Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

У травні 2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути із останньої матеріальну шкоду у розмірі 301334,17 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 22.05.2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю сторін. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2022 року, відповідачку [PERSON] визнано винною у даній ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правові відповідальність відповідачки застрахована у ПрАТ «Український страховий стандарт». Загальний розмір матеріальних збитків позивача, отриманих внаслідок ДТП становить 336 212,44 грн. з ПДВ та витрат на проведення оцінки дослідження транспортного засобу 3920,00 грн. Позивачка не одноразово направляла третій особі повідомлення про страхову подію разом із усіма документами, але відповіді не отримувала. Тому вважає, що має право вимагати повного відшкодування шкоди відповідачкою. 21.06.2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд справи по суті. 10.07.2023 року представником відповідачки подано до суду відзив, в якому просив відмовити в позовних вимогах, оскільки обрано неналежний спосіб захисту порушених прав. 17.07.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 22.05.2022 року об 11 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві на перехресті вул. Алмазова та вул. Старонаводницької, була не уважна, не слідкувала за дорожньою обстановкою, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофору, не надала дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснила зіткнення з вказаним транспортним засобом «Jeep Cherokee» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушила вимоги п.2.3 (б), 16.6 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2022 року №757/1298/22-п [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 850 грн. Відповідно до ч.4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законно сили,є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із технічного паспортну власником автомобіля «Jeep Cherokee» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Український страховий стандарт» на підставі полісу № АР/2774087 від 01.03.2022 року. Відповідно до вказаного договору, [PERSON] передала, а ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» в`язало на себе обов`язок відшкодувати будь-які матеріальні збитки у разі настання страхового випадку в межах суми страхового відшкодування 130 000,00 грн. Як вбачається із Звіту про оцінку №78/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 08.06.2022 року, вартість ремонту легкового автомобіля Jeep Cherokee VIN [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] , після ушкодження в ДТП складає 336 212,44 грн. (в тому числі ПДВ - 40 623,14 грн.), а без ПДВ становить - 295 589,3 грн. Як зазначила позивачка у позовній заяві, вона неодноразово направляла страховій компанії повідомлення про страхову подію разом із усіма документами через свого представника через АТ «Укрпошта» та на електронну пошту: [INFO] та кур`єрською доставкою ТОВ «Нова пошта», але будь-якої відповіді від страхової компанії не отримувала, на телефоні дзвінки вони не відповідають. Позивач через свого представника (який діє на підставі нотаріальної довіреності) після неодноразових безрезультативних звернень до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (телефоном, письмових) стосовно відшкодування витрат, як потерпілого у ДТП направив скаргу на бездіяльність страхової компанії до Моторно (транспортного) страхового бюро України, яка підтверджується заявою від представника позивача від 08.01.2023 року до Моторно (транспортного) страхового бюро України. 19.01.2023 року на електронну адресу позивача надійшла відповідь, в якій зазначено, що Національний банк України, як контролюючий орган, 20.09.2022 застосував до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (ЄДРПОУ 22229921) захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Після відкликання ліцензій фінансова установа позбавляється права провадити діяльність за видами відкликаних ліцензій. Разом з тим, відкликання ліцензій не звільняє фінансову установу від виконання своїх зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961 -IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майку третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961 -IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 -IV). Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022 року по справі № 204/5403/18 (провадження № 61-14777св21) та постанові від 26.01.2022 року по справі № 465/674/19 (провадження № 61-12514св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика в межах ліміту відповідальності страховика. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до ст. 1194 ПК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір завданої позивачці шкоди є більшим за визначений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності, а тому для повного відшкодування завданої шкоди відповідачка зобов`язана сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути суму завданої майнової шкоди, яка не покривається страховою виплатою, що становить 295 589,3 грн. - 130 000,00 грн. = 165 589,3 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки судовий збір та витрат на проведення оцінки дослідження транспортного засобу пропорційно до задоволеної частини позовних у розмірі 3411,21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial