Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.07.2010 року у розмірі 985320,59 грн. та судовий збір у розмірі 14779.81 грн., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Рух справи у суді: Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.03.2021 року було відкрито провадження у справі з проведенням підготовчого засідання та повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.07.2023 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання відповідач не з`явилась, за місцем реєстраційного обліку відсутня, її сповіщення про дату, час та місце проведення судового засідання здійснювалось на офіційному сайті Комінтернівського районного суду Одеської області. Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність. Мотиви з яких виходить суд: Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного: В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав анкету -заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 20.07.2010 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також позивач стверджує, що 04.01.2019 року Відповідач та АТ КБ «ПривтБанк» підписали додаткову угоду до кредитного договору. У зв`язку з невиконанням обов`язків по поверненню кредиту у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 31.12.2020 року становить 985320,59 грн, яка складається з наступного: 8260,00 грн - заборгованість за тілом кредита, 54972,70 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 455,37 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 922087,89 грн - нарахована пеня. З урахування вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 985320,59 грн та судові витрати у сумі 14779,81 грн. Судом у лютому 2022 року запропоновано позивачу надати всі матеріали кредитного договору, відповідно до якого пізніше сторонами укладено додаткову угоду. Позивач у відповідь надав ті самі матеріали, які додані до позову. Загалом на підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надало суду анкету-заяву від 20.07.2010 року про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за договором№ SAMDN51000089549198 від 04.01.2019 року, додаткову угоду до кредитного договору № SAMDN51000089549198 від 04.01.2019 року, додаток № 1 від 08.01.2019 року до додаткової угоди, виписку з 04.01.2019 року по 31.12.2020 року по рахунку № [NUMBER] , по рахунку № [NUMBER] , по рахунку № [NUMBER] , В анкеті-заяві від 20.07.2010 року зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, освіту, сімейний стан, щодо працевлаштування, номери засобів зв`язку тощо, з якої слідує, що відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Встановлено, що вищезазначена анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, розміру відсоткової ставки, даних про видачу кредитної картки та строку дії такої картки, а лише містить ідентифікуючі відомості про відповідача та бажання оформити на своє ім`я\~«зарплатної картки». На підтвердження свого позову позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № SAMDN51000089549198 від 04.01.2019 року в загальному розмірі 985320,59 грн, яка складається з наступного: 8260 грн - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 8260,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 54972,70 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 922087,89 грн - нарахована пеня. Відповідно до ч. ч. 1-2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1-2\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд вважає, що із наданої банком копії анкети-заяви вбачається, що у даній заяві відсутнє волевиявленя відповідача (позначка), яка б свідчила про те, що останнім була замовлена послуга банку кредитна картка "Універсальна", за якою відповідач отримав б кредитні кошти та відповідачем взагалі не було зазначено бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка "Універсальна", оскільки з доданої анкети-заяви вбачається, що він звернувся до банку за отримання зовсім інших банківських послуг щодо отримання\~«зарплатної картки», що підтверджується відповідною відміткою в анкеті-заяві від 07.02.2011 року, що є предметом розгляду у вказаній справі. Тому, із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти висновку, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, враховуючи відсутність у анкеті-заяві зазначення про оформлення [PERSON] саме кредитної картки та визначення розміру кредитного ліміту, а лише вказано про отримання такої послуги як\~«зарплатна картка». Отже, надана банком анкета-заява не підтверджує,\~а навпаки\~спростовує обставини викладені банком у своєму позові, а саме те, що 20 липня 2010 року відповідачу було видано кредитну картку "Універсальна" зі встановленим на ній кредитним лімітом. Інші докази наявні в матеріалах справи також не підтверджують факт укладення між сторонами 20.07.2010 року саме кредитного договору. Що стосується наданої додаткової угоди до кредитного договору. Згідно із ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст.76, ч. 2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч. 1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. \~ \~ \~ \~Позивач не надав суду самого кредитного договору № SAMDN51000089549198 від 04.01.2019 року. \~ \~ \~ \~Додаткова угода до цього самого кредитного договору не дозволяє встановити суду всіх істотних умов кредитного договору, факту підписання цього договору позичальником, факту отримання позичальником грошових коштів, розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, не зазначений Бажаний кредитний ліміт. Жодних доказів того, що відповідачу було видано кредитну картку «Універсальна», картка Gold, із встановленим на ній кредитним лімітом - матеріали справи не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості неможливо вважати доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки розрахунок сум заборгованості за кредитом та відсотками не є підтвердженням руху коштів на картковому рахунку. Крім того, банком не надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» в якому зазначено умови обслуговування кредитних карт «Універсальна» - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold». Матеріали справи не містять відомостей щодо виду отриманої позичальником кредитної картки, тому суд позбавлений можливості визначити розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Також, на підтвердження позовних вимог Банком не надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», які підписані Позичальником. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами у належній формі кредитного договору. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання кредитної картки позичальником, що є предметом розгляду даної справи, оскільки в анкеті-заяві зазначено про отримання «Зарплатної картки». Таким чином, суд вважає, що із наданих позивачем доказів неможливо дійти беззаперечного висновку, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, і такий договір було укладено, кошти отримані, умови кредитного договору відповідачу зрозумілі та ним підписані. Таким чином у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed