Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення суду від 25.04.2022 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO] , які проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона офіційно працює в Надвірнянськом ліцеї №1 ім.Чорновола, де отримує заробітну плату, є особою з інвалідністю ІІІ групи, однак її доходу не вистачає на утримання дітей та забезпечення їх всім необхідним. Вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач фізично здорова, молода, працездатна людина. На даний час мобілізований до ЗСУ, проходить службу в Національній гвардії, де отримує грошове забезпечення. А тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стислий виклад позицій сторін: В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Однак від позивача поступила заява, в якій просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та стягнути понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього поступила заява, в якій просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав повністю, не заперечив щодо їх призначення в розмірі 1/3 частки від його доходу. Позовні вимоги в частині стягнення судових витрат визнає частково, вважає їх завищеними враховуючи складність справи, тому просив їх зменшити та стягнути їх в сумі 1500,00 грн., також долучив квитанцію про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєструваному шлюбі, який розірвано на підставі рішення Надвірнянського районного суду від 24.05.2022 року, що підтверджується копією рішення суду (а.с.8,11-). Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-10). З обстеження №934 від 10.07.2023 Надвірнянської міської ради встановлено, що позивачка [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Дітей виховує і утримує сама. Аліментів від батька дітей не отримує. ( записано зі слів заявниці) (а.с. 12). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч.1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). При цьому відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що діти проживаюь разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), батька. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку платника аліментів. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Куцим О.С. укладений договір про надання правничої допомоги № 075 від 10.07.2023 року (а.с. 13). Згідно попереднього розрахунку суми судових витрат позивач планує понести судові витрати в сумі 3500,00 грн., а саме: 500,00 грн. консультації, 1000,00 грн. за написання позовної заяви, 2000,00 грн. ( 4*500,00 грн) - за представництво інтересів в суді (а.с.14). Згідно квитанцій №019/2023 від 13.07.2023 року за складання процесуальних документів та представлення інтересів в суді позивачем було сплачено 1500,00 грн. адвокату Куцому О.С. (а.с. 15). Отже, стороною позивача на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт надано попередній розрахунок суми витрат на правову допомогу, договір про надання правової допомоги, квитанцію про оплату наданих послуг, які відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України. На підставі викладеного, надавши повну та всебічну оцінку обґрунтованості доводів,враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також наявність клопотання про зменшення таких витрат, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення понесених витрат на правничу допомогу підлягають до часткового стягнення. Тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування судових витрат у розмірі 1500,00 грн на професійну правничу допомогу в користь позивача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що відповідач сплатив судовий збір добровільно, судовий збір з нього судовим рішенням не стягується. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання неповнолітніх дітей з матір`ю; вік дітей, матеріальний стан позивача, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дітей, матеріальне становище та стан здоров"я платника аліментів, який визнав позовні вимоги повністю, є молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, немає інших утриманців, тому суд дійшов до висновку, що позов слід задоволити повністю і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітей повноліття. Доказів, які б спростовували вищевикладене, стронами не надано. Враховуючи положення ст.191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 13.07.2023 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача[PERSON] на користь [PERSON] - 1500,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК України та

Outcome: partial