NUMBER] від 06.05.2021 з виконання виконавчого напису №25014 виданого 19.02.2021. /а.с.12/ Поряд з цим, постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженком І.С. від 12.05.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звернуто стягнення на доходи, [PERSON] , позивача по справі. /а.с. 27/ Крім цього, постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженком І.С. від 01.10.2021 накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , позивача по справі. /а.с. 26/ Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Судом встановлено, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу оспорюваний кредитний договір не посвідчений нотаріально, тому він не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц, від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як роз`яснено у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформував позицію у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Безсмертним С.М. суду надано Ордер на надання правової допомоги від 31.12.2022, копію Договору на надання правової допомоги №62/22 від 31.12.2022, додаток №1 до Договору на надання правової допомоги №62/22 від 31.12.2022, акт виконаних робіт від 23.05.2023. /а.с. 6, 13-15/ Так, згідно наданої суду квитанції №62 від 31.12.2023 підтверджується оплата вартості правничої допомоги [PERSON] в розмірі 4500 грн. /а.с. 16/ Виходячи з заявлених витрат на правову допомогу, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, а також виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір (за подання позовної заяви - 1073,60 грн. та заяви про забезпечення позову - 536,80 грн. ) у загальному розмірі 1610 грн. 40 коп., який був сплачений позивачем відповідно до квитанцій /а.с.1, 22/, а також витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн.

Outcome: approved