Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , в особі представника адвоката Таргоній Вадима Миколайовича звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди завданої смертю фізичної особи. В обґрунтування позову зазначено про те, що 22.06.2019 року в межах с. Гречанівка, Драбівського району, Черкаської області, неподалік від зупинки «Богданівка», на перегоні Яготин-Кононівка, Південно-Західної залізниці, 103 км, пікет З, потяг скоїв наїзд на гр. [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих травм помер. Наїзд на [PERSON] , за вказаних вище обставин, було здійснено одним із потягів, що курсують на дільниці 103 км., 3 ПК, перегону Яготин-Кононівка. На дільниці 103 км., 3 ПК, перегону Яготин-Кононівка курсують швидкісні поїзди категорії «Інтерсіті-Т» філії «Українська залізнична швидкісна компанія». Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (далі за текстом АТ Укрзалізниця ), а також вантажні та пасажирські поїзди під управлінням локомотивних бригад регіональної філії «Південна залізниця», АТ "Укрзалізниця" що підтверджується листом-відповіддю на адвокатський запит від регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" №НЗТ - 08/919 від 25.06.2021 року. Отже, власником всіх поїздів, що курсують, на дільниці 103 км., 3 ПК, перегону Яготин-Кононівка є АТ "Укрзалізниця". Отже, для виникнення обов`язку з відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки необхідно: 1) факт заподіяння шкоди; 2) причинно-наелідковий зв`язок між подією та заподіянням шкоди. В даному випадку має місце і перший і другий елемент необхідні для відшкодування шкоди. Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР під №112019250120000224 від 30.09.2019 року, факт наїзду було встановлено в ході досудового розслідування кримінального провадження, тому між наїздом на [PERSON] потягом (тобто джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України), та смертю останнього, наявний причинно-наслідковий зв`язок, що підтверджується висновком експерта №03-01/568/99, лікарським свідоцтвом про смерть №568 та довідкою про причину смерті [PERSON] . Позивач - [PERSON] , цивільна дружина загиблого [PERSON] . Позивач з загиблим проживали разом та виховували спільних дочок [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження та рішенням Яготинського районного суду Київської області по справі №382/1931/19 від 10.02.2020 року. Отже, [PERSON] та [PERSON] - малолітні діти загиблого, оскільки, на момент ДТП (2019 рік) їм ще не виповнилось 14 років, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження. Загиблий, [PERSON] , жив зі своїми дітьми та Позивачем однією сім`єю, піклувався про своїх доньок, водив їх до садочка, любив та проводив з ними багато часу, що підтверджується рішенням Яготинського районного суду Київської області по справі №382/1931/19 від 10.02.2020 року. Внаслідок смерті батька діти позбавлені можливості отримувати любов, турботу, допомогу та підтримку від батька. Для дітей важливими є виховання, порада та підтримка батька, приклад для наслідування. Вони були близькими, адже проживали разом, батько піклувався про них, матеріально забезпечував. [PERSON] та [PERSON] , стали напівсиротами в ранньому віці, що свідчить не лише про особливий характер страждань через те, що діти ще дуже сильно зв`язані з батьком, а й про глибину та тяжкість втрати, неможливістю поспілкуватися з батьком, отримати від нього пораду. Вони майже все життя, і частину свого дитинства, будуть жити без батька. Смертю батька, порушено право малолітніх [PERSON] та [PERSON] на гідний рівень життя, адже вони втратили свого годувальника. Загиблий, [PERSON] , працював у ТОВ "Промоушн СТАФФ" на посаді водія навантажувача, отримував стабільну заробітну плату, що підтверджується трудовою книжкою загиблого. Отже, діти втратили найближчу людину, голову сім`ї, позбавились підтримки батька, любові та допомоги. Щодо тяжкості вимушених змін - враховуючи вищенаведене, те шо [PERSON] та [PERSON] та загиблого об`єднували тісні сімейні зв`язки, а також спільний побут - тому у зв`язку зі смертю вимушені зміни в житті є дуже тяжкими. Позивачу потрібно докладати надзвичайних зусиль для організації гідного рівня життя для сво`їх дітей. Щодо часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану - попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотною і непоправною втратою. Будь-які зусилля з боку Позивача не призведуть до позитивних змін в житті дітей, оскільки вони втратили батька назавжди. Страждання [PERSON] та [PERSON] пов`язані зі смертю [PERSON] є не "одномоментними", а "триваючими", тому що втрата близької людини є непоправною трагедією в їхньому житті. Встановити ціну людського життя неможливо, як і неможливо точно оцінити завдану моральну шкоду, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Враховуючи вищенаведене, позивач оцінює розмір грощового відшкодування завданої моральної шкоди малолітнім дітям загиблого у грошовому еквіваленті - 600 000 гривень тобто по 300 000 гривень на кожну малолітню дитину загиблого. Враховуючи вищевикладене просив стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] - 300000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] - 300000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 22 лютого 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. 06.03.2023 року від представника відповідача - адвоката Павлова І. В. на адресу суду надійшла заява про заперечення щодо розгляду справи у порядку позовного провадження, та заява про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву. 28.03.2023 року від представника відповідача - адвоката Павлова І. В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з котрого вбачається, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» категорично, не погоджується з доводами, викладеними у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди завданої смертю фізичної особи та заперечує проти позову в повному обсязі з огляду на наступне. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує випадком, що стався [INFO] в межах с.Гречанівка, Драбівського району, Черкаської області, неподалік від зупинки Богданівка, на перегоні Яготин-Кононівка «Південно-Західної залізниці», 103 км. пікет 3, потяг скоїв наїзд на [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих травм помер. Натомість з акту службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-Західній залізниці №7, складеного 25.06.2019, встановлено, що з [PERSON] , [INFO] [INFO] о 21 год. 10 хв. на перегоні Яготин-Кононівка, 103 км, пікет 3 стався нещасний випадок. Із стислого опису обставин вказаного акту пояснень машиніста електропоїзда № 6818 [PERSON] вбачається, що на перегоні Яготин-Кононівка на 103 км. пікет 3 на непарній колії було виявлено частини людини, про що доповіли черговому по станції Кононівка [PERSON]. Звертають увагу на те, що, що вказаний акт складено відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 22.03.2001 №270 « Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру». Постановою слідчого слідчого відділу Драбівського відділу Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 30.09.2019 криміналі провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019250120000224 від 23.06.2019, - закрито у зв`язку з відсутністю в діях сторонніх осіб складу кримінального правопорушення. Дана постанова органу досудового розслідувані ніяким чином рідними та близькими загиблого оскаржена не була. Органом досудового розслідування встановлено, що [INFO] о 21 год. 37 хв. до чергової частини надійшло по телефону повідомлення від чергового станції Кононівка про те, що в с.Богданівка Драбівського району Черкаської області поїздом збито людину, вона померла. В той же час при виїзді слідчо-оперативної групи на місце події булі встановлено, що в межах с. Гречанівка Драбівського району Черкаської області неподалік від Зупинки Богданівка на перегоні Яготин-Кононівка Південно-Західної залізниці, 103 км, пікет 3, між двома залізничними коліями з напрямками руху Київ-Гребінка та Гребінка-Київ виявлено труп чоловічої статі. Труп знаходиться на відстані близько 15 см. від внутрішньої нитки колії в напрямку руху Гребінка-Київ. Труп лежить на животі, обличчям донизу верхні кінцівки зігнуті в ліктьових суглобах та направлені до голови. Нижня ліва кінцівка відсутня по стегнову кістку та знаходиться на відстані 10 м від трупа, права нижня кінцівка кріпиться на шкірі. Звертають особливу увагу на те, що висновком експерта №03-01/568/99 від 24.2019 року «вважаю, що смерть настала більше ніж дві доби до моменту експертизи виявлення трупа в морзі". А проміжок часу від виявлення [PERSON] до проведення експертного дослідження трупа пройшло менше двох діб. За таких обставин є повністю недоведеним причинно-наслідковий зв`язок між дією джерела підвищеної небезпеки та наслідками пригоди. Крім того пройденою експертизою не встановлено прижиттєвість спричинених тілесних ушкоджень. Особу трупа було згодом встановлено - це виявився [PERSON] , [INFO] , житель м. Яготин Київської області. Ні з постанови про закриття кримінального провадження, ні з доказів, які додані до позовної заяви неможливо встановити джерело підвищеної небезпеки, а саме чи належить рухомий склад, яким здійснено, якщо взагалі здійснено, наїзд на фізичну особу [PERSON] , а також відсутні відомості, що підтверджують наявність трудових відносин між локомотивною бригадою та Відповідачем, і, як наслідок, відсутні будь-які фактичні дані про те, чи є акціонерне товариство «Українська залізниця» належним відповідачем. Крім цього у матеріалах кримінального провадження міститься висновок експерта №03-01/568/99 у підсумках якого зазначено, що при судово - токсилогічному дослідженні крові трупа виявлено етиловий спирт в кількості 2,10 проміле. Така концентрація може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння у живих людей. Матеріалами кримінального провадження №12019250120000224 встановлено, що цього дня, 22.06.2019, машиністи електропоїздів № 6000823 та № 6818 в районі зупинки Богданівка зіткнення електропоїзда з будь-якою особою вони не допускали, а вже пізніше було виявлено тіло біля залізничних колій. Листом від 25.06.2021 № НЗТ-08/919 відповідач повідомляв представника Позивача про те, що 22.06.2019 на перегоні Яготин-Кононівка не зафіксовано випадків застосування екстреного гальмування машиністами пасажирських чи вантажних поїздів з метою попередження наїзду чи травмування громадян залізничним транспортом, а також в журналі форми ТУ-133 № 2 «Журнал розшифровки скоростемірних стрічок» записи щодо травмування в добу 22.06.2019 на вказаному перегоні відсутні. Таким чином для виникнення обов`язку з відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки необхідно; 1) факт заподіяння шкоди; 2) причинно-наслідковий зв`язок між подією та заподіянням шкоди. У випадку події, що сталася із громадянином [PERSON] , представником позивача не доведено ні факту заподіянняпрацівниками акціонерного товариства «Українська залізниця» кому-небудь| шкоди, а також відсутній будь-який причинно-наслідковий зв`язок. Крім того, звертає увагу, що у грудні 2021 року ці ж самі позивачі, вже зверталися до акціонерного товариства «Українська залізниця», з аналогічними позовними вимогами, проте в подальшому, до призначення справи № 382/1396/21 для розгляду по суті, представник позивача звернувся з клопотанням про залишення позову без розгляду (не розтлумачуючи причин таких дій), що і було зроблено Ухвалою суду від 10.08.2022. Через 14 місяців позивачі звернулися з повторним аналогічним позовом, при цьому по суті справи нічого не змінилося та додаткових підтверджень винуватості залізниці- не здобуто. За таких обставин, відповідач не вбачає законних правових підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи зазначене - просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи в повному обсязі. Представник позивача у ході судового засідання підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Зокрема вказувала про не доведення вини відповідача у спричиненні шкоди позивачам, а також не доведення позивачем ні факту заподіяння шкоди, ні його розміру. Оскільки знайдено було тіло померлого на території, що належить відповідачу, проте з висновку експерта не вбачається, що померлий травмувався за допомогою потягу. Не було встановлено за яких обставин був травмований померлий. При цьому, слід врахувати, що факт батьківства було встановлено вже після смерті батька дітей, тому мова про моральну шкоду завдану дітям та їх страждання не йдеться в даному випадку. Висновок експерта є неналежним доказом по даній справі, оскільки він був виконаний відповідно до ухвали слідчого судді, яка датується до дня смерті даної особи, та експертиза проводилась в той час, коли вже було здійснено поховання тіла померлого та видано свідоцтво про його смерть. Крім цього, позивачем не було оскаржено постанову про закриття даного кримінального провадження. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з п.п.1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зі змісту ч.5 ст.1187 ЦК України слідує, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні до даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому, відповідно до ст. 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2019 року, виїздом СОГ на місце події було встановлено, що в межах с. Гречанівка Драбівського району Черкаської області, неподалік від зупинки «Богданівка», на перегоні Яготин-Кононівка Південно-Західної залізниці, 103 км, пікет 3 між двома залізничними коліями з напрямками руху «Київ-Гребінка» та «Гребінка-Київ» виявлено труп чоловічої статі. Труп знаходиться на відстані близько 15 см від внутрішньої нитки колії з напрямком руху «Гребінка-Київ». Труп лежить на животі, обличчям донизу, верхні кінцівки зігнуті в ліктьових суглобах та направлені до голови. Нижня ліва кінцівка відсутня по стегнову кістку та знаходиться на відстані 10 м від трупа, права нижня кінцівка кріпиться на шкірі. Неподалік трупа лежить гаманець з кредиткою та грошима. Особу трупа встановлено - [PERSON] , [INFO] , житель м. Яготин Київської області. В ході провадження досудового розслідування не встановлено наявність вини померлого, а також будь-яких даних про те, що смерть [PERSON] є результатом умисних дій сторонніх осіб (а.с.5-7). Згідно до копії листа адресованого адвокату Таргоній В.М. від заспупника директора виконавчого регіональної філії з рухомого складу О. П. Лози АТ "Укрзалізниця" від 25.06.2021 року вбачається, що керівництво регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» розглянуло запит від 25.05.2021 № 31754 щодо надання інформації стосовно наїзду на гр. [PERSON] , що стався 22.06.2019 та повідомляє наступне. За інформацією, наданою службою локомотивного господарства регіональної філії 22.06.2019 на перегоні Яготин-Кононівка не зафіксовано випадків застосування екстреного гальмування машиністами пасажирських чи вантажних поїздів з метою попередження наїзду чи травмування громадян залізничним транспортом. За інформацією, наданою службою приміських пасажирських перевезень регіональної філії вказану дільницю обслуговують локомотивні бригади моторвагонного депо Фастів-1, в журналі форми ТУ-133 №2 «Журнал розшифровки скоростемірних стрічок», згідно інструкції ЦТ-0033 «Інструкція з експлуатації локомотивних швидкостемірів ЗСЛ2М, приводів до них і по розшифровуванню швидкостемірних стрічок», затвердженої наказом від 18.01.2000 № 19-Ц записи щодо травмування в добу 22.06.2019 на вказаному перегоні відсутні. Додатково повідомляємо, що на дільниці 103 км З ПК перегону Яготин - Кононівка курсують швидкісні поїзди категорії «Інтерсіті+» філії «Українська залізнична швидкісна компанія» АТ «Укрзалізниця», а також вантажні та пасажирські поїзди під управлінням локомотивних бригад регіональної філії «Південна залізниця». (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Згурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №62 вбачається, що [PERSON] , [INFO] помер у віці 43 роки - [INFO] (а.с.12). Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть до форми №106/о № 568 від 24 червня 2019 року [PERSON] , помер [INFO] . Причина смерті - пішохід тарвмований при зіткненні з поїздом (шок, сполучена травма голови, тулуба та кінцівок). Місце та обставини, при яких відбулася травма - травмований поїздом на перегоні Яготин-Кононівка, 3 пікет, 103 км Південно-Західної залізниці.(а.с. 13-14). Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 10.02.2020 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: Пирятинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про встановлення факту батьківства, задоволено. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Черевки Згурівського району Київської області, померлий [INFO] у Драбівському районі Черкаської області, був батьком [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] в с. Нові Мартиновичі Пирятинського району Полтавської області (а.с.15-18). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області вбачається, що [PERSON] [INFO] має батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області вбачається, що [PERSON] [INFO] має батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Відповіднотдо акту обстеження від 27.01.2020 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою [ADDRESS] разом з нею за цією ж адресою з 2005 року по [INFO] року проживав [PERSON] , та вони вели спільне господарство (а.с.21-25). Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] працював у ТОВ "Промодин СТАФФ" на посаді відділу обслуговування ДП, та 22.06.2023 року виключений зі списку працівників у зв`язку із смертю (а.с.26-27). Суд враховує допустимість висновку експерта №03-01/568/99 (а.с. 8-10) як доказу, оскільки експертиза, проведена у кримінальному провадженні, містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що кримінальне провадження закрито. Проте, з даного висновку експерта у кримінальному провадженні вбачається, що дана еспертиза розпочата 06.09.2019 року та закінчена 16.09.2019 року. При цьому з даного ж висновку вбачається, що вона проводилась на підставі ухвали слідчого судді від 24.04.2019 року, тобто раніш ніж помер [PERSON] , датою смерті якого є [INFO] (а.с.12). Крім цього, датою видачі свдоцтва про смерті (а.с.12) є 25.06.2019 року, а датою закінчення проведення експертизи є 16.09.2019 року. Та вище зазначені факти сторони в судовому засіданні не спростували. З огляду на викладене вказаний висновок експерта №03-01/568/99 (а.с. 8-10) не можливо вважати допустими доказом, в розумінні ч.1 ст.78 ЦПК України. Отже, з огляду на вище викладене, в матеріалх справи присутні докази, що свідчать про факт загибелі [PERSON] саме на перегоні Яготин-Кононівка 103 км. Пікет 3 Південно-Західної залізниці та саме в результаті травмування при зіткненні з поїздом. При цьому, в судовому засіданні не встановлено, що шкода завдана потерпілому, що призвела до його сменрті, виникла не з умислу потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Груба необережність потерпілого є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування потерпілому за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки, однак не тягне за собою відповідальності потерпілого за заподіяння шкоди транспортному засобу. Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19, а також у постанові ВС від 01.02.2023 у справі № 760/23231/20. В ході судового засідання судом встановлено факт смерті [PERSON] , який доводився позивачем, те, що смерть настала в результаті дії джерела підвищеної небезпеки - потяга, між дією джерела підвищеної небезпеки - потягу та наслідками у виді смерті [PERSON] існує причинний зв`язок. Доказів існування обставин непереборної сили, або умислу потерпілого на виникнення вказаних обставин, зокрема свідомого бажання потерпілого настання наслідків у виді своєї смерті, відповідачем не доведено, а тому суд приходить до висновку, що виходячи з презумпції вини володільця джерела підвищеної небезпеки, саме відповідач має відшкодувати моральну шкоду завдану позивачу внаслідок смерті [PERSON] .. Доводи представника відповідача про те, що позивачі не довели факт заподіяння їм моральної шкоди завданої смертю [PERSON] , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки кожна людина відчуває моральні страждання та переживання внаслідок смерті близької людини, що є безумовно трагедією, викликає душевний біль, неспокій, порушення звичного способу життя. Моральна шкода характеризується тим, що її не можна відчути на дотик, осягнути зором, така шкода проявляється станом душі людини, її внутрішніми переживаннями та стражданнями. З урахуванням обставин даної справи, а саме смерті [PERSON] , суд приходить до висновку, що неповнолітнім дітям померлого було завдано моральної шкоди, викликаної втратою близької людини, їх батька та годувальника, у зв`язку з чим відбулися суттєві, безповоротні зміни в їх житті, що спричинили негетивні відчуття в їх житті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови). Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не тяжкістю цього правопорушення, а моральними стражданнями особи внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню неповнолітнім дітям за рахунок відповідача, суд враховує вище виклдаене, а також те, що діти втратили близьку людину, яка в тому числі могла і забезпечувати матеріально їх, як своїх дітей, суд оцінює моральну шкоду завдану кожній з доньок померлого в розмірі 150000 грн. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача. Враховуючи часткове задоволення позову майнового характеру,

Outcome: approved