Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, що сталося з вини відповідача, автомобілю [PERSON] , завдано шкоду, яку відшкодовано позивачем згідно договору добровільного страхування. Тому, посилаючись на недостатність страхової виплати отриманої від страхової компанії відповідача (ОСАГО), порушує питання про стягнення з [PERSON] невідшкодовану суму збитків в розмірі 96 123 грн. 35 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 грн. Свої вимоги мотивував тим, що в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1194 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, який спричинив ДТП та є відповідальним за завдані збитки, коли розмір страхової виплати отриманої від страхової компанії відповідача є недостатнім. В позові зазначено, що 15 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який є винуватцем згідно постанови суду. Відповідно до висновку експерта вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] склала 196 104 грн. 68 коп. Відповідно до рахунку ТОВ «АД «Україна Мерседес Бенц» вартість відновлюваного ремонту склала 195 623, 35 грн. Таким чином, відповідно до умов договору страхування від 02 лютого 2917 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодувала [PERSON] 195 623 грн. 35 коп. Також зазначено, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , застрахована ТДВ «СК «Київ РЕ», позивач має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. Полісом №АМ/2142601 передбачено ліміт відповідальності 100 000 грн., франшизу в розмірі 500 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 07 грудня 2018 року з ТДВ «СК «Київ Ре» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» стягнуто страхове відшкодування в розмірі 99 500 грн. Таким чином, внаслідок недостатності страхової виплати порушує питання про стягнення 96 123 грн. 35 коп. - різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Відповідач подав суду відзив, в якому зазначив, що заявлений розмір заборгованості не підтверджений і завищений, оскільки 24 травня 2018 року експерт не вірно визначив обсяг пошкоджень та безпідставно вказав на необхідність проведення ряду ремонтних робіт і заміну деталей. Також не зазначив наявність минулих пошкоджень автомобіля і його ремонт до ДТП 15 квітня 2018 року, що є підставою для врахування фізичного зносу транспортного засобу при визначенні розміру матеріальної шкоди. Представник позивача подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що твердження представника відповідача про невірно визначений експертом обсяг пошкоджень не підтверджено жодним доказом. Разом з тим зазначив, що можливість застосування коефіцієнту фізичного зносу - відшкодування шкоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу здійснюється страховою компанією відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На винну в ДТП особу покладається обов`язок відшкодування завданої шкоди відповідно до ст. 1194 ЦК України. Просив вважати відзив представника відповідача необґрунтованим та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача подав суду додаткові докази, з яких вбачається, що автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , раніше вже був пошкоджений і за страховим актом від 26 грудня 2017 року щодо цього здійснена виплата страхового відшкодування на суму 62 591 грн. 21 коп., що в свою чергу є підставою для зменшення розміру шкоди на величину фізичного зносу. Представник позивача надав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що не погоджується з твердженнями представника відповідача, оскільки відшкодування шкоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу здійснюється страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1194 ЦК України, відповідач має відшкодувати різницю між фактично завданою шкодою та шкодою, яку відшкодувала страхова компанія з урахуванням зносу. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, а позов задовольнити частково в розмірі 6 587 грн. 38 коп., посилаючись на висновок експертизи судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03 травня 2023 року, а також просив пропорційно стягнути судові витрати. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 15 квітня 2018 року о 14:30 у м. Києві по бул. Дружби Народів, 35, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Як вбачається із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . 02 листопада 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту №1951/17-Т/ЗП112 автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] . Згідно п. 22.1, п. 22.2, п.п. 22.2.2 Договору, за умовами цього договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 22.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості. До страхових ризиків відносяться: «збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Відповідно до п.п. 17, 17.1-17.3 вказаного Договору, «Умови виплати страхового відшкодування» передбачено: «На базі СТО на вибір страховика»; «На базі авторизованої СТО»; «Урахування експлуатаційного зносу (згідно п. 27.10)». Згідно п. 27.10 Договору, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, з врахуванням умов, визначених в п. 17.3 цього договору, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п.п. 17.1, 17.2 Договору). В окремих випадках, за згодою страховика, розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові. Відповідно до висновку №206/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 11 червня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 15 квітня 2018 року, складає 196 104 грн. 68 коп. Згідно зі страховим актом №006.007.09918-1 за договором страхування №1951/17-Т/ЗП112 від 02 листопада 2017 року, сума страхового відшкодування складає 195 623 грн. 35 коп. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 07 червня 2018 року, ринкова вартість застрахованого об`єкта становить 1 700 000 грн., а вартість відновлюваного ремонту застрахованого об`єкта - 195 623 грн. 35 коп. Згідно з платіжним доручення №251 від 11 червня 2018 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало ТОВ «АД Україна «Мерседес Бенц» грошові кошти в розмірі 195 623 грн. 35 коп. з призначенням платежу: «Страх. виплата [PERSON] , Акт №006.00709918-1 від 07 червня 2018 року зг.рах.№ 21181810 від 02 червня 2018 року». З матеріалів справи встановлено, що відповідно до полісу №АМ/002142601 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре». Згідно вказаного полісу ліміт відповідальності за шкоду майну становить 100 000 грн., франшиза - 500 грн. 07 грудня 2018 року рішенням Господарського суду міста Києва, у справі №910/14043/18 з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» стягнуто страхове відшкодування в розмірі 99 500 грн. 20 грудня 2018 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію на суму 96 123 грн. 35 коп. з вимогою добровільно відшкодувати завдані ним збитки в дорожньо-транспортній пригоді від 22.02.2018 року, яка останнім не виконана. Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №24501/22-53 від 03 травня 2023 року, розмір матеріальної шкоди завданий власнику автомобіля «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП від 15 квітня 2018 року з урахуванням фізичного зносу станом на момент пошкодження, складає 106 087 грн. 38 коп. Вказаний висновок мотивовано тим, що ціна нового аналогічного автомобіля «Mercedes-Benz» GLK 350 4Matic» складає 1 901 153 грн. 43 коп. (Підстава: Бюллетень атотовароведа, 100, 2018), при курсі НБУ 1USD = 25,986 грн., а ринкова вартість вказаного автомобіля перед пошкодженням складала 924 372 грн. 93 коп. Відповідно до п.п. 7.41 Методики, значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7, тобто Ез (коефіцієнт фізичного зносу) = 0, 51, а відтак розмір матеріальної шкоди завданий власнику автомобіля «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу станом на момент пошкодження складає 106 087 грн. 38 коп. Оскільки досліджуваний КТЗ раніше перебував в ДТП втрата товарної вартості незалежно від характеру і переліку пошкоджень не розраховується (п.п. 8.6.2 Методики). Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Як передбачено п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбачено ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року в справі №755/7666/19 вказав, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників). Згідно п. 2.4 Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 3.9 Методики, фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення. Згідно п. 3.10 Методики, фізичний знос несправного КТЗ (його складників) чи такого, який був у користуванні, підлягає усуненню за умов технологічної можливості та економічної доцільності їх відновлення, що враховується під час оцінки. Заміна складових частин КТЗ призначається у разі, якщо їх фізичний знос не може бути усунений. Судом встановлено, що автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , до спірних подій в цій справі, раніше був пошкоджений в ДТП 15 грудня 2017 року, за наслідком якого пошкоджено праві двері та заднє крило, які ремонтувалися, що підтверджується листом ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» №210721-72041/к від 21 липня 2023 року. Під час проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу відповідно до висновку №206/18 від 11 червня 2018 року, експертом Ковалем І.М. не враховано тієї обставини, що згаданий автомобіль до цього був пошкоджений, що в свою чергу є підставою для зменшення розміру шкоди на величину фізичного зносу, а відтак виплата ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування за наслідками ДТП, яке мало місце 15 квітня 2018 року в розмірі 195 623, 35 грн. є завищеною. За таких обставин суд вважає. що нарахування суми страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспорту без урахування фізичного зносу раніше пошкодженого КТЗ на вимогах Закону не ґрунтуються. Ці обставини мають істотне значення при вирішенні спору, оскільки технічний стан автомобіля внаслідок раніше отриманих і усунених пошкоджень безумовно вважається погіршеним, а тому нарахування матеріального збитку виключно з урахуванням вартості нового автомобіля, без врахування його фізичного зносу на вимогах Закону, п. 27.10 Договору добровільного страхування від 02 листопада 2017 року та засадах справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦПК України) не ґрунтується. Отже, покладання на відповідача, як особу, яка заподіяла шкоду, цивільної відповідальності по відшкодуванню шкоди в розмірі всієї сплаченої страховиком суми страхового відшкодування за вказаних вище обставин вимогам Закону не відповідатиме, коли нарахований позивачем розмір шкоди є завищеним. При цьому, висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №24501/22-53 від 03 травня 2023 року є науково обґрунтованим, який найбільше відповідає фактичним обставинам справи та її матеріалам, в якому правильно враховано фізичний знос транспортного засобу на момент його пошкодження, а тому саме цей висновок приймається судом до уваги при вирішенні справи. Відповідно до зазначеного вище висновку розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу станом на момент пошкодження становить 106 087 грн. 38 коп. Разом з тим, ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре» сплатило ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» суму в розмірі 99 500 грн. (з вирахуванням розміру франшизи), як оплату страхового відшкодування в порядку регресу за [PERSON] . Оскільки розмір майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, з [PERSON] , як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 6 587 грн. 38 коп. (106 087 грн. 38 коп. - 99 500 грн.). З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене права позивача, яке підлягає захистові, а позов про це частковому задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 05 червня 2021 року між відповідачем та адвокатом Папенком Русланом Юрійовичем укладено договір про надання правової/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №б/н. Представником відповідача подано документальне підтвердження понесених відповідачем судових витрат за проведення судової експертизи в розмірі 9 438 грн. 50 коп. та витрат на правову допомогу, які згідно ст. 141 ЦПК України слід покласти на позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. При вирішення розміру витрат на правову допомогу понесених і заявлених відповідачем на суму 20 000 грн., суд з огляду на заперечення сторони позивача вважає їх завищеними. З цього суд зважає на незначну складність справи, обсяг вчинених адвокатом процесуальних дій, наданих послуг, виконаних робіт та витрачений для цього час, приймає до уваги ціну позову та доходить висновку, що заявлена сума в розмірі 20 000 грн. витрат на правову допомогу є недостатньо спів мірною із зазначеним вище і підлягає зменшенню до 10 000 грн. Відтак, з позивача на користь відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути судові витрати, що складаються з витрат за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 8 791 грн. 96 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 315 грн., а всього 18 106 грн. 96 коп. (93,14% від розміру вимог у задоволенні яких позивачу відмовлено). Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 2 102 грн., а відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 143 грн. 98 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (6, 86% від розміру задоволених вимог позивача). На підставі викладеного та

Outcome: partial