Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

31 січня 2023 року позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулось в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, мотивуючи свій позов тим, що взаємовідносини між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та відповідачами врегульовані договором від 27.02.2018 року. Предметом даного договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 22,2 кв.м. Відповідно до пункту 10 даного договору боржники зобов`язувалися оплачувати за спожиті послуги до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розмір плати за надані послуги становить: за послугу централізованого опалення - 1596 грн. 93 коп./Гкал. протягом опалювального періоду, за послуги з централізованого постачання гарячої води - 89 грн. 54 коп. Відповідачі порушили умови укладеного договору, обов`язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконували не належним чином. За період з 01.02.2017 року по 01.12.2021 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 29 530 грн. 84 коп. За період з 21.03.2017 року по 01.02.2022 року нараховані індекс інфляції в сумі 5 214 грн. 09 коп. та 3% річних в сумі 2 204 грн. 83 коп. Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 36 949 грн. 76 коп. Просили суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 36 949 грн. 76 коп. Стягнути з відповідачів в солідарному порядку судовий збір в розмірі 2 684 грн. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 28.02.2023 року відкрито провадження по справі за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання (а.с.20). Відповідно до вимог статті 274 ЦПК України розгляд справи належить проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.03.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Дігтярь Людмили Анатоліївни надійшов Відзив на позову заяву (а.с.35), в якому просила суд відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю та недоведеністю. Прийняти заяву про сплив перебігу позовної давності з лютого 2017 року по лютий 2020 року. Застосувати строк позовної давності до вимог з лютого 2017 року по лютий 2020 року. 10.04.2023 року від представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. до суду надійшла Відповідь на відзив (а.с.48-51), в якому ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Просили суд задовольнити позов в повному обсязі. 10.08.2023 року від представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. до суду надійшли Доводи та міркування, в яких вважає, що вимоги підприємства є законними та обґрунтованими, а заперечення не підтверджені жодними належними доказами. В судовому засіданні представник Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. підтримала позов та просила суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дігтярь Л.А. з позовом не згодна. Просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Суд, заслухавши представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С., представника відповідача [PERSON] адвоката Дігтярь Л.А., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.02.2018 року між відповідачем [PERSON] та позивачем Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с.11). Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За обліковими даними підприємства за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] рахується два мешканця (а.с.5-6). В порядку частини 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк та на умовах, що передбачені договором. Згідно пункту 10 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, який настає за розрахунковим. Суб`єктами користування послугами є власник (наймач, орендар) житлового приміщення (квартири) та члени його сім`ї. Відповідно до пункту 18 договору у платіжних документах споживач повинен обов`язково зазначати в призначенні платежу період, за який він проводить оплату. За наявності у споживача заборгованості за раніше отримані послуги теплопостачання, виконавець зараховує кошти, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за послуги теплопостачання, спожиті в минулі періоди, незалежно від зазначеного у платіжному документі призначення платежу. Згідно з пунктом 35 договору, яким сторонами узгоджено якщо місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила наміру змінити, доповнити або розірвати договір, він щорічно продовжується. Отже, на час розгляду справи , договір між сторонами чинний. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено про недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. За приписами частини 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки. Отже, у разі якщо договір не припинив дію у встановленому законодавством порядку та зобов`язання прийняті сторонами не виконані, виконання зобов`язань має здійснюватись з дотриманням законодавства. Крім того, відповідно до пункту 13 договору споживач взяла на себе зобов`язання погасити заборгованість, що склалася станом на 01.02.2018 року в сумі 15 773 грн. 76 коп. до 01.02.2019 року, проводячи оплату боргу щомісячно рівними частинами та включаючи поточні платежі. Але в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не тільки визнали повністю заборгованість за спожиті послуги станом на дату укладення договору, а й зобов`язувались її погасити до 01.02.2019 року, що свідчить про вчинення боржниками дій, спрямованих на визнання боргу. Отже, строк позовної давності переривався неодноразово. Відповідачі визнали борг і почали частково сплачувати за послуги теплопостачання ще з березня 2018 року, а саме: в березні 2018 року сплачено 200 грн., в квітні 2018 року сплачено 300 грн., в червні 2018 року сплачено 100 грн., в липні 2018 року сплачено 100 грн., в грудні 2020 року сплачено 2 000 грн., в лютому 2021 року сплачено 1 400 грн., в березні 2021 року сплачено 1 883 грн. 59 коп., в травні 2021 року сплачено 300 грн. (а.с.5-6). Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями, а саме укладанням договору між позивачем та відповідачем, здійсненням оплат за спожиті комунальні послуги, відповідачі підтвердили визнання свого боргу перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перериває перебіг строку позовної давності. За нормою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30.03.2020 року «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої короновірусом SARS-COV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року, №500 від 17.06.2020 року, №641 від 22.07.2020 року, №760 від 26.08.2020 року, №956 від 13.10.2020 року, №1236 від 09.12.2020 року, №104 від 17.02.2021 року, №405 від 21.04.2021 року, №611 від 16.06.2021 року, №855 від 11.08.2021 року, №981 від 22.09.2021 року. Крім того, Кабінет Міністрів України Постановою від 23.02.2022 року №229 вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-COV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 з 31 березня до 31 травня 2022 року. Кабінет Міністрів України Постановою від 27.05.2022 року №630 вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-COV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.08.2022 року. Кабінет Міністрів України Постановою від 19.08.2022 року вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-COV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022 року. Кабінет Міністрів України Постановою від 23.12.2022 року №1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-COV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023 року. Таким чином, позовна давність станом на 12.03.2020 року не сплила, її перебіг зупинений до кінця карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості по комунальним платежам продовжив свій перебіг. Перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжується на строк дії карантину. Отже, станом на 12.03.2020 року загальний строк позовної давності (три роки), а тому по вимогам щодо стягнення заборгованості станом на 12.03.2017 року строк позовної давності не сплинув, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими. Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача адвоката Дігтярь Л.А., що матеріали справи не містять будь-яких доказів, маркування та сертифікації загально будинкового приладу обліку теплової енергії, зняття з нього показників (дати зняття та кількісних показників), журналу обліку теплової енергії, призначення відповідальних осіб для зняття показників, доказів занесення теплового лічильника до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як проводиться нарахування послуг з централізованого опалення місць загального користування, а отже показники занесені до розрахунку як борг за послуги центрального опалення відповідачами не підтверджені жодними доказами. Розрахунок сам по собі не є доказом, цифрові значення в розрахунок мають бути занесені з первинних документів. Рахунки на оплату від позивача не надходили, квитанції про оплату у відповідачів за спливом часу не збереглися. Стосовно гарячої води, то слід вказати, що позивачем не надано жодних доказів на використання такої кількості гарячої води. А відповідачі позбавлені можливості зробити будь-які контр розрахунки, оскільки відсутні підтверджені дійсні покази з лічильників і позивачем не доведено надсилання (вручення) рахунків на оплату відповідачам, а самі відповідачі розрахувати вартість послуг, не володіючи показниками з приладу обліку теплової енергії, а тим більше зробити коригування на фактичну температуру, не зможуть. Суд вважає, що дані твердження представника відповідача адвоката Дігтярь Л.А. суперечать дійсним обставинам справи, наданим доказам та чинному законодавству України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласником) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуг згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласником) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. Такі рахунки відповідачам позивачем надавались і на відповідачах лежить обов`язок щодо схоронності даних рахунків і своєчасна їх оплата. Крім того, одиниця виміру обсягу спожитої теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. 26.06.2017 року у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] прийнято на абонентський облік вузол комерційного обліку теплової енергії. Вузол комерційного обліку теплової енергії обліковує фактично спожиту теплову енергію, яка використана для опалення будинку. Підприємство проводить нарахування споживачам за послугу з постачання теплової енергії згідно з показаннями даного вузла комерційного обліку тепла, пропорційно опалювальної площі квартири за формулою. Враховуючи вищевикладені обставини, зібрані по справі письмові докази, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго» підлягають задоволенню. З відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно заборгованість за послуги з теплопостачання, що утворилася з за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2017 року по 01.12.2021 в розмірі 29530 грн. 84 коп. та 3 % річних в сумі 2 204 грн.83 коп., нарахований індекс інфляції в розмірі 5 214 грн. 09 коп., а всього - 36 949 грн. 76 коп. Також з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 270 грн., тобто по 1 135 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved