Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що між ним та відповідачкою 01.09.1996 зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, за актовим записом №1772, у якому народилося\~двоє синів:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони мають різні погляди щодо прав та обов`язків кожного з подружжя, щодо виховання дітей та ведення спільного господарства, а тому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 12.06.2023 відповідачка [PERSON] подала заяву (вх. №45985) згідно якої просила розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що 01.09.1996 між [PERSON] та\~ [PERSON] зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, за актовим записом №1772 (а.с. 4). У шлюбі народилося двоє синів [PERSON] ,\~ [INFO] ,який\~вже досяг\~повноліття, та [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам сторін. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Щодо розподілу судових витрат, позивач [PERSON] просив залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved