Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що в березні 1973 року батько позивачки, [PERSON] , завершив будівництво житлового будинку на виділеній йому земельній ділянці в [ADDRESS] (далі Будинок №23). 17 липня 1973 року уповноваженими органами Будинок №23 було прийнято в експлуатацію та видано батькові позивачки відповідний акт приймання в експлуатацію індивідуального будинковолодіння. Після чого за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказаний будинок. 27 липня 1973 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, згідно якого [PERSON] подарував позивачці частку у праві власності на Будинок [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] його частку у праві власності на Будинок [ADDRESS] успадкувала його донька [PERSON] , якій було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 11 квітня 1997 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, згідно якого [PERSON] подарувала позивачці частку у праві власності на Будинок [ADDRESS] . 17 травня 2023 року позивачка звернулася в Міжгірську державну нотаріальну контору з метою відчуження Будинку [ADDRESS] та земельної ділянки. Однак за результатами перевірки нотаріусом було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою розташування Будинку [ADDRESS] міститься запис про обтяження нерухомого майна особи « [PERSON] » у вигляді заборони (реєстраційний номер обтяження 3752655) зареєстрований 19.09.2006 Міжгірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Міжгірського відділення Держбанку від 24.08.1972 (архівний запис №29 від 24.08.1972). Позивачці вдалося з`ясувати, що [PERSON] проживала по сусідству з Будинком № [NUMBER] , а саме за адресою: [ADDRESS] . Вона померла [INFO] . Однак [PERSON] не була власником Будинку №23. Натомість заявниця не мала жодних правовідносин із Держбанком, в тому числі пов`язаних із обтяженням Будинку [ADDRESS] , а тому вважає, що 19.09.2006 Міжгірською державною нотаріальною конторою було безпідставно зареєстровано обтяження №3752655, яке на даний час не дозволяє їй вільно розпорядитися своїм майном. Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства, в позовній заяві висловлено прохання скасувати запис про обтяження відносно об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Міжгірську державну нотаріальну контору провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.07.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 42-43). Відповідно до вимог частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони в судове засідання не викликалися. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відповідачем не подано до суду відзиву. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що в березні 1973 року батько позивачки, [PERSON] , завершив будівництво житлового будинку на виділеній йому земельній ділянці в [ADDRESS] й 17 липня 1973 року уповноваженими органами Будинок №23 було прийнято в експлуатацію та йому видано відповідний акт приймання в експлуатацію індивідуального будинковолодіння (а.с. 16-17). 27 липня 1973 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №1229, згідно якого [PERSON] подарував позивачці частку у праві власності на Будинок [ADDRESS] (а.с. 18-20). 11 квітня 1997 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №267, згідно якого [PERSON] , в інтересах якої на підставі довіреності діяла [PERSON] , подарувала позивачці частку у праві власності на Будинок №23 (а.с. 21). 14 квітня 1997 року Міжгірським БТІ позивачці було видано реєстраційне посвідчення, записане в реєстрову книгу за №2 за реєстром №528, яким посвідчувалося належність їй на праві власності частки у праві власності на Будинок [ADDRESS] (а.с. 22). Як наслідок, позивачка стала єдиним повноправним власником Будинку [ADDRESS] . 15 квітня 1997 року на підставі рішення Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 28.03.1997 позивачці було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №024428, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку площею 0,076 га призначену для обслуговування Будинку [ADDRESS] (а.с. 23). 27 березня 2013 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №024428 та відповідної технічної документації із землеустрою в Державному земельному кадастрі була зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 2122455100:01:016:0137 площею 0,0760 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24, 25). 20 травня 2013 року реєстраційною службою Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області позивачці було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3668207, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2122455100:01:016:0137 (а.с. 26). В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою розташування Будинку [ADDRESS] міститься запис про обтяження нерухомого майна особи « [PERSON] » у вигляді заборони (реєстраційний номер обтяження 3752655) зареєстрований 19.09.2006 року Міжгірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Міжгірського відділення Держбанку від 24.08.1972 (архівний запис №19 від 24.08.1972) (а.с. 28). Як зазначено в позовній заяві, позивачці вдалося з`ясувати, що [PERSON] проживала по сусідству з Будинком № [NUMBER] , а саме за адресою: [ADDRESS] . Вона померла [INFO] . Однак [PERSON] не була власником Будинку [ADDRESS] . Натомість позивачка не мала жодних правовідносин із Держбанком. Наведені обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначалось вище, Будинок [ADDRESS] був завершений будівництвом у березні 1973 року та введений в експлуатацію у липні 1973 року. Право власності на Будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , а 27.07.1973 останній безперешкодно відчужив частину прав на цей будинок на користь позивачки. В сукупності ці обставини свідчать про те, що запис №19 щодо накладення заборони, зареєстрований в Міжгірській держнотконторі 24.08.1972 на підставі повідомлення Міжгірського відділення Держбанку, отриманого 24.08.1972, не стосується ні Будинку [ADDRESS] , ні [PERSON] . Отже враховуючи, що наявність обтяження у вигляді заборони на належний позивачці житловий будинок, позбавляє її можливості у встановленому порядку користуватися та розпоряджатися своїм майном, її право підлягає судовому захисту. З огляду наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved