Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обгрунтування позову позивач вказує, що [PERSON] є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 5-2710 від 22.08.2006 р. Інша частка квартири за адресою: [ADDRESS] , належить його неповнолітній донці [PERSON] . В квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , його неповнолітня донька [PERSON] та теща - [PERSON] , яка фактично за адресою більше десяти років не проживає та переїхала на постійне місце проживання до Республіки Молдова. Факт відсутності відповідача за адресою реєстрації можуть підтвердити сусіди : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що мешкають в квартирі [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує права позивача у зв`язку з тим, що ним сплачуються комунальні послуги відповідно до кількості осіб та обмежується право розпорядження квартирою-у разі продажу квартири є необхідним зняття з реєстрації всіх мешканців, в тому числі тимчасово відсутніх. Ухвалою суду від 14 березня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від30 травня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 22 серпня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача. У судове засідання призначене на 23 серпня 2023 року сторони не з`явились. Відповідач про дату та час судового засідання належним чином сповіщена, судом неодноразово будо направлено рекомендовані повідомлення про дату та час судового засідання, однак повернуті на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Додатково відповідача було сповіщено шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади». Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності № 12149805 від 13.10.2006 року [PERSON] є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 5-2710 від 22.08.2006 р. Інша частка квартири за адресою: [ADDRESS] , належить його неповнолітній донці [PERSON] . В квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , його неповнолітня донька [PERSON] та теща - [PERSON] , яка фактично за адресою більше десяти років не проживає та переїхала на постійне місце проживання до Республіки Молдова, що підтверджується Посвідкою на постійне проживання від 04.10.2008 за № [NUMBER] яка видана безстроково. На підтвердження факту непроживання відповідача за зазначеною адресою позивачем до матеріалів справи пояснення громадян [PERSON] , адреса проживання [ADDRESS] , [PERSON] , адреса проживання [ADDRESS] , [PERSON] , адреса проживання [ADDRESS] , які зазначають, що в квартирі [ADDRESS] проживає сім`я з трьох чоловік: [PERSON] , його дружина [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] . Вказані особи вказують, що декілька разів бачили, що в цій квартирі гостювала літня жінка, однак з 2013 року її не бачили. Таким чином встановлено, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає тривалий час, проте залишається в ній зареєстрованим. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Із вищевстановлених фактів і обставин вбачається, що право власності позивача порушується наявністю реєстрації відповідача у квартирі, яка належить позивачу. На позивача покладається обов`язок по сплаті за відповідача комунальних послуг, які фактично ним не використовуються. Водночас обмежуються і інші розпорядчі повноваження власника щодо свого майна. За приписами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закону № 1382-IV) реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно ст. 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з п. 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає за місцем реєстрації, що створює власнику перешкоди в здійсненні свого права власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved