Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , громадянина Ісламської республіки Іран, посвідка на постійне проживання в Україні тип [NUMBER] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання їх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2023 р. до їх повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 26.12.2003 року між позивачем і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2003 року грудня місяця 26 числа зроблено відповідний актовий запис за № 2849, що підтверджується доданою копією Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від цього шлюбу стони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з якими позивачка мешкаю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але фактично там не проживає. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2023 р. у справі № 643/1876/23 шлюб розірвано. У зв`язку з тим, що відповідач з сім`єю не проживає, ухиляється від матеріального утримання дітей та в добровільному порядку вирішити питання про утримання дітей не можливо, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом Представник позивача в судове засідання не з`явився , у поданій заяві просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та представника позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву він не скористався. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що 26.12.2003 року між позивачем і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2003 року грудня місяця 26 числа зроблено відповідний актовий запис за № 2849, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від цього шлюбу стони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2377 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2248. Діти проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але фактично там не проживає. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2023 р. у справі № 643/1876/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини 1 - 3 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем, неодноразово було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, відзиву на позов до суду не надходило. Інших доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей (аліменти) суду не надано. З урахуванням положень частини 2 статті 183 Сімейного кодексу України, при ухваленні судового рішення належить визначити єдину частку від заробітку (доходу) платника аліментів в розмірі 1/3 частки. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відтак, оскільки [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 24.05.2023, з урахуванням статті 191 Сімейного кодексу України, їх стягнення належить здійснювати саме з дати звернення до суду. Згідно зі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок .

Outcome: approved