Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] та просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги вона обґрунтовувала тим, що відповідач по справі, хоча і зареєстрований у спірній квартирі, однак там не проживає з 2017 року. Ухвалою суду від 03.04.2023 року було відкрито провадження по справі. Представник позивача у судовому засідання підтримав вимоги позову в повному обсязі. Відповідач по справі неодноразово був повідомлений судом про дату та час судового засідання належним чином, однак до суду не з`явився, будь-яких заперечень не надав. Висновки суду по суті позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторони, викладені у відповідних заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є основним наймачем, постійно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомістю М4-268059-ф/л від 10.12.2020 року. Дана квартира була отримана за ордером на вселення № 282 від 19.01.1967 року, який виданий на ім?я [PERSON] , який був чоловіком позивачки по справі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.11.1965 року. Разом з нею в квартирі зареєстровані наступні особи, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.09.2022 року. В той же час, в квартирі також зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який з 2017 року у вказаній квартирі не проживає. Позивач вказує, що не володіє інформацією, де знаходиться відповідач по справі. Не проживання [PERSON] , [INFO] , підтверджується актами сусідів, а саме [PERSON] , [PERSON] від 24.01.2023 року та 07.12.2020 року. Підписи на актах засвідчені начальником дільниці № 3 КП ЖКС «Вузівський». Відповідно до таких актів [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2017 року. В судовому засіданні був допитаний в якості свідка [PERSON] , який підтвердив обставини підписання акту та обставини того, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні з 2017 року. Крім того, в матеріалах справи міститься лист Київського відділу поліції ГУНП в Одеській області № 37-10798-20 від 09.12.2020 року, відповідно до якого вказано, що заява позивача щодо не проживання [PERSON] була зареєстрована. Такі обставини дають підставу вважати, що ще в 2020 року позивачка зверталася до правоохоронних органів з метою пошуку відповідача по справі зв?язку з його не проживанням за адресою: [ADDRESS] . 06.02.2023 року листом № 71 КНП «Консультативно-діагностичний центр № 20» ОМР повідомив, що [PERSON] згідно електронної реєстратури та медичної документації не звертався до лікарні; амбулаторна картка відсутня. За клопотанням позивача про витребування доказів судом було витребувано у приватного нотаріуса ОМНО Алексєєвої О.О. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , батька [PERSON] . Виходячи з отриманої інформації, [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька, що підтверджується його особистою заявою № 15 від 21.04.2023 року. У власності батька відповідача є садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,5 кв.м., та земельна ділянка за кадастровим номером 51237553000:02:008:0425, площа 0.0563 га. Вартість відповідного об`єкту нерухомого майна становить 752523.31 гривень згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкту нерухомості за унікальним реєстраційним номером 201-20230711-0006226998 від 11 липня 2023 року. Права власника та користувача житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 144, 145, 150 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з ст. 65 Житлового кодексу Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналогічна норма проілюстрована в ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2017 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права відповідно до пп. 1 п.2 цієї статті. Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішив спір щодо його прав обов`язків цивільного характеру. Виходячи із правил ст.6 ч.1 Конвенції і практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд є доступ до суду. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичних або юридичних осіб, поданому відповідно до даного Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами й іншими особами доказів, що беруть участь у справі. Наведені позивачем доводи суд вважає обґрунтованими та у зв`язку з цим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved