Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

07 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб Державного реєстратора Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимира Олександровича, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ханбер", Обслуговуючого кооперативу "Екодом-1" про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію та відновлення права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що Міністерством юстиції України, на підставі Висновку колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 22.01.2020 року, було прийнято Наказ від 06.02.2020 року №452/5, відповідно до якого були протиправно скасовані рішення № 48051368, № 48050240, №48049676, №48049415, №48051812, прийняті державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком Володимиром Олександровичем, що стосуються права власності [PERSON] . Позивач вважає, що такі дії Відповідача є протиправними, наказ підлягає скасуванню, оскільки прийнятий із численними порушеннями. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року цивільну справу направлено за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року виправлено допущену описку та замість невірного зазначеного "Обухівського районного суду Київської області" зазначили "Київського районного суду м. Одеси", а ухвалою від 23 вересня 2020 року виправлено допущену описку в ухвалі та замість невірного зазначеного "Київського районного суду м. Одеси" зазначили "Приморського районного суду м. Одеси". 01 березня 2021 року цивільна справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та за результатами автоматизованого розподілу справи справа передана судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. 27 квітня 2021 року від представника Міністерства Юстиції України до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначено, що оскаржуваний наказ Міністерством юстиції України винесено на підставі беззаперечних наявних фактів незаконних реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав, що були підтверджені під час розгляду скарг, в наслідок яких колегією встановлено, що Позивачем проведено незаконні та відверто зухвалі реєстраційні дії, які мають нахабний характер порушень та які тягнуть за собою негативