Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 12 вересня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №34. Від шлюбу мають одну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що за період подружнього життя між нею та відповідачем часто виникали сварки та непорозуміння, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, кожний з них має протилежний погляд на шлюб і сім`ю. Відповідач не рахується з її думкою, в зв`язку з цим подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Разом сторони не проживають та не ведуть спільне господарство. З наведеного [PERSON] вважає, що шлюб з відповідачем вже неможливо зберегти, тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. Разом з позовною заявою подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями за штрих кодовими ідентифікаторами за №№ 9050001695410, 9050001684116 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №34, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.09.2011 року виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області. (а.с.9). Від шлюбу сторони мають одну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.07.2014 року виконкомом Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району Закарпатської області. (а.с.10). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що подружжя разом не проживає та спільного господарства не веде. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який в судове засідання не з`явився та відзиву не подав, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved