Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

08.05.2023 до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13.05.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 26. Від даного шлюбу трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між сторонами не склалося через різні несумісні характери та погляди на життя, що у повсякденному житті призводило до сварок та прикрих непорозумінь, стосунки між сторонами погіршились, та спільно сторони не проживають з 2019 року. [PERSON] створила нову сім`ю, шлюб носить лише формальний характер, та, окрім того, відповідач [PERSON] знаходиться у місцях позбавлення волі, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 141/338/23 та призначено розгляд справи на 11.07.2023 року, вирішено виклик відповідача [PERSON] також здійснити шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України, Судове засідання, призначене на 11.07.2023 не відбулось та було відкладено на 10.08.2023 у зв`язку з неявкою сторін. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 10.08.2023 не з`явилася. При цьому, 11.07.2023 до суду надійшла заява позивача від 11.07.2023 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за останнім відомим місцем перебування та за місцем відбування покарання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України. Позовну заяву отримав 27.07.2023, при цьому відзив до суду не направив, жодних заяв чи клопотань не подав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб ( повторного) серії [NUMBER] , 13.05.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 26. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 11.06.2019 у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 11.06.2019 у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.01.2018 у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Причиною розпаду сім`ї є те, що сторони з 2019 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить лише формальний характер, відповідач перебуває у місцях позбавлення волі, позивач створила нову сім`ю, тому вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи, у відповідності до ст. 111 СК України, необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд враховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Крім того, суд виходить з пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (61-3235св19). Враховуючи вище зазначені положення законодавства та судової практики, а також установлені у справі обставини, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. Виходячи з того, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинені та шлюб носить лише формальний характер, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дітей, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved