Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

07.09.2021 АК КБ «Приватбанк» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 02.08.2005 відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг були прийняті і погоджені відповідачем в момент підписання анкети-заяви, тому щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керується Умовами та Правилами надання банківських послуг, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карток та Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов`язувалась погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати пеню та штрафи. Але, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, має заборгованість відповідача, яка станом на 10.08.2021 становить 37598,05 грн. і складається з наступного: 27862,01 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9736,04 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит. Представник позивача зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь лише заборгованість за тілом кредити в розмірі 27862,01 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі та вказує, що: позовна заяву була подана поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності; позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування заборгованості відповідача; Анкета-заява №б/н від 02.08.2005 не містить будь-якої умов, що є істотними для кредитного договору, а тому позивач не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк; позивач не має відповідної ліцензії на здійснення кредитних послуг (а.с.84-87). Також відповідач надала заяву про застосування строків позовної давності (а.с.88). Представник позивача надала відповідь на відзив в якому зазначає, що: відповідач ознайомилась та погодилась з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами підписавши Анкету-заяву №б/н від 02.08.2005; до позовної заяви долучені всі необхідні документи на підтвердження наявності заборгованості відповідача за кредитним договором; до позовної заяви додано ліцензію на право надання банківських послуг №22 від 05.10.2011, що є актуальною на час звернення до суду; Закон України «Про захист прав позивачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки вищевказаний закон визначає поняття споживчого кредиту як кошти надані на придбання продукції, проте, в даному випадку грошові кошти надавались відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку; позивачем в якості доказу надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки; строк позовної давності пропущений не був, оскільки він кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк перевипущеної картки до останнього дня 05.2019, в той час як позов було подано до суду 07.09.2021, тобто до спливу строку позовної давності. Заперечення на відповідь на відзив відповідачем на надано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №б/н від 02.08.2005, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.25). Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України\~\~обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статями\~526,\~530,\~610 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконувала, має заборгованість, яка станом на 10.08.2021 становить 37598,05 грн. і складається з наступного: 27862,01 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9736,04 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит (а.с.4-15). Представник позивача просить стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 27862,01 грн., у зв`язку з чим суд не входить в обговорення законності нарахування відповідачу відсотків за простроченим тілом кредиту, а лише встановлює факт отримання відповідачем кредитних коштів в заявленому позивачем розмірі, що є тілом кредиту. Як видно з тексту відзиву на позовну заяву, відповідачем [PERSON] факт отримання та користування нею кредитними коштами не спростовується. Крім того даний факт підтверджується довідкою про рух коштів на рахунку відповідача, з якої видно, що остання користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів (а.с.16-22), що в свою чергу, також, підтверджує факт отримання відповідачем кредитної картки «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїх постановах: від 30.11.2022 № 214/6975/15-ц; від 25.11.2022 № 1512/2-214/11; від 21.09.2022 № 381/1647/21; від 01.08.2022 № 369/11694/15-ц; від 06.07.2022 № 128/2269/20; від 01.06.2022 № 172/35/16-ц; від 31.05.2022 № 194/329/15-ц; від 25.05.2022 № 219/7527/16; від 25.05.2022 № 645/59/16-ц; від 20.05.2022 № 336/4796/18; від 09.02.2022 № 161/5648/20; від 02.02.2022 № 205/7751/16-ц вказав, що виписка по рахунку клієнта\~ є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому, може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Таким чином, суд вважає що з відповідача [PERSON] на користь позивача АК КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27862,01 грн. Разом з тим, суд вважає, що заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Верховний Суд у своїх постановах: від 21.12.2022 № 179/1447/20; від 07.12.2022 № 723/437/15; від 05.08.2022 № 761/29016/15-ц; від 30.06.2022 № 194/428/15-ц; від 12.05.2022 № 401/1620/16-ц; від 09.02.2022 № 602/1082/19; від 10.02.2022 № 263/1976/16-ц дійшов висновку, що строки позовної\~давності перериваються\~діями,\~які свідчать\~про визнання\~боргу.\~До таких\~дій відноситься: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Як видно наданої позивачем довідки, відповідач [PERSON] , починаючи з 21.07.2005 по 03.08.2016 отримала три кредитні картки (а.с.24), якими вона періодично користувалась, здійснюючи різні покупки та сплачуючи кредитну заборгованість, що утворювалась внаслідок цього. 22.09.2017 відповідач [PERSON] останній раз здійснила поповнення готівкою кредитної картки [NUMBER] , що також підтверджує факт отримання нею цієї картки (а.с.17). Таким чином, суд вважає дії відповідача щодо сплати заборгованості за кредитним договором такими, що свідчать про визнання боргу та такими, що переривали перебіг строку позовної давності. Крім того, відповідно до правил користування платіжною карткою, картка діє в межах визначеного нею строку (а.с.30). За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк дії картки [NUMBER] до 05.2019 (а.с.24), в той час як позивач звернувся до суду з позовною заявою 30.08.2021 (а.с.47), тобто до спливу позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від10 лютого 2010 року). Інші аргументи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, суд вважає такими, що спростовуються матеріалами справи та не мають правового значення для правильного вирішення справи, а тому не вдається до їх обговорення. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає необхідним позов задовольнити. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати в розмірі 2270 грн. сплаченого при подачі позову судового збору (а.с.43), стягнувши їх з відповідача.

Outcome: approved