Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення суми страхового відшкодування в сумі 10249,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 15.12.2018 між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AM 9169190 . Забезпеченим ТЗ за Полісом є Opel Kadett, д.н. [NUMBER] . 05.10.2019 о 21 годині 23 хвилин у м.Житомирі по вул.Домбровського,17, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Забезпеченого ТЗ Opel Kadett, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та ТЗ Mitsubishi, д.н. [NUMBER] , ТЗ Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Mitsubishi, д.н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Богунського районного суду м.Житомира від 21.10.2019 року справа № 295/15251/19 та якою визнано винною відповідача в скоєнні зазначеного ДТП. Враховуючи наявність Поліса , власник пошкодженого ТЗ Mitsubishi, д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ Mitsubishi,д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію № 19399_07, відповідно до якою вартість ремонту Mitsubishi, д.н. [NUMBER] складає 45 986,19 грн. Позивачем, на підставі зібраних документів та заяви власника (представника власника) про страхове відшкодування складено Страховий акт №03470/07/919 на суму 20498,00 грн., та здійснено виплату, що підтверджується платіжним дорученням № 56221 від 24.10.2019 року. Позивач зазначає, що зважаючи на те, що за кермом Забезпеченого ТЗ під час ДТП, в порушення умов Полісу, знаходився не страхувальник - [PERSON] , а Відповідач, та Відповідач є винуватою особою у вчиненні зазначеного ДТП, тому, Відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 10249,00 грн. = 50% від 20498,00 грн., у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, у якому зазначив, що підтримує позовні вимоги та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, однак судова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відмітками пошти у довідці про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою». У заяві від 27.01.2023 надісланою на електронну пошту суду 30.01.2023, яка не підписана електронним цифровим підписом, [PERSON] просить суд відкласти судове засідання у зв`язку з перебуванням у відрядженні за межами області. Однак, доказів на підтвердження даної обставини суду надано не було. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.12.2018 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AM 9169190. Забезпеченим ТЗ за Полісом є Opel Kadett, д.н. [NUMBER] (а.с. 19). З постанови Богунського районного суду м. Житомира від 21.10.2019 вбачається, що 05.10.2019 о 21 годині 23 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом Opel Kadett, д.н. [NUMBER] у м. Житомирі по вул. Домбровського,17 не забезпечив безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi, д.н. [NUMBER] , який відштовхнуло на автомобіль Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.20). Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 07.10.2019 власник пошкодженого ТЗ Mitsubishi, д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. У відповідності до ремонтної калькуляції № 19399_07 від 09.10.2019 вартість ремонту ТЗ Mitsubishi склала 45 986,19 грн. (а.с. 8-10). Відповідно до страхового акту АТ «СГ «ТАС» № 03470/07/919 від 23.10.2019, розмір страхового відшкодування визначено у сумі 20498,00 грн. (а.с. 17-18). 24.10.2019 АТ «СГ «ТАС» на рахунок власника пошкодженого авто [PERSON] було перераховано кошти у сумі 20498,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №56221 від 24.10.2019 (а.с.11). Частиною першою статті 15ЦивільногокодексуУкраїни визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16ЦивільногокодексуУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.1 ст. 38-1 ЗУ «Про ОСЦПВ»: « У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування». Відповідно до ч. 2 ст.13 ЗУ «Про ОСЦПВ»: «Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу». Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати з оплати судового збору.

Outcome: approved