Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з указаним показом, в обґрунтування якого зазначила, що з 16.09.2008 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] .Згідно із заповітом від 13.09.2010 (реєстровий № 1188) спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до договору дарування від 15.08.2007 [PERSON] отримав в дар від [PERSON] незакінчений будівництвом торгівельний комплекс А-1 (готовність 28 %) та земельну ділянку з цільовим призначенням для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності площею 0,150 га, на якій розміщений вказаний комплекс. В подальшому торгівельний комплекс було здано в експлуатацію та 12.01.2010 зареєстровано право власності, що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Пирятинської міської ради та відповідною реєстрацією в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 19898278 від 12.01.2010. До складу комплексу входить нежитлова будівля торгівельного комплексу «А-1» загальною площею 502,70 кв.м., сарай «В», замощення «І», огорожа № «1-3». Також на згаданій земельній ділянці знаходиться наразі незавершене будівництво готельного комплексу (розпочато в 2006 році, в експлуатацію не введено, право власності не зареєстровано), яке в порядку спадкування належить [PERSON] 03.08.2016 року у [PERSON] діагностували тяжку та рекомендували проводити лікування за кордоном (Німеччина або Ізраїль). В цей же період, 23.09.2016 року було відкрито провадження у цивільній справі № 544/1092/16-ц за позовом доньки [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування (згаданого вище) і витребування майна. Враховуючи фізичний та морально-психологічний стан [PERSON] , який дізнався про тяжкий діагноз, що не давало змоги йому, як відповідачу, активно приймати участь в судовому процесі на засадах змагальності, в рамках стратегії захисту було прийнято рішення щодо проведення відчуження спірного майна. Вказана дія мала убезпечити майно від можливого витребування, або ж взагалі спонукати позивача до відмови від неперспективного позову. Відтак, було вирішено вчинити фіктивні правочини (про людське око) за участю третьої особи. Такою особою було обрано давнього знайомого [PERSON] - [PERSON] , який погодився на пропозицію формально виступити фіктивним покупцем та в подальшому, після завершення вказаного судового провадження, повернути майно фактичному власнику. На той час [PERSON] часто виконував доручення [PERSON] та [PERSON] щодо певних організаційних та технічних дій в рамках діяльності торгівельного комплексу - поточний ремонт, організація асенізаційних робіт, тощо. Отже, 21.10.2016 договори купівлі-продажу торгівельного комплексу та земельної ділянки було підписано, посвідчено нотаріусом та внесено відповідні записи до державного реєстру прав власності на нерухоме майно. За умовами вказаних договорів оплата мала відбутися протягом трьох банківських днів після їх укладення, шляхом безготівкового розрахунку, оскільки вартість майна істотно перевищувала суми, дозволені законодавством для проведення оплати готівкою. Враховуючи фіктивність правочинів, така безготівкова оплата проведена не була, хоча, охоплюючи єдиний комплекс дій, спрямований на підтвердження формального відчуження майна, [PERSON] нотаріально посвідчив документ щодо нібито отримання грошей на свій рахунок в «Ощадбанку». [PERSON] \~не було\~реальної потреби\~безповоротно та\~відплатно відчужувати\~об`єкт\~торгівельної нерухомості,\~при тому,\~що він\~знаходиться у\~фізично єдиному\~конгломераті з\~комплексом торгівельних\~павільйонів,\~які належать\~ [PERSON] ,\~та при\~будівництві охоплювалися\~єдиним бізнес-проєктом.\~Фактична передача\~майна не\~відбувалась,\~про що\~свідчить,\~зокрема,\~факт дії\~договору про\~постачання електричної\~енергії №\~1236\~від 24.05.2016,\~укладеного ПАТ\~«Полтаваобленерго» з\~ [PERSON] ,\~який був\~чинний аж\~до 30.07.2019.\~ [PERSON] \~(а\~потім і\~ [PERSON] )\~після укладення\~правочинів продовжували\~володіти та\~користуватись майном,\~отримувати з\~нього дохід. Іншим фактом, який свідчить про фіктивність договорів, є введення в оману нотаріуса обома сторонами правочину щодо відсутності на земельній ділянці інших об`єктів нерухомості (крім торгівельного комплексу) - незавершеного будівництва готельно- адміністративного корпусу. Відповідно висновків, зроблених Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України - висновок експерта № 698/699/700/767-769 від 27.06.2019, незавершене будівництво являє собою об`єкт нерухомості. Відповідно до Звіту про оцінку майна № р 10/10 від 2019 року коефіцієнт готовності незвершеного будівництвом готельного комплексу складає 73%. Відтак, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, за наявності у нотаріуса відповідних даних не могло відбутись. Відповідач за час перебування у його власності нерухомого майна, набутого за правочином від 21.10.2016 року, вчинив дії, направлені на ускладнення можливого застосування судом наслідків недійсності правочину. Станом на дату звернення із даним позовом земельна ділянка, площею 0,1500 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0001, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була об`єктом правочину, поділена, відповідно до рішення №135 від 16.04.2019 року виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області. Замість однієї земельної ділянки, площею 0,1500 га утворились три земельних ділянки:земельна ділянка площею 0,0611 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0031, адреса розташування [ADDRESS] (цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824329253238;земельна ділянка площею 0,0141 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0032, адреса розташування [ADDRESS] (цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824303753238;земельна ділянка площею 0,0748 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0033, адреса розташування [ADDRESS] (цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824319153238. Крім того, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкту нерухомого майна - торгівельний комплекс (реєстраційний номер 1824405153238) також проведено поділ з утворенням нових об`єктів. Наразі, відповідно до актуальної інформації, замість об`єкту - нежитлова будівля торгівельного комплексу «А-1» загальною площею 502,70 кв.м., сарай «В», замощення «І», огорожа № «1-3» облікується два об`єкти: нежитлова будівля А-1 загальною площею 93,4 кв.м., адреса - [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824405153238, нежитлова будівля «А-1» загальною площею 409,3 кв.м., сарай «В», замощення «І», огорожа № «1-3», адреса - [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824383453238. Щодо \~ймовірної заяви\~відповідача про\~застосування позовної\~давності зазначив,\~що в судовому провадженні по справі № 544/690/19 розглядався позов [PERSON] до [PERSON] про визнання правочинів недійсними з підстав їх укладення під впливом тяжких обставин на вкрай невигідних умовах. Позов було подано у червні 2019 року, остаточне рішення по справі (про залишення без змін рішення про відмову у позові), яке набрало законної сили 26.09.2022, ухвалено Полтавським апеляційним судом. Таким чином, [PERSON] , звернулась до суду за захистом своїх порушених прав через 2 роки та 8 місяців після укладення оспорюваних правочинів. Розгляд справи тривав понад три роки. Подання позову з іншими матеріально-правовими підставами не перериває перебігу позовної давності, але разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Вважає, що в даному випадку можуть бути визнані поважними причини пропуску звернення до суду із даним позовом, оскільки [PERSON] вчиняла дії на захист своїх порушених прав, вважаючи, що права будуть захищені у відповідному судовому провадженні, після чого, не зволікаючи звернулась із даним позовом. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21.10.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0001, посвідчений державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області Репях Т.І. та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту - земельна ділянка площею 0,0141 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0032, адреса розташування [ADDRESS] (цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) (запис про право власності № 31447334 від 26.04.2019, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 467560006 від 07.05.2019, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1824303753238). Визнати недійсним договір купівлі-продажу торгівельного комплексу від 21.10.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо торгівельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області Репях Т.І. Визнати право власності на нежитлову будівлю А-1 загальною площею 93,4 кв.м., адреса - [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824405153238, за [PERSON] . Визнати право власності на нежитлову будівлю «А-1» загальною площею 409,3 кв.м., сарай «В», замощення «І», огорожа № «1-3», адреса - [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824383453238, за [PERSON] . Визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0611 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0031, адреса розташування [ADDRESS] (цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824329253238, за [PERSON] . Визнати право на земельну ділянку площею 0,0141 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0032, адреса розташування [ADDRESS] (цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824303753238 за [PERSON] . Визнати право на земельну ділянку площею 0,0748 га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0033, адреса розташування [ADDRESS] (цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1824319153238 за [PERSON] . Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. У відзиві\~ на\~позову заяву [PERSON] \~заперечував проти\~позовних вимог\~ [PERSON] ,\~виходячи з\~наступного. Відповідно до п. 10 Договору 1 (договір купівлі-продажу\~торгівельного комплексу\~від 21.10.2016,\~укладений між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] щодо\~торгівельного комплексу,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ) «Сторони підтверджують, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому». Відповідно до п. 11 Договору 1 «Сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу зазначеного торгівельного комплексу». Відповідно до\~п.\~10\~Договору 2 (договір\~купівлі-продажу\~земельної ділянки\~від 21.10.2016,\~укладений між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] щодо\~земельної ділянки\~площею 0,1500\~га,\~кадастровий номер\~5323810100:00:045:0001) «Сторони підтверджують, що: вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільніш і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому». Відповідно до п. 11 Договору 2 «Сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки». Суми грошових коштів, вказаних у п. 2 Договору 1 та у п. 2 Договору 2 були повністю сплачені [PERSON] [PERSON] після укладення Договору 1 та Договору 2. При підготовці\~відповідних документів\~для укладення\~Договору 1\~та Договору\~2\~виявилося,\~що на\~Земельній ділянці,\~крім Торгівельного\~комплексу,\~також розташовані\~будівельні матеріали,\~для будівництва\~приміщення адміністративно-готельного\~комплексу \~та комплексна\~трансформаторна підстанція\~№ 95,\~потужністю 10/0,4\~кВ.\~Оскільки Будівельні\~матеріали та\~КТП №\~95\~були розміщені\~на Земельній\~ділянці,\~але не\~були предметом\~Договору 1,\~ при\~укладенні Договору\~1\~та Договору\~2,\~за домовленістю\~із [PERSON] ,\~ [PERSON] \~сплатив [PERSON] \~грошові кошти\~не тільки\~за Торгівельний\~комплекс (відповідно\~до умов\~Договору 1)\~та Земельну\~ділянку (відповідно\~до умов\~Договору 2),\~а і\~окремо за\~Будівельні матеріали\~(50\~000\~(п`ятдесят\~тисяч)\~доларів США)\~та КТП\~№ 95\~(1\~000\~(одну\~тисячу)\~доларів США). Таким чином, з моменту\~укладення Договору\~1\~та Договору 2 [PERSON] набув права власності на: Торгівельний комплекс, Земельну ділянку, Будівельні матеріали та КТП № 95. Після укладення\~Договору 1\~та Договору\~2\~ [PERSON] ,\~як власник\~Торгівельного комплексу\~та Земельної\~ділянки,\~у зв`язку\~із господарською\~необхідністю та\~оптимізацією ведення\~підприємницької діяльності,\~у відповідності\~з чинним\~законодавством України,\~здійснив їх поділ\~та оптимізацію\~розміщення.\~Будучи власником\~Нежитлових приміщень,\~Земельних ділянок,\~Будівельних матеріалів\~та КТП\~№ 95\~ [PERSON] \~проводив підприємницьку\~діяльні у Нежитлових приміщеннях, з метою здійснення та подальшого розширення підприємницької діяльності займався облаштуванням, реконструкцією та добудовою об`єктів нерухомого майна, що розташовані на Земельних ділянках, обслуговував ремонтом КТП № 95 . До червня 2019 року ніхто ніяких претензій [PERSON] щодо його права власності на Торгівельний комплекс (Нежитлові приміщення), ділянку (Земельні ділянки), Будівельні матеріали та КТП № 95 не пред`являв, власності [PERSON] на Торгівельний комплекс та Земельну ділянку не оспорювалося. Протягом 2019 року Пирятинським районним судом Полтавської області були відкриті провадження: 1.У справі № 544/690/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] ; треті особи: Державний нотаріус Пирятинської державної нотаріальної контори Реп`ях Тетяна Іванівна, Державний реєстратор виконавчого комітету Пирятинської міської ради Міхєєв Дмитро Сергійович, Виконавчий комітет Пирятинської міської ради про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, зобов`язання повернути майно, отримане за правочинами, визнаними недійсними та скасування записів про право власності (далі Справа № 544/690/19) (предмет позову: визнання права власності [PERSON] на Нежитлові приміщення та Земельні ділянки). 2.У справі № 544/1060/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] ; третя особа: Пирятинська філія АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» про встановлення факту належності майна померлому та витребування майна з чужого незаконного володіння (далі Справа № 544/1060/19) (предмет позову: визнання права власності [PERSON] на КТП № 95). 3.У справі № 544/1061/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] ; третя особа: Пирятинська міська рада про визнання права власності на будівельні матеріали, що використані в процесі будівництва, та витребування майна з чужого незаконного володіння (далі Справа № 544/1061/19) (предмет позову: визнання права власності [PERSON] на Будівельні матеріали). Рішенням від 16.07.2020 у Справі № 544/1060/19 Пирятинський районний суд Полтавської області ухвалив про відмову в задоволенні позову. Рішенням від 24.02.2022 у Справі № 544/690/19 Пирятинський районний суд Полтавської області ухвалив відмовити в задоволенні позову. Справа № 544/1061/19 на даний час розглядається Пирятинським районним судом Полтавської області. \~ \~ \~ \~ У своїй\~позовній заяві\~(у\~Справі № 544/690/19)\~ [PERSON] \~підставою позову\~вказувала «ст. 233 ЦК України: правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнано недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. . . І лише тоді, коли Пирятинський районний суд Полтавської Рішенням від 24.02.2022 у Справі № 544/690/19 відмовив [PERSON] у її позові до [PERSON] , [PERSON] «вигадала» нове, тепер вона «вважає», що Договір 1 та Договір 2 вчинялися [PERSON] не під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, а є фіктивними правочинами. Таким чином,\~на думку\~ [PERSON] , звернення [PERSON] \~до Пирятинського\~районного суду\~Полтавської області\~з позовом\~до [PERSON] \~про визнання\~недійсними правочинів,\~припинення права\~власності та\~визнання права\~власності,\~ є\~грубе зловживання\~ [PERSON] \~процесуальними правами,\~намагання в\~черговий раз\~ввести суд\~в оману,\~та намір\~тепер вже\~в такий\~спосіб «заволодіти»\~нерухомим майном, що є предметом позовних вимог [PERSON] у Справі №544/1116/22. Крім того,\~відповідно до\~п.\~6\~Договору 1 « [PERSON] - дружина Продавця,\~надала згоду\~своєму чоловікові,\~ [PERSON] ,\~на продаж\~за ціну,\~на умовах,\~за його\~розсудом торгівельного комплексу що є\~предметом цього\~договору,\~про що\~викладено в\~заяві,\~засвідченій Пирятинською державною нотаріальною конторою 21 жовтня 2016 року за реєстром № 1-1265. Тобто, про\~укладення, на\~думку [PERSON] \~«фіктивних правочинів Договору 1 та Договору 2), [PERSON] «стало відомо» 21.10.2016. Тому відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові, про що подав окрему заяву. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що посилання у відзиві на текст правочинів, викладених відповідно до усталених нотаріальних шаблонів, позбавлено доказової переконливості, оскільки, виходячи з суті фіктивного правочину, обидві його сторони, намагаючись досягти мети (наразі - убезпечення майна від можливого звернення стягнення), власне і стараються придати правдоподібності змісту договору. Природньо, що лексичне наповнення договорів цілком відповідває стандартам для випадків купівлі-продажу. Згадка щодо проведення відповідачем повної оплати за спірне майно не знайшла свого підтвердження належними та допустимими доказами, оскільки [PERSON] не надано раніше і не надано в даному провадженні відповідних платіжних документів щодо перерахування (внесення) коштів на банківський рахунок [PERSON] . Навпаки, відсутність такої оплати підтверджено, як уже зазначалось, зокрема відповідною інформацією « [INFO] », отриманою в іншій цивільній справі (544/690/19), яка міститься в її матеріалах. Твердження щодо набуття відповідачем права власності одночасно з торгівельним комплексом та земельною ділянкою на готельно-адміністративний комплекс та комплектну трансформаторну підстанцію відображає лише настирливе бажання відповідача видати бажане за дійсне. Не існує жодного легітимного документу, який би підтверджував як факт передачі вказаного майна відповідачу, так і факт проведення оплати. В рамках цивільної справи № 544/1061/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали (з яких складається об`єкт незавершеного будівництва - готельно-адміністративний комплекс) дійсно згадується розписка, відповідно до якої [PERSON] нібито передав [PERSON] грошові кошти. Але, саме щодо цього документу, як єдиного письмового доказу на підтвердження правочину, Верховний Суд вказав щодо необхідності дослідження його правової природи. В рамках вказаної справи позивачем надано до суду висновок експерта, з якого вбачається, що підпис на даній розписці [PERSON] не належить. На вимогу суду оригінал розписки для проведення судової почеркознавчої експертизи [PERSON] не надано. \~ \~ Що\~стосується дій\~ [PERSON] ,\~як «власника»,\~який здійснив\~поділ майна\~(торгівельного\~комплексу та\~земельної ділянки),\~реалізуючи свої\~права,\~варто зауважити, що такі дії, вчинені ним у 2019 році, жодним чином не впливають на правову оцінку правочину, який здійснено у 2016 році. Критичної оцінки заслуговують також аргументи відповідача щодо посилання на цивільну справу № 544/690/19, оскільки позовні вимоги у цій справі не були задоволені внаслідок недоведення позивачем фактів, що були підставою для позову. Відтак, суд, спростувавши доводи відповідача в частині наявності тяжких обставин та завідомо низької ціни майна, фактично визнав такі обставини такими, що не мають правового значення. Хибна теза позивача в іншій справі не може бути юридичною перешкодою для зверенення до суду з тим же предметом, але іншою підставою. Що стосується наданих відповідачем низки доказів, які, з його точки свідчать про вчинення ним дій, що підтверджують реалізацію прав власника (ремонт), слід зауважити, що ці аргументи викликають обгрунтований сумнів, оскільки надані документів містять ряд суперечностей. Проте, за будь-яких умов, певні дії відповідача, спрямовані на вдосконалення спірного майна (навіть якщо допустити, що такі дії дійсно відбувались охоплюються єдиним наміром сторін ще раз підтвердити, що фіктивна угода нібито відбулсь, тобто з метою упевнити дотичних осіб про зміну власника. Позивач [PERSON] надала суду пояснення про те, що спірні договори купівлі-продажу майна з [PERSON] були укладений фіктивно, з метою зберегти майно. Оскільки на той момент її чоловік [PERSON] тяжко захворів, а його дочка звернулася з позовом до суду з вимогами про повернення їй подарованого батьку об`єкта нерухомості. Спочатку вона звернулася з цим питанням до свого брата [PERSON] , але в нього були певні обставини, через які він не зміг прийняти цю пропозицію. Такий договір мав бути укладений на тих умовах, що майно буде переписане на іншу особу, а потім ця особа поверне назад вказане майно. Так порадив їм з чоловіком зробити їх юрист. Продавати цей майновий комплекс на той момент наміру у них з чоловіком не було. Такі плани були в 2010 році, тому на будинку і досі висить оголошення про продаж. Проте після закінчення розгляду справи у суді, [PERSON] відмовився повертати майно за договором. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні тим, які викладені у позові та відповіді на відзив. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзві. Представник відповідача зазначив, що у разі, якщо суд не знайде підстав для відмови у позові по суті заялених вимог, просив відмовити за пропуском строку позовної давності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає позивачку [PERSON] як власницю торгових павільйонів в районі автостанції м. Пирятин, так як вона там працює понад 20 років. Спочатку там господарем був [PERSON] , а потім стала його дружина [PERSON] . [PERSON] їй допомагав. Приміщенні громадської вбиральні було побудоване ще у 2010 році разом з будівництвом ринку. В подальшому його реконструкція не проводилася. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з 2002 року працює на ринку, що знаходиться по [ADDRESS] . Будівництво нового торгівельного комплексу було розпочате [PERSON] у 2008 році, вона орендувала там окремий ларьок. В 2009 році туалет в цьому комплексі вже функціонував. При попередньому власнику вони відвідували його безкоштовно, а тепер [PERSON] бере за це гроші і вже близько 3 років вона там не була. З 2016-2017 року за електроенергію вони сплачують Острянському. Він став хазяйнувати у комплексі та пішли чутки, що він його придбав. Проте його дружина заперечувала цей факт, посилаючись на безгрошів`я. За життя [PERSON] ( коли він захворів) вони приходили разом з дружиною і він всім говорив, що вона тепер буде господаркою комплексу. Вона сама рідко приходила на ринок, а після смерті чоловіка перестала приходити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працювала суддею Пирятинського районного суду Полтавської області, з 2016 року - суддя у відставці. У 2016 році їй стало відомо про майновий спір між [PERSON] та його дочкою, яка хотіла звернутися до суду та відібрати у батька, який захворів, майновий торгівельний комплекс. Вона спілкувалася з нею та повідомила, що перспектив цієї справи немає, у тому числі з моральної точи зору. Проте дочка все ж таки подала позов та до неї вже звернувся сам [PERSON] і повідомив про свій намір відчужити це майно на когось з близьких, щоб не втратити його. Вона не радила йому це робити. Однак він згодом повідомив, що перестрахувався та переписав майно на [PERSON] . Свідок запитала чи довіряє він йому, на що той сказав, що довіряє. Як він збирався повертати майно назад, [PERSON] не повідомляв. Свідок [PERSON] дав суду пояснення про те, що у 2016 році до нього як юриста за консультацією звернувся [PERSON] та повідомив, що його дочка звернулася з позовом до суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу торгівельного комплексу, укладеного між ними у 2007 році. Він погодився представляти інтереси відповідача у суді та вони оформили на його ім`я довіреність на представництво інтересів у суді. У другій декаді жовтня 2016 року [PERSON] приїхав до нього в офіс та сказав, що хоче приховати це майно, щоб уникнути арешту. Свідок заперечував та роз`яснив останньому, що це матиме юридичні наслідки. Він не розумів його позицію та категорично заперечував. 24.10.2016 [PERSON] разом з дружиною приїхали до нього та продемонстрували договір купівлі-продажу. При цьому [PERSON] наголошував, що він має намір все майно передати дружині. На його запитання він пояснив, що довіряє [PERSON] як і своїй дружині. Свідок вважає, що [PERSON] хтось постійно спонукав до цього кроку, щоб уникнути арешту майна. Він сказав, що коли розгляд справи закінчиться, все майно буде повернуто дружині, або [PERSON] віддасть їй гроші. При цьому свідок підтвердив, що гроші за договором купівлі-продажу [PERSON] не передавалися. 25.10.2016 у справі було проведене підготовче судове засідання, де він представляв інтереси [PERSON] . Про продаж майна він суду не повідомляв. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є рідним братом позивачки. У жовтні 2016 року йому зателефонувала сестра та попросила приїхати для розмови. Коли він приїхав, між ними відбулася розмова, в ході якої вона запропонувала укласти угоду з приводу тимчасової передачі йому частини їх майна. Така потреба виникла у зв`язку з тим, що у [PERSON] почалися судові процеси з приводу цього майна з дочкою. Він відмовився, оскільки розумів, що матиме у зв`язку з цим певні незручності. Потім [PERSON] запропонував укласти таку угоду [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду, що раніше був знайомий з сином відповідача [PERSON] по роботі в ДельтаБанку. У вересні 2016 року він до нього звернувся з питанням чи зможе той надати юридичну допомогу його знайомому для представництва його інтересів у Пирятинському районному суді. Через деякий час [PERSON] приїхав з батьком до нього в офіс м. Полтави, щоб обговорити обставини справи. Відповідач повідомив, що в нього в [PERSON] є товариш, донька якого подала позов про витребування майна. Тоді він порадив знайти таку людину, якій би товариш відповідача повністю довіряв і укласти з ним фіктивний договір по передачі майна (відплатний договір), оскільки це ускладнить витребування майна в подальшому у нового власника. Буде інший склад учасників спору, можливо також змінити характеристику майна, його індивідуальні ознаки. При цьому така особа не обговорювалася. Свідок не знав, що договір буде оформлено на [PERSON] . Вони обговорили механізм. З [PERSON] вони познайомилися в кінці вересня - на початку жовтня 2016. Острянський згодом направив йому копію договору. Він порекомендував також оформити розписку про передачу коштів, на якій нотаріус засвідчила підпис [PERSON] . Проте фактично відчуження не проводилося, кошти за договором не сплачувалися. Була домовленість, що після закінчення розгляду справи за позовом [PERSON] перепише майно назад на [PERSON] чи на його дружину. В подальшому він був свідком розмов [PERSON] та Острянського з приводу повернення майна. Улітку 2019 [PERSON] вимагав у позивачки за майно 400000 доларів США. Свідок [PERSON] пояснила суду, що у 2017 році вона, як приватний підприємець, підписувала з [PERSON] договір оренди частини приміщення торгівельного комплексу. Від свого чоловіка вона довідалася, що [PERSON] купив цей комплекс, тому домовленості велися з ним безпосередньо. Близько 3 місяців в орендованому приміщенні функціонувало її кафе, а потім було закрите. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав пояснення, що з травня-червня 2017 року він орендує приміщення торгівельного комплексу для здійснення своєї підприємницької діяльності. Договір оренди він підписував з [PERSON] та орендну плату платив йому. З [PERSON] він не був знайомий. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] у 2016 році придбав торгівельний комплекс, де потрібно було проводити ремонтні роботи по будівництву кафе. Тому [PERSON] попросив його скласти кошторис витрат. Роботи по будівництву (облицювання стін, облаштування підлоги, встановлення обладнання на кухні) виконував [PERSON] , [PERSON] керував процесом. Роботи тривали близько 3 місяців. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є фахівцем з питань купівлі-продажу нерухомості. За життя до нього звертався [PERSON] з питання продажу недобудованого готелю і торгівельного комплексу. Він цікавився, які потрібно підготувати документи для нотаріального оформлення договору. Свідок порадив, де йому робити експертну оцінку. [PERSON] та той час вже хворів. Через певний час він довідався, що цю нерухомість придбав [PERSON] . Деякий час свідок орендував у вказаному об`єкті приміщення та відповідно укладав договір з [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що товаришує з [PERSON] . Пояснив, що у жовтні 2016 року останній звертався та просив позичити йому гроші. [PERSON] говорив, що гроші потрібні, оскільки він хоче купити у [PERSON] торгівельний комплекс, щоб займатися бізнесом. До того, він бачив, що [PERSON] разом з [PERSON] вели у тому комплексі якусь господарську діяльність. Свідок позичив Острянському гроші і той оформив договір купівлі-продажу. Після придбання [PERSON] майна, у [PERSON] розпочалися судові спори з дочкою з приводу вказаного майна. Свідок [PERSON] є товаришем [PERSON] та пояснив суду, що восени 2017 року він позичав [PERSON] кошти в сумі 10\~000 доларів США, які той просив на придбання готелю.\~Купував він готель у [PERSON] .\~Острянський пообіцяв, що як добудується готель, то у свідка буде доля у приміщенні. Розписки про позичені кошти з [PERSON] свідок не брав.\~ Свідок [PERSON] зазначив, що давно товаришує з [PERSON] . Останній у жовтні 2017 попросив його позичити кошти у сумі 10 тисяч доларів США. Гроші йому були потрібні для придбання торгівельного комплексу [PERSON] , пообіцяв частку в бізнесі. Після підписання договору [PERSON] показував їм з [PERSON] всі документи ( у тому числі розписки) на придбане майно. Свідок [PERSON] є сином відповідача. Пояснив, що [PERSON] у 2016 році вирішив продати свій торгівельний комплекс і запропонував його купити [PERSON] . До цього вони товаришували. Свідок, оскільки має юридичну освіту, допомагав батьку в оформлені документів. [PERSON] за декілька років до укладення договору, десь з 2013 року, вже мав намір продати комплекс, але не міг домовитися з потенційними покупцями з приводу його ціни. Останній хотів розпродати все своє майно та гроші передати дружині, яка мала намір виїхати з [PERSON] . Об`єктом продажу був торгівельний комплекс та земельна ділянка під ним. Вже після купівлі-продажу майна вони дізналися, що донька [PERSON] подала позов до суду. Батька було залучено у справу третьою особою. У [PERSON] представником був [PERSON] . Потім він порадив йому взяти представником [PERSON] , а свідок представляв інтереси батька. Справу вони у суді виграли. Через деякий час після смерті [PERSON] його дружина почала вимагати у батька повернути майно. За купівлю будівельних матеріалів (недобудованого готелю) було сплачено 50 тисяч доларів США, за трансформатор 1000 доларів США, і 50 тисяч доларів США за земельну ділянку та торгівельний комплекс, який на ній знаходився. Суд, вислухавши доводи сторін та їх представників, показання свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 серпня 2007 року [PERSON] отримав у дар від [PERSON] незакінчений будівництвом торгівельний комплекс та земельну ділянку, на якій розміщений цей незакінчений будівництвом торгівельний комплекс, що знаходиться в [ADDRESS] , та в цілому складається з незакінченого будівництвом торгівельного комплексу А-1, процент готовності якого складає 28% та земельної ділянки для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності розміром 0,150 га (том 1 а.с. 17-18). 21 жовтня 2016 року між [PERSON] продавцем та [PERSON] - покупцем було укладено договір купівлі-продажу торгівельного комплексу за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 0,1500га, кадастровий номер земельної ділянки 5323810100:00:045:0001, з цільовим призначенням для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності (далі Договір №1) (т.1 а.с.26-28). Згідно п.2 Договору№1 продаж торгівельного комплексу вчиняється за 716 000 грн, які продавець отримає після підписання даного договору. Покупець зобов`язується протягом трьох банківських днів з дня підписання цього договору сплатити грошові кошти за придбаний торгівельний комплекс у розмірі 716 000грн без ПДВ продавцю на його розрахунковий рахунок № [NUMBER] , ТВБВ №10016/079 філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, код ЄДРПОУ 09331508, отримувач [PERSON] . Сторони свідчать, що розрахунок між ними відбуватиметься з дотриманням вимог ст.1087, 1088 ЦК України та Постанови НБУ №210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013. Загальна вартість торгівельного комплексу, що є предметом цього договору, становить 716 000грн відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, виготовленого 18.10.2016 ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» (п.3 Договору №1). У пункті 4 Договору №1 Покупець засвідчив, що незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням зазначеної в цьому договорі нерухомого майна немає; з моменту набуття Продавцем права власності на відчужуваний торгівельний комплекс він не здійснював