Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

06.02.2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «ХТМ» з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить стягнути з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2014 року по 31.03.2019 року у розмірі 33 551,12 грн., заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 28 088,77 грн., інфляційні витрати в сумі 7 137,78 грн., 3% річних у сумі 1 060,40 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідачі, у свою чергу, не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ними виникла заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2014 року по 31.03.2019 року у розмірі 33 551,12 грн. (відповідач [PERSON] ) та за період з 01.04.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 28 088,77 грн. (відповідач [PERSON] та [PERSON] ). Також з посиланням на ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані до стягнення з відповідачів інфляційних витрат в сумі 7 137,78 грн., та 3% річних у сумі 1 060,40 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.02.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. Разом з тим, 23.03.2023 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано відзив на позов, в якому останні зазначили, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними і незаконними. Відповідачі вказують, що більше половини суми нарахувань по основному боргу позивачем заявлено за межами трирічного строку позовної давності, оскільки позовна заява датована 01 лютого 2023 року. Таким чином, позовні вимоги позивача, які стосуються нарахувань, строк оплати яких настав до лютого 2020 року, задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності. Разом з тим, на території України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан. Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, затверджених Законами України, продовжено строк дії воєнного стану. З огляду на викладене вимоги в частині стягнення 3 % річних та сум інфляції в умовах воєнного стану в Україні задоволенню не підлягають. Відтак відповідачі просять суд застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача в частині позовних вимог, які заявлені за межами строку позовної давності, відмовити в задоволенні таких вимог, а також відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. В судове засідання 28.08.2023 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» подав до суду відзив, в якому просив задовольнити позов в повному обсязі, а також заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не сповістили, надали письмові заяви та відзив. Враховуючи викладене, суд на підставі положень ст. 223 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Довідками, що містяться в матеріалах справи, підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] (з 01.04.2019 року) (а.с. 4, 13). Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті за послуги теплопостачання за період з 01.12.2014 року по 31.03.2019 року у розмірі 33 551,12 грн. та за період з 01.04.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 28 088,77 грн., а всього 61 639,89 грн. (а.с. 4-5). Отже відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, однак мають заборгованість з оплати послуг теплопостачання, що не спростовано відповідачами в судовому засіданні. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Також згідно зі ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК УРСР закріплено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також згідно з п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року передбачено, що індивідуальний споживач зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримуючи послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.12.2014 року по 31.03.2019 року у розмірі 33 551,12 грн. (відповідач [PERSON] ) та за період з 01.04.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 28 088,77 грн. (відповідачі [PERSON] та [PERSON] ). Разом з тим, відповідачами подано заяву про застосування строку позовної давності. Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з даним позовом 06.02.2023 року, суд вважає за необхідне застосувати 3-річний строк позовної давності і приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання частково, в межах цього строку і в межах позовних вимог за період з лютого 2020 року по лютий 2023 року. Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідачів підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 22 049,70 грн. Крім того, відповідачам нараховані інфляційні витрати в сумі 7 137,78 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 060,40 грн. за період з лютого 2020 року по лютий 2023 року, що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України, а також не стосується періоду, з якого введено військовий стан, отже зазначені суми також підлягають солідарному стягненню з відповідачів. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом строку позовної давності і відсутністю поважних причин для поновлення такого строку. Задовольняючи позовні вимоги на 43,3% від заявлених в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 162,17 грн., тобто по 581,08 грн. - з кожного відповідача окремо. В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial