Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

09.06.2023 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділ з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради, служба у справах дітей Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області 09.06.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 04.09.2023 року 04.09.2023 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду на 04.09.2023 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 04.09.2023 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до її малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу). Але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідачка, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за місцем реєстрації не проживає. [PERSON] , є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Батько дітей записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері. Відповідачка є рідною сестрою позивачки, а діти є племінниками позивачки. З народження діти проживали зі своєю бабусею (її матір`ю) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання відповідачка характеризується негативно, вихованням синів [PERSON] і [PERSON] не займалась. Постійно залишала їх на тривалий час та не мала постійного місця проживання. На даний час діти проживають разом з нею і вона займається їх вихованням та матеріальним утриманням. Відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами та розвитком, станом здоров`я, не забезпечує необхідного медичного догляду, харчування, не виявляє інтересів до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми освіти. Необхідність захисту прав та законних інтересів малолітніх дітей й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі, та просила їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснила, що вона є тіткою дітей. На даний час в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації вона проживає на території Верхньодніпровського району. Діти проживають разом з нею і перебувають на її повному утриманні. Також вона займається вихованням дітей. З народження відповідачка долею дітей не цікавилась. Після народження залишала дітей бабусі (їх матері). Потім бабуся захворіла і не змогла здійснювати догляд за дітьми. На даний час і її мати і діти проживають разом з нею. Мати зовсім не цікавить долею дітей, бродяжить, змінює місце свого проживання. Деякий час навіть не виходила на зв`язок з ними і вони звертались до органів поліції з заявою про її розшук. Відповідачка була розшукана органами поліції, та виявилось, що вона проживає разом із циганами. Мати вже протягом тривалого часу не бачилась з дітьми. Останній раз відповідачка з`являлась до них на поховання батька. Менша дитина її навіть не впізнала, а відповідачка сказала сину, що вона його тітка [PERSON] . Будь-якої материнської турботи відповідачка до дітей не проявила, ніяких подарунків їм не принесла та знову зникла в невідомому напрямку. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом виставлення інформації на офіційному сайті с удової влади. Відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Письмових пояснень суду не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , ., є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень. Батько дитини записаний за частиною першою статті 135 СК України, тобто зі слів матері, що підтверджується витягами з Державного реєстру цивільного стану громадян про народжень з зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України.. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідачка, [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , з народження проживали в сім`ї своєї бабусі, а наданий час проживають у сім`ї позивачки, яка доводиться дітям рідною тіткою та яка створила дітям належні умови для проживання, утримує дітей матеріально, займається їх вихованням, забезпечує доступ до освіти, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов та характеристиками на дітей. Діти вважають позивачку своєю мамою. За місцем проживання відповідачка характеризується негативно, вихованням синів [PERSON] і [PERSON] не займалась. Постійно залишала їх на тривалий час та не мала постійного місця проживання. Відповідно до висновків органів опіки та піклування Удачненської селищної ради від 25.05.2023 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньки, а також встановити, що мати , батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з вищевикладених обставин, та оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав малолітніх дітей, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідачка свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дітей. Будь-яких перешкод, які б заважали позивачці виконувати свої материнські обов`язки по відношенню до дітей судом не встановлено. Відповідачка залишила дітей на бабусю, а в подальшому на тітку і лише інколи з`являється за місцем проживання дітей, але не приймає участі у їх вихованні та не проявляє материнської турботи про них, запевняючи дітей, що вона є їх тіткою, а не мамою. Така поведінка матері є свідомою, систематичною та протягом значного періоду часу не змінюється. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає за потрібне стягнути з відповідачки аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Після досягнення повноліття найстаршою дитиною, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей. Аліменти стягувати на користь позивачки, оскільки відповідно до наказу відділу з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради № 92-ОД від 11.05.2022 року діти влаштовані в сім`ю своєї тітки, позивачки у справі. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином рішення суду після набрання законної сили направити Покровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073 грн. 60 коп., так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог. Також з позивача підлягають стягненню аліменти в рахунок держави в сумі 1 073 грн. 60 коп., оскільки судом ухвалюється рішення і про стягнення аліментів на утримання дітей, відносно яких відповідач позбавляється батьківських прав.

Outcome: approved