самочинних або будь-яких інших перебудов чи перепланувань нерухомого майна, що є предметом цього договору; на день укладання цього договору всі технічні характеристики відповідають вищезазначеному правовстановлюючому документу та технічному паспорту, виготовленому КП «Лубенське МБТІ» від 03.06.2009 за реєстровим №2-39, у зв`язку з цим Покупець не наполягає на проведенні поточної технічної інвентаризації відчужуваного нерухомого майна, що є предметом цього договору; від Покупця не приховано обставин, які мають істотне значення; до укладення цього договору торгівельний комплекс або будь-які його складові іншим особам не відчужені; торгівельний комплекс або будь-які його складові під забороною (арештом) на в заставі, в податковій заставі не перебувають, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не передано; щодо нього відсутні судові спори; обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо торгівельного комплексу немає. [PERSON] , дружина Продавця, надала згоду своєму чоловікові [PERSON] на продаж за ціну, на умовах, за його розсудом, торгівельного комплексу, що є предметом цього договору, про що викладено в заяві, засвідченій Пирятинською Д НК 21.10.2016 за реєстром №1-1256 (п.6 Договору №1). У пункті 10 Договору №1 сторони підтвердили, що: вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим, відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені в ньому. 21 жовтня 2016 року між [PERSON] продавцем та [PERSON] - покупцем було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1500га, кадастровий номер земельної ділянки 5323810100:00:045:0001, з цільовим призначенням для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці (далі Договір №2) (т.1 а.с.29-31). Згідно п.2 Договору №2 продаж земельної ділянки вчиняється за 185\~200 грн, які продавець отримає після підписання даного договору. Покупець зобов`язується протягом трьох банківських днів з дня підписання цього договору сплатити грошові кошти за придбаний торгівельний комплекс у розмірі 185 200грн без ПДВ продавцю на його розрахунковий рахунок № [NUMBER] , ТВБВ №10016/079 філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, код ЄДРПОУ 09331508, отримувач [PERSON] . Сторони свідчать, що розрахунок між ними відбуватиметься з дотриманням вимог ст.1087, 1088 ЦК України та Постанови НБУ №210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013. Загальна вартість земельної ділянки, що є предметом цього договору, становить 185 200 грн відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, виготовленого 18.10.2016 ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» (п.3 Договору №2). Продавець повідомив Покупця, що земельна ділянка, яка є предметом цього договору, є особистою приватною власністю, не є спільною сумісною власністю, і осіб, які б могли порушити питання про визнання ними права власності на зазначену земельну ділянку, немає, так як набута в порядку приватизації (п.6 Договору №2). У пункті 10 Договору №2 сторони підтвердили, що: вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим, відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені в ньому. 22 жовтня 2016 року [PERSON] підтвердив проведення зі сторони [PERSON] повного розрахунку за продані земельну ділянку площею 0,1500 га з кадастровим номером 5323810100:00:045:0001 та торгівельний комплекс, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , перерахувавши грошові кошти в сумі 185200 грн та 716000грн відповідно [PERSON] на його розрахунковий рахунок № [NUMBER] , ТВБВ №10016/079 філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, код ЄДРПОУ 09331508, про що [PERSON] склав відповідні заяви, які були посвідчені державним нотаріусом Пирятинської ДНК 22.10.2016 (т.1 а.с.135-136). У вказаних заявах [PERSON] засвідчив про відсутність претензій майнового та фінансового характеру щодо [PERSON] та що розрахунок між ними відбувся з дотриманням вимог ст.1087, 1088 ЦК України та Постанови Правління НБУ №210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013, грошові кошти за продані земельну ділянку та торгівельний комплекс перераховані [PERSON] [PERSON] в повному обсязі. Будучи власником спірної земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером 5323810100:00:045:0001 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] здійснив її поділ на три суміжні з присвоєнням нових адрес, а саме: земельна ділянка площею 0,0141га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0032, адреса: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0611га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0031, адреса: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0748га, кадастровий номер 5323810100:00:045:0033, адреса: [ADDRESS] (т.1 а.с.32-40). \~ \~ \~ [INFO] \~ [PERSON] \~помер. За життя 13.09.2010 [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він за законом матиме право, заповів повністю дружині [PERSON] (т.1 а.с.16). [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка та оформила свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна (том 1 а.с.41). Згідно висновку експерта №698/699/700/767-769 зазначено, що за результатами проведеної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 27.06.2019, проведеної на підставі заяви [PERSON] , ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1500 га кадастровий номер 5323810100:00:045:0001 станом на 21.10.2016 становить 232 600 грн (т.1 а.с.46-50). Матеріалами справи також установлено, що 22.09.2016 року [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] і було відкрито провадження у цивільній справі № 544/1092/16-ц. У зв`язку із смертю відповідача [PERSON] ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.05.2018 до участі у справі як правонаступників відповідача залучено [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 26.11.2018 у справі №544/1092/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено у задоволенні позову (т.1 а.с. 99-102). Предметом спору у справі №544/1092/16-ц були, в тому числі, земельна ділянка площею 0,1500 га кадастровий номер 5323810100:00:045:0001 та торгівельний комплекс за адресою: [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили 05.01.2019. Між сторонами у цій справі протягом останніх 4 років тривають судові спори з приводу майна, яке було предметом розгляду у справі №544/1092/16-ц.\~ Так,\~у справі\~№ 544/690/19\~відкрито провадження\~ за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] ;\~треті особи:\~Державний нотаріус\~Пирятинської державної\~нотаріальної контори\~Реп`ях\~Тетяна Іванівна,\~державний реєстратор\~виконавчого комітету\~Пирятинської міської\~ради Міхєєв\~Дмитро Сергійович,\~виконавчий комітет\~Пирятинської міської\~ради про\~визнання недійсними\~договорів купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~зобов`язання\~повернути майно,\~отримане за\~правочинами,\~визнаними недійсними\~та скасування\~записів про\~право власності\~ (предмет\~позову:\~визнання права\~власності [PERSON] \~на нежитлові\~приміщення та\~земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] .). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23.10.2020 у справі № 544/690/19 позов [PERSON] було задоволено. Однак відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2021 року вказане рішення у справі та постанова Полтавського апеляційного суду від 13.01.2021 скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Після повторного розгляду справи Пирятинським районним судом було ухвалене рішення від 24.02.22 про відмову в задоволенні позову [PERSON] , яке постановою Полтавського апеляційного суду від 26.09.22 залишено без змін (том 1 а.с.51-98). У справі № 544/1060/19 було відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] ; третя особа: Пирятинська філія АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» про встановлення факту належності майна померлому та витребування майна з чужого незаконного володіння (предмет позову: визнання права власності [PERSON] на КТП № 95). Рішенням від 16.07.2020 у справі № 544/1060/19 Пирятинський районний суд Полтавської області ухвалив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Постановою Касаційного\~цивільного суду\~ у\~складі Верховного\~Суду від\~17.11.2021\~вказане рішення\~залишене в\~силі ( т.1 а.с.171-187). У справі № 544/1061/19 було відкрите провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] ; третя особа: Пирятинська міська рада про визнання права власності на будівельні матеріали, що використані в процесі будівництва, та витребування майна з чужого незаконного володіння (предмет позову: визнання права власності [PERSON] на Будівельні матеріали). Рішенням від 16.07.2020 у справі № 544/1061/19 Пирятинський районний суд Полтавської області ухвалив про задоволення позовних вимог [PERSON] , яке Постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 18.05.2022 скасоване, а справу передано на новий розгляд. Справа № 544/1061/19 на даний час розглядається Пирятинським районним судом Полтавської області (т.1 а.с.188-214). Згідно договору про постачання електричної енергії до торгівельних павільйонів по [ADDRESS] , № 1236 від 24.05.2016, укладеного ПАТ «Полтаваобленерго» з [PERSON] , цей договір був чинний до 30.07.2019, після чого був переукладений договір з [PERSON] (том 1 а.с. 105-119). Згідно договору підряду на виконання будівельних робіт від 02.11.2016 [PERSON] замовив ФОП [PERSON] проведення будівельних робіт з будівництва громадської вбиральні по [ADDRESS] (т.1 а.с.137-147). 28.11.2016 [PERSON] уклав з [PERSON] договір на виконання електромонтажних робіт у приміщенні вказаної громадської вбиральні (а.с.148-149). 08.09.22 за замовленням [PERSON] виготовлений технічний паспорт на готель ( незавершене будівництво) з вбудованою вбиральнею ( завершене будівництво) [ADDRESS] (т. 1 а.с.151-156). Згідно договору підряду на виконання будівельних робіт від 02.02.2017 [PERSON] замовив ФОП [PERSON] проведення робіт з облаштування кафе по [ADDRESS] (т.1 а.с.157-162). На протязі 2017-2018 років [PERSON] були укладені договори з фізичними особами щодо оренди нежитлових приміщень, що розташовані по [ADDRESS] (т. 1 а.с.164-170). Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Згідно\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, тобто з моменту його державної реєстрації (ч.1\~ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації). Згідно ч.ч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до\~ст. 216 ЦК України\~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов?язковий елемент конкретного суб?єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб?єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. \~ \~ Такий\~висновок суду\~повністю узгоджується\~з Постановою\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 09\~листопада 2009\~року №\~9\~"Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними",\~де \~власний інтерес\~заінтересованої особи\~полягає в\~тому,\~щоб предмет\~правочину перебував\~у власності\~конкретної особи\~чи щоб\~сторона (сторони)\~правочину перебувала\~у певному\~правовому становищі,\~оскільки від\~цього залежить\~подальша можливість\~законної реалізації\~заінтересованою особою\~її прав.\~ \~ \~ У \~ст. 638 ЦК України\~зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 7\~постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року\~для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Відповідно до\~статті 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом ч. 5\~ст. 203 ЦК України\~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої\~статті 203 ЦК України, що за правилами\~статті 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~статті 234 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), вказала, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підстав не довіряти яким у суду немає, та які узгоджуються між собою та з установленими письмовими доказами обставинами справи, підтверджується, що спірні договори купівлі-продажу були укладені сторонами під час вирішення в Пирятинському районному суді Полтавської області спору ( в період між відкриттям провадження у справі та першим судовим засіданням) у цивільній справі № 544/1092/16-ц за позовом доньки [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування (майна, що є предметом позову в цій справі) і витребування майна. Вказана дія, на думку [PERSON] , мала убезпечити його майно від можливого витребування за рішенням суду. Зазначене підтвердила у суді і сама позивачка, яка, як дружина [PERSON] , надала нотаріальну згоду своєму чоловікові [PERSON] на продаж за ціну, на умовах, за його розсудом, торгівельного комплексу, що є предметом спірного договору. Допитані вище свідки підтвердили, що особою, якій повністю довіряв [PERSON] та який погодився на пропозицію формально виступити фіктивним покупцем та в подальшому, після завершення вказаного судового провадження, повернути майно фактичному власнику, став його товариш [PERSON] . \~ \~ \~ При\~цьому \~суд \~ критично\~оцінює доводи\~відповідача,\~ що\~про справжність\~ його\~намірів на\~укладення \~договору \~купівлі-продажу\~свідчать дії,\~що підтверджують\~реалізацію прав\~власника (ремонт,\~укладення договорів\~оренди приміщень).\~ Як\~вбачається з\~наданих матеріалів\~справи,\~ \~відповідач уклав\~договори щодо\~ремонту \~ та\~облаштування громадської\~вбиральні,\~кафе,\~що \~знаходяться в\~ приміщенні\~об`єкту незавершеного\~будівництва,\~який не\~є предметом\~спірного договору.\~Дії відповідача\~щодо \~передачі в\~оренду \~ приміщень\~ можуть\~,\~зокрема,\~ свідчити\~про \~намір сторін\~підтвердити,\~що фіктивна\~угода нібито\~відбулсь,\~тобто з\~метою \~переконати \~причетних до\~спору осіб\~про зміну\~власника,\~щоб приховати\~справжні наміри\~учасників правочину.Крім того, свідки, що вели підприємницьку діяльність у торгівільному комплексі та які були допитані судом, підтвердили ті обставини, що [PERSON] до укладення договору часто виконував доручення [PERSON] щодо організаційних та технічних дій в рамках діяльності торгівельного комплексу - поточний ремонт, обслуговування комплексу. Про свідомий намір невиконання зобов`язань по договору може вказувати також не переукладення тривалий час (три роки) новим власником приміщення договору з енергопостачальною організацією та відсутність достовірних доказів, які б підтверджували як факт передачі вказаного майна відповідачу, так і факт проведення оплати за нього. Наявність нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про отримання коштів за договорами в сукупності з іншими доказами ( у тому числі і тими, що були предметом розгляду в інших цивільних справах з приводу спірного майна) ставлять під сумнів передачу цих коштів. Показання свідків зі сторони відповідача (Тютюнник, Сокур, Обруч) про надання йому в позику коштів для придбання торгівельного комплексу є суперечливими та не підтверджені іншими доказами ( зокрема письмовими розписками про надання коштів у позику чи договором позики). Свідок [PERSON] дав пояснення про те, що гроші позичав [PERSON] для придбання недобудованого готелю ( а не комплексу), при цьому в обмін на якусь частку у бізнесі, про що зазначили і свідки [PERSON] та [PERSON] . Тобто свідки не змогли достеменно пояснити, чи вони позичали кошти відповідачу, чи це були їх інвестиції в бізнес, проте на яких умовах не зрозуміло. Показання свідка [PERSON] підтверджують той факт, що [PERSON] мав намір оформити договір купівлі-продажу ( що він і зробив) та потребував консультації спеціаліста з нерухомості для оформлення необхідних документів. Однак це не означає, що [PERSON] мав ділитися із спеціалістом своїми справжніми намірами щодо передачі вказаного майна. Показання свідка [PERSON] суд не бере до уваги з огляду на його зацікавленість в результатах розгляду справи, оскільки він є близьким родичем відповідача. Крім того, його показання про те, що він та його батько не знали під час укладення договорів про звернення [PERSON] до суду, є непереконливими, оскільки свідок сам повідомив суду, що його батько та [PERSON] мали довірливі стосунки та саме він порекомендував [PERSON] юриста ( знайомого [PERSON] ) для представництва у суді його інтересів. \~ \~ \~ \~Щодо аргументів\~ відповідача\~про те,\~що він\~ як\~власник здійснив\~поділ майна\~(торгівельного\~комплексу та\~земельної ділянки),\~реалізуючи свої\~права,\~необхідно \~зазначити, що такі дії були вчинені ним у 2019 році, коли між сторонами вже виник конфлікт з приводу повернення отриманого за договором майна і може розцінюватися як намагання ускладнити можливе застосування судом наслідків недійсності правочину. Таким чином, суд дійшов висновку про визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсним на підставі\~статті 234 ЦК України,\~так як\~при їх\~укладенні воля\~сторін не\~відповідала зовнішньому\~її прояву\~та сторони\~не передбачали\~реального настання\~правових наслідків,\~обумовлених вказаним\~правочином,\~на момент\~укладення договору\~у обох\~сторін був\~умисел на\~фіктивність таких\~дій. Наведені вище факти і та обставина, що на момент укладення спірних договорів [PERSON] був відповідачем в іншій цивільній справі про витребування спірного майна в сукупності підтверджують те, що останній укладав договори купівлі-продажу майна лише для вигляду, без мети його реального виконання, переслідуючи при цьому справжню мету -\~унеможливити чи ускладнити витребування майна в разі задоволення судом позову [PERSON] , що свідчить про фіктивність цього договору. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, однак у позові [PERSON] слід відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. \~ За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~(стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із частиною другою статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК України). Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі. Тлумачення наведених норм свідчить, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не перериває перебігу позовної давності й подання позову\~з недодержанням правил підвідомчості, а також\~з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. \~Тобто позов [PERSON] у цій справі, поданий за визначених позивачем матеріально-правових підстав, є відмінними з підставами позову, поданого нею у червні 2019 року до Пирятинського районного суду Полтавської області по справі № 544/690/19. Судом розглядався позов [PERSON] до [PERSON] про визнання правочинів недійсними з підстав їх укладення під впливом тяжких обставин на вкрай невигідних умовах. За наведеного, пред`явлення позивачем позову до суду про визнання недійсним оспорюваних договорів за інших матеріально-правових підстав у порівняні з підставами позову у справі, яка розглядається, не перериває позовної давності за заявленими вимогами позивача. У цій справі відсутнє переривання позовної давності за заявленими вимогами позивача, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). При цьому суд не може погодитися з доводами представника позивача, що зазначені ним причини пропуску строку позовної давності є поважними, тому порушене право підлягає захисту. Поважними причинами пропуску позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Якщо суд дійде висновку про те, що позовна давність пропущена з поважної причини, то у своєму рішенні він наводить відповідні мотиви на підтвердження цих висновків. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Тож при вирішенні питання про захист порушеного права\~у разі пропуску позовної давності\~суд: а) у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які обґрунтовують поважність причин пропущення позовної давності; б) вирішує зазначене питання у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини; в) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставини справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed