Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором кредиту. На підставу своїх вимог спирається на те, що кредитна спілка "Кредит-СоюЗ" уклала з [PERSON] - Договір кредиту №Ма-0459 від 24.12.2021 року про надання кредиту в розмірі 15000,00 грн., (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) строком на двадцять чотири місяця. За Договором кредиту відповідач 24.12.2021 року отримала 15000,00 грн., (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Згідно умов договору відповідач зобов`язана повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування грошима в строки відповідно до графіку передбаченого п. 7.4. договору кредиту. Відповідач своїх зобов`язань по Договору кредиту не виконала. В порушення графіку погашення позики вказаного в п. 7.4. Договору визначених планових повернень по основній сумі кредиту і по процентах за його користування відповідачем не було проведено. Вказані дії призвели до порушення ст. 1054 ЦК України та умов Договору кредиту, в зв`язку з чим, та відповідно до п.п. 1.1, 3.2 Договору кредиту, КС "Кредит - СоюЗ" вимагає повернення суми кредиту, процентів за користування та сплати донарахованих процентів за час прострочення. Представник позивача зазначає, що відповідач станом на 24.07.2023 року має непогашену суму кредиту 13700,68 грн. Також відповідач заборгувала КС "Кредит - СоюЗ" 11295,66 грн., процентів за користування коштами, розрахованих згідно п. 3.2. Договору кредиту. Всього заборгованість відповідач станом на 24.07.2023 року становить - 24996,34 грн., (двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто шістьгривень 34 копійок), що і змусило останнього звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 15.08.2023 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просив справу розглядати у його відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та визнає позовні вимоги в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Між сторонами\~укладено Договір кредиту №Ма-0459 від 24.12.2021 року про надання кредиту в розмірі 15000,00 грн., (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) строком на двадцять чотири місяця. За Договором кредиту відповідач 24.12.2021 року отримала 15000,00 грн., (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Згідно умов договору відповідач зобов`язана повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування грошима в строки відповідно до графіку передбаченого п. 7.4. договору кредиту. Відповідач своїх зобов`язань по Договору кредиту не виконала. (а.с.4). Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що [PERSON] а станом на 24.07.2023 року має непогашену суму кредиту 13700,68 грн. Також відповідач заборгувала КС "Кредит - СоюЗ" 11295,66 грн., процентів за користування коштами, розрахованих згідно п. 3.2. Договору кредиту. Всього заборгованість відповідач станом на 24.07.2023 року становить - 24996,34 грн. (а.с.5). Суд вирішуючи даний спір керується наступним. Ст. 526 ЦК України містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19) зазначено: «до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Договір кредиту №Ма-0459 укладений 24.12.2021 року. Відповідно до п. 2.1. договору строк дії договору 24 місяці. Станом на час розгляду справи зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом належним чином невиконані. Відповідно до п. 7.1 договору вбачається, що сторони погодились про встановлення строку позовної давності п`ять років - для звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором. Відповідно до п. 6.1 договору визначено, що за плорушення договору сторони відповідають згідно з законодавством України та умовами договору. Наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором визначені п. 6.2, п. 6.3 договору. Сплати неустойки, процентів за невиконання грошового зобов"язання, не звільняє від обов`язку виконати зобов"язання щодо сплати тіла кредиту та процентів. Відповідно до п. 6.2 договору у разі несвоєчасного надходженя(прострочення) планового платежу повністю чи частково позичальник сплачує пеню за час прострочення від суми простроченості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. При цьому неустойка не може бути більшою 15% суми простроченості, а сукупна сума неустойки за договором не може перевищувати 1/2 суми одержаної позичальником за договором. Згідно п. 6.3 договору визначено, що позичальник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу спілки зобов`язаний сплатити 40% річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, але в межах суми не забороненої законодавством України. Відповідно до п. 3.2 договору відображено, що процентна ставка за кредитом становить 42% річних від суми залишку кредиту. Порядок обчислення процентної ставки за кредитом: проценти за кредитом нараховуються на суму залишку заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) за фактичне число календарних днів користування кредитними коштами за виключенням дня отримання кредиту. Ст. 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимо про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до положення ст. 259 ЦК України вбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Із договору кредиту №Ма-0459 від 24.12.2021 року, а саме з п. 7.1 договору вбачається, що сторони погодились про встановлення строку позовної давності п`ять років - для звернення кредитної спілки до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором. Сума заборгованості за тілом кредиту 13700,68 грн., і дана сума підтверджується матеріалами справи. Сума процентів за користування грошима в розмірі 11295,66 грн., відповідно до умов договору також підлягає до стягнення з відповідача. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст. 14 ЦК України, а тому позов підлягає до повного задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню відповідно до частки задоволених позовних вимог. Підтверджені понесені позивачем судові витрати складаються з судового збору за звернення з позовом - 2684 грн. 00 коп. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні заявлених вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved