Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позивач просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , який зареєстрований 14 грудня 2017 року у Компаніївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 34. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2020 року з відповідачем не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства. Головною причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач повідомила його, що він не є біологічним батьком дитини, адже до початку їх статевих відносин вона вже мала вагітність від іншого чоловіка. На цьому грунті між ними були непорозуміння та конфлікти, що призвело до втрати почуття любові й довіри один до одного та розпаду сім`ї. У лютому 2023 року йому стало відомо, що дружина народила ще одну дитину, батьком якої було записано також його. Згідно звітів про встановлення батьківства ДНК від 23.03.2023 року імовірність його батьківства щодо дітей становить 0 %. Можливості і бажання зберегти сім`ю немає. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб понесені судові витрати залишити за ним. Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2023 року, оскільки позивач спочатку звернувся до суду з позовними вимогами до Відповідачки про виключення запису про батька з актового запису про народження дітей та розірвання шлюбу, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 16.06.2023 позовні вимоги про розірвання шлюбу виділено в самостійне провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Рішеннм Компаніївського районного суду від 16.06.2023 р., позовні вимоги про виключення запису про батька з актового запису про народження дітей задоволено. Рішення набрало законної сили. Ухвалою суду від 28.06.2023 надано сторонам строк для примирення, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 14.08.2023 провадження у справі відновлено. До судового засідання позивач не з`явилася, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. До судового засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 2017 року у Компаніївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] .(а.с.9) На даний час позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, припинили сімейні відносини, мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між позивачем та відповідачем зникло почуття любові та довіри, що привело до припинення шлюбних відносин. Сім`я розпалась та існує формально. Сторони спільного господарства не ведуть. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини. Оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не виявила бажання змінювати прізвище на дошлюбне. Судові витрати зі згоди позивача залишити понесеними за ним.

Outcome: approved