Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

26 червня 2023 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 12 серпня 1995 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін неповнолітніх дітей не має. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час вже є повнолітнім. Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та різні інтереси, а також між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 01.02.2012 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 1995 року Родинським горіспокомом Донецької області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 60, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12 серпня 1995 (а.с. 9). Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та різні інтереси, а також між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 01.02.2012 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved