Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Адвокат Повалій Олена Василівна, діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з ДП «СхідГЗК» на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 05 червня 2006 року по 21 лютого 2020 року, він працював на різних посадах у структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 21 лютого 2020 року позивача звільнено з роботи. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 16 квітня 2020 року, затвердженого начальником Управління Держпраці в Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: -\~радикулопатія попереково-крижова\~L4,\~L5,\~S1\~з вираженим\~порушенням біомеханіки\~хребта на\~фоні протрузій міжхребцевих дисків L4-S1, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, чфізема легенів першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня; - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Згідно п. 17 акту професійне захворювання виникло за таких обставин: особливості виробничого процесу в умовах дії шкідливих виробничих факторів, робота в умовах тяжкої фізичної праці, пилу та виробничого шуму на Смолінській шахті ДП «Схід ГЗК». Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: робоча поза (% від зміни) незручна та фіксована 18,8-48,4 при нормі до 25; нахили корпусу (вимушені, більше 30°) кількість за зміну 81-121 при нормі до 100; запиленість повітря робочої зони (кремнію діоксид): 1,2-4,4 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3; хімічні речовини: марганець 0,32 при ГДК 0,2 мг/м3, заліза оксид 16,6 при ГДК 6,0 мг/м3; шум 84-98 дБА при нормі 80 дБА. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 05 травня 2020 року серія 12 ААА № 085650 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 05 травня 2020 року серія 12 ААБ № 571289 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 червня 2021 року серія 12 ААА № 085042 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 40% - радикулопатія, 15% - хронічне обструктивне захворювання легенів, 5% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 червня 2021 року серія 12 ААБ № 575463 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 жовтня 2022 року серія 12 ААА № 105822 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 40% - радикулопатія, 15% - хронічне обструктивне захворювання легенів, 5% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 жовтня 2022 року серія 12 ААВ № 197583 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою № 2750/555 із медичної карти стаціонарного хворого та випискою-епікриз № 20/213 із медичної карти амбулаторного хворого. Відповідно до медичного висновку від 02 квітня 2020 року № 626 позивач має скарги на біль в шийному і п/кр від. хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при незначному фіз. навантаженні, кашель переважно сухий, зниження слуху. У зв`язку\~з вказаним\~хронічним професійним\~захворюванням порушено\~та порушуються\~нормальні життєві\~зв`язки\~позивача,\~він позбавлений\~можливості реалізовувати\~свої звички\~та бажання.\~Тривалий процес\~лікування,\~позбавляє можливості\~позивача вести\~повноцінний спосіб\~життя.\~З моменту\~отримання хронічного\~професійного захворювання,\~він постійно\~відчуває фізичні\~страждання та\~біль,\~обгрунтовані важкістю\~самопочуття та\~особливостями лікування.\~Окрім того,\~внаслідок отриманих\~хронічних професійних\~захворювань,\~що супроводжується\~значною втратою\~працездатності,\~систематичною необхідністю\~отримання медичної\~допомоги,\~він постійно\~відчуває психологічний\~дискомфорт,\~порушення душевної\~рівноваги,\~вираженої у\~почуттях розпачу,\~тривоги,\~дратівливості,\~у почуттях\~страху,\~поганому сні\~на фоні\~сильних больових\~відчуттів.\~Все це\~постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. Вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року по справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач та відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлені належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подали. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я позивача\~ [PERSON] вбачається, що у період з 05 червня 2006 року по 20 січня 2020 року, він працював на різних посадах у структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Наказом від 20.01.2020 року №87 о/с [PERSON] звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. Згідно п. 14 акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 14 квітня 2022 року, затвердженим управлінням Держпраці у Кіровоградській області форми П-4, [PERSON] встановлено діагноз: -\~радикулопатія попереково-крижова\~L4,\~L5,\~S1\~з вираженим\~порушенням біомеханіки\~хребта на\~фоні протрузій міжхребцевих дисків L4-S1, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, чфізема легенів першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня; - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до п. 15 зазначеного акту у позивача відсутні раніше встановлені хронічні професійні захворювання. Згідно п. 17 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: особливості виробничого процесу в умовах дії шкідливих виробничих факторів, робота в умовах тяжкої фізичної праці, пилу та виробничого шуму на Смолінській шахті ДП «Схід ГЗК». Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: робоча поза (% від зміни) незручна та фіксована 18,8-48,4 при нормі до 25; нахили корпусу (вимушені, більше 30°) кількість за зміну 81-121 при нормі до 100; запиленість повітря робочої зони (кремнію діоксид): 1,2-4,4 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3; хімічні речовини: марганець 0,32 при ГДК 0,2 мг/м3, заліза оксид 16,6 при ГДК 6,0 мг/м3; шум 84-98 дБА при нормі 80 дБА. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 05 травня 2020 року серія 12 ААА № 085650 позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 05 травня 2020 року серія 12 ААБ № 571289 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 червня 2021 року серія 12 ААА № 085042 позивачу повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 40% - радикулопатія, 15% - хронічне обструктивне захворювання легенів, 5% -нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 червня 2021 року серія 12 ААБ № 575463 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 жовтня 2022 року серія 12 ААА № 105822 позивачу повторно безстроково встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 40% - радикулопатія, 15% - хронічне обструктивне захворювання легенів, 5% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 жовтня 2022 року серія 12 ААВ № 197583 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою № 2750/555 із медичної карти стаціонарного хворого та випискою-епікриз № 20/213 із медичної карти амбулаторного хворого. Відповідно до медичного висновку від 02 квітня 2020 року № 626 позивач має скарги на біль в шийному і п/кр від. хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при незначному фіз. навантаженні, кашель переважно сухий, зниження слуху. Звертаючись до\~суду з\~позовом,\~позивач посилається\~на те,\~що у\~зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Згідно\~ст. 4 Закону України «Про охорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно зі\~ст. 6 Закону України «Про охорону праці»\~умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу законів про працю України\~встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими. Відповідно до вимог статті 173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно\~статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Відповідно до частини третьої статті 23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з відповідними змінами) (далі - Постанова) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З огляду на положення ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до\~Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). Надані позивачем докази повною мірою підтверджують ушкодження здоров`я, отримання ним професійного захворювання та інвалідності, факт того що відбулося це при виконанні трудових обов`язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу. Однак, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Таким чином,\~встановивши,\~що професійне\~захворювання позивача,\~яке завдає\~йому фізичного\~болю та\~душевних страждань,\~виникло з\~вини ДП\~«Схід ГЗК»,\~яким було\~допущено перевищення\~гранично допустимого\~рівня небезпечних\~та шкідливих\~факторів виробничого\~середовища та\~трудового процесу,\~що підтверджено\~висновком МСЕК\~щодо втрати\~позивачем працездатності,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~правових підстав\~для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд керується роз`ясненнями, викладеними у пункті 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). При визначені розміру компенсації позивачу моральної шкоди, спричиненої втратою здоров`я, в результаті професійних захворювань, суд враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили з врахуванням того, що позивачу висновком МСЕК встановлено ступінь втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60 % та приймаючи до уваги, що позивач працював в шкідливих умовах праці понад п`ятнадцять років, виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 120000,00 грн. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача ДП «СхідГЗК» в дохід держави судовий збір в сумі 1200,00 гривень (120 000,00 * 1%). На підставі викладеного,

Outcome: partial