Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури В.Стефанець, який діє в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, звернувся в суд з позовом до [PERSON] , громадянина російської федерації, про конфіскацію у власність держави земельної ділянки з кадастровим номером 2625687600:10:001:0503 площею 0,7402 га, яка знаходяться за адресою: урочище «Междороги», с. Петрів Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовував тим, що є факт порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадянина російської федерації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 27.07.2018 року по даний час) не відчужив її. Також просив стягнути з відповідача на користь Івано-Франківської обласної прокуратури понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4026,0 грн. 12.05.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області в порядку забезпечення позову було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 2625687600:10:001:0503 площею 0,7402 га, яка знаходяться за адресою: урочище «Междороги», с. Петрів Івано-Франківського району Івано-Франківської області, та заборонено громадянину російської федерації [PERSON] розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання даної земельної ділянки з іншими земельними ділянками. 12.05.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. 01.06.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Прокурор Гарасимик Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та пояснив, що відповідач [PERSON] , являється громадянином російської федерації. 27.07.2018 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,7402 га, яка знаходяться за адресою: урочище «Междороги», с. Петрів Івано-Франківського району Івано-Франківської області, з кадастровим номером 2625687600:10:001:0503, проте він, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на вказану земельну ділянку не відчужив її, тому є підстави для її конфіскації у власність держави. В судове засідання представник позивача - Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області не з`явився, причин неявки суду не повідомив, надіслав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд протокольно ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі, [PERSON] , є громадянином російської федерації, що підтверджується копією паспорта російської федерації серії [NUMBER] , виданим 22.05.2009 року відділом УФМС росії м. Когалим по Ханти-Мансійському автономному окрузі (а.с. 29). Відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області № 60/5/2/2-185 від 01.03.2023 року, громадянин російської федерації [PERSON] (відповідач) не документувався паспортом громадянина України, посвідок на тимчасове або постійне проживання на території України УДМС України у Івано-Франківській області не отримував (а.с. 21). 23.10.2009 року державним нотаріусом Тлумацького районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Керничною М.В. було видано [PERSON] (відповідач) свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.10.2009 року, зареєстроване за № 2069, згідно якого останній успадкував після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 37,40 ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Дністер» (а.с. 34). Розпорядженням Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 205 від 16.04.2018 року [PERSON] (відповідач) надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за рахунок належної йому земельної частки (паю), площею 0,7421 га ріллі, що знаходиться на території Петрівської сільської ради за межами с. Петрів в урочищі «Междороги», контур 145 (а.с. 31, 74). На підставі вказаного розпорядження та заяви [PERSON] (відповідач) ТзОВ «Зеніт Експерт» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,7402 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в урочищі «Междороги» на території Петрівської сільської ради Іван-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 27, 28). Розпорядженням Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 377 від 16.07.2018 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 0,7402 га з кадастровим номером: 2625687600:10:001:0503 (а.с. 32-33, 75-77). 21.06.2018 року відділом у Тлумацькому районі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області до Державного земельного кадастру було внесено відомості про державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2603669622018 (а.с. 24-26). 27.07.2018 року за [PERSON] (відповідач), країна громадянства - російська федерація, було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,7402 га з кадастровим номером: 2625687600:10:001:0503, яка розташована в урочищі «Междороги» Петрівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 319649386 від 05.01.2023 року (а.с. 22-23). З копій листів Івано-Франківської обласної прокуратури № 15-949 від 29.11.2022 року та № 15-157 від 14.02.2023 року вбачається, що обласною прокуратурою опрацьовувалася інформація щодо перебування у приватній власності фізичних осіб - громадян іноземної держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, шляхом звернення до ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області з метою виявлення відповідних фактів та вжиття заходів щодо конфіскації таких земельних ділянок (а.с. 13, 15). Листами ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 24.01.2023 року та 20.02.2023 року повідомило, що за результатами проведеного аналізу Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено випадки перебування у приватній власності фізичних осіб, які є громадянами іноземної держави 29 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, в т.ч. земельної ділянки з кадастровим номером: 2625687600:10:001:0503. При цьому, ГУ Держгеокадастр в Івано-Франківській області повідомило про відсутність коштів на сплату судового збору з метою звернення до суду з позовами про конфіскацію земельних ділянок (а.с. 16-18). Також 16.03.2023 року Управління Служби безпеки України звернулось з листом до Івано-Франківської обласної прокуратури, в якому виклало факти перебування у власності громадян російської федерації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які підлягають конфіскації, в т.ч. земельної ділянки з кадастровим номером: 2625687600:10:001:0503, яка належить [PERSON] (відповідач). У зв`язку з цим, Управління Служби безпеки України просило розглянути пропозицію щодо представництва інтересів громад Івано-Франківської області за викладеними фактами (а.с. 19-20). Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із частиною третьої статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із статтею 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач [PERSON] , порушив визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, та як іноземний громадянин, не відчуживши її упродовж року після набуття права власності, на теперішній час безперешкодно використовує спірну земельну ділянку на території України. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Івано-Франківській області (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземним громадянином [PERSON] , земельної ділянки, який не відчужив її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України), та ця норма є імперативною і не передбачає винятків. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі ГУ Держгеокадастру у Івано-Франківській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що при подачі позову Івано-Франківською обласною прокуратурою було сплачено судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 2684,0 грн. та за подання заяви про його забезпечення у розмірі 1342,0 грн. (платіжні інструкції № 804 та № 805 від 08.05.2023 року), суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь прокуратури 4026,0 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2023 року у даній справі, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки та заборони [PERSON] вчиняти певні дії стосовно спірної земельної ділянки, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 81, 145 ЗК України, ст.ст. 16, 346, 354 ЦК України та

Outcome: approved