Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комарнівської міської ради Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабця [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на день смерті, безпосередньо постійно проживала разом з бабусею по вищевказаній адресі, інших зареєстрованих з нею осіб не було. Після смерті бабусі [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка на території Монастирецької сільської ради площею 2,15 кадастрових гектари, яке [PERSON] фактично прийняла, як спадкоємиця першої черги, але не оформила. Інших спадкоємців не було. Ні бабуся, ні мама заповіту не залишили. Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), так як останній не відповідає вимогам законодавства, а саме сертифікат виданий після смерті особи. Зазначає, що спір щодо зазначеного спадкового майна відсутній, жодних спадкоємців, які претендують на земельну частку (пай), крім неї, немає, в інший спосіб реалізувати своє право на спадкове майно не може, з огляду на що, просить позов задовольнити. Позивачка позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача\~Комарнівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення у справі, в яких позов визнав та просить його задовольнити та розглянути справу за відсутності представника міської ради (а.с. 33). У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяви сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив. Згідно до ч.1, 5ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б за законом належала їхній матері, батькові, дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Судом встановлено, що [PERSON] , є внучкою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 6). Мати позивачки [PERSON] , яка була дочкою [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 7,8). На випадок своєї смерті [PERSON] спадковим майном не розпорядилась. Право на земельну частку (пай) [PERSON] підтверджено рішенням Монастирецької сільської ради від 16.06.1995, яким вона була включена до списку осіб, для розрахунку середньої земельної частки. Окрім цього, [PERSON] булавнесена до списку членів ССГ «Дністер» ще за життя і набула право на земельну частку (пай), та значиться у списках. Сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий 09.08.1996 на підставі рішення Городоцької районної ради №70 від 21.03.1996, який зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності за № 1219, тобто після смерті [PERSON] (а.с. 20). [PERSON] померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована і проживала [ADDRESS] , її дочка [PERSON] проживала разом з нею, але спадкова справа після її смерті не заведена. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі, проте 13.01.2023 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що свідоцтво на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Дністер» в с.Мости Городоцького району Львівської області розміром 2,15 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [INFO] [PERSON] , мати позивачки. Крім того, Сертифікат виданий 09.08.1996 на імя померлої [INFO] [PERSON] після її смерті (а.с.24). В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] була внесена до списку членів ССГ «Дністер» в с.Мости Городоцького району Львівської області, мала право на пай розміром 2,15 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджувалося Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №70 від 21.03.1996, який зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за № 1219, таке майно увійшло до складу її спадкового майна, та яку фактично успадкувала дочка спадкодавиці [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставин, які б вказували, що [PERSON] при житті набула, або володіла земельною ділянкою неправомірно, в суді не встановлено, після її смерті позивачка фактично прийняла спадщину, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, позивачка, як єдина спадкоємеця першої черги, в тому числі, за правом представлення, має право на спадкування за законом після смерті матері та бабусі, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] \~\~про визнання за нею права на земельну частку (пай), в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та при житті фактично успадкувала земельну частку (пай), після смерті матері [PERSON] , є підставними та підлягаює до задоволення.

Outcome: approved