Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. В обґрунтування вимог зазначив, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», 01.12.2020 був звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. При звільненні відповідач в порушенням вимог ст.116 КЗпП України не здійснив з ним повного та остаточного розрахунку, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх трудових прав. Рішенням Димитровського міського суду від 18.04.2023 з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість з заробітної плати в розмірі 118227,96 грн. 14.06.2023 судове рішення виконано в повному обсязі. У зв`язку з проведенням з ним несвоєчасного розрахунку при звільненні позивач відповідно до ст.117 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.03.2023 - дня отримання відповідачем позовної заяви про стягнення з нього на його користь заборгованості з заробітної плати по 14.06.2023 - день виконання судового рішення. Розгляд справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін сторони не заявили. Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02.04.2018 по 01.12.2020 знаходився в трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», працюючи прохідником підземним п`ятого розряду з повним підземним робочим днем у шахті. Відповідно до наказу № 335 від 01.12.2020 позивач був звільнений за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами його трудової книжки (а.с.9 на звороті). Рішенням Димитровського міського суду від 18.04.2023 з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 118227,96 грн. (а.с.13-14). Згідно платіжного доручення № 2048 вказана сума заборгованості сплачена позивачу відповідачем 14.06.2023 (а.с.15). Положеннями ч. 1 ст. 47 КЗпП України встановлено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки що зберігається у працівника. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Як слідує з досліджених судом доказів, не спростованих відповідачем, з вимогою про здійснення розрахунку позивач вперше звернувся до відповідача шляхом направлення йому через електронний кабінет користувача ЄСІТС позовної заяви про стягнення невиплачених йому при звільненні сум 12.03.2023. Отже, період розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має визначатися з наступного дня після отримання відповідачем позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі до фактичної виплати заробітної плати, тобто до 14.06.2023, коли заборгованість з заробітної плати, стягнута за рішенням суду, була повністю виплачена позивачу. Згідно довідки відповідача від 16.08.2023 №234, середньоденний заробіток позивача, розрахований відповідачем згідно Постанови КМУ №100 від 08.02.1995, складає 1072,20 грн.(а.с.29). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 48249 грн. (1072,20 грн х 45 днів). Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним при зверненні до суду витрати за сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved