Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

02.03.2016 року ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Експрес-Банк» звернулось до Автозаводського районного суду міста Кременчука із позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 48867/01/к2, укладеного між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Експрес-Банк» 22.09.2008 року. Позов обґрунтовано тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання кредиту. Банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 22\~300 грн 00 коп. строком на 36 місяців з 22.09.2008 року до 22.09.2011 року. Відповідач мав сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 25% річних. Правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Експрес-Банк» є ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк». Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 05.02.2016 року складала\~20\~258 грн 38 коп. Ухвалою судді від 24.03.2016 року у справі відкрито провадження з викликом сторін. Заочним рішення суду від 23.05.2016 року позовні вимоги банку задоволено у повному обсязі. 21.02.2022 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 31.01.2023 року заочне рішення суду від 23.05.2016 року скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 10.08.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про застосування строків позовної давності. Представник позивача ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, на адресу суду направив клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вважав, що позивачем пропущено строки звернення до суду з таким позовом. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, додані документи, установив наступне: 22 вересня 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 48867/01/к2 (а.с. 28-30). За п. 1.1. Договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 22\~300 грн 00 коп. строком на 36 місяців з 22.09.2008 року до 22.09.2011 року. За умовами Договору, позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору. За користування кредитними коштами відповідач мав сплачувати відсотки. Отже, відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався у порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Відповідач вимоги договору не виконує, кошти не повертає. У зв`язку з реорганізацією АТ «Акціонерний комерційний банк «Експрес-Банк» шляхом приєднання до ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», тому, правонаступником усіх його прав та обов`язків є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк». Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно із ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] зобов`язався належним чином прийняти, використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені Кредитним договором. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором; щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1054\~та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України \~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ЦПК України\~випадках. Банком в повному обсязі виконано взяті на себе обов`язки в частині надання кредитних коштів відповідачу. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано. Разом з тим, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків з повернення кредитних коштів виникла прострочена заборгованість по кредиту. Розрахунками, наданими позивачем, підтверджується наявність заборгованості відповідача перед банком, яка станом на 05.02.2016 року становить 20\~258 грн 38 коп., з яких: -6\~193 грн 00 коп. заборгованість за кредитом (тіло), -9\~114 грн 08 коп. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, -470 грн 13 коп. пеня за порушення строків погашення кредиту, -1 031 грн 15 коп. пеня за порушення строків погашення відсотків, -1\~220 грн 02 коп. інфляційні збитки згідно п. 2 ст. 625 ЦК України, -2\~230 грн 00 коп. штраф у розмірі 10%згідно п. 6.4 договору. Представник відповідача [PERSON] 10.08.2022 року звернувся до суду із з`явою про застосування строків позовної давності. Вважав, що прострочення з погашення заборгованості по кредиту виникло з дати останнього платежу за графіком до договору. Судом встановлено, що позивач ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Експрес-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», звернулося в суд з позовною заявою 02.03.2016 року. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору (а.с. 30) останній платіж мав бути здійснений відповідачем 22.09.2011 року. Згідно роздруківки банку (а.с. 7) останній платіж відповідачем було здійснено 21.03.2011 року в розмірі 1\~858 грн 50 коп. 22.09.2011 року [PERSON] черговий платіж не здійснив, тому саме з 22.09.2011 року виникло прострочення з погашення заборгованості по кредиту. Позивач не спростував такі твердження відповідача та не надав доказів того, що останній платіж мав місце пізніше, в межах строку позовної давності. Отже, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності. На підставі\~викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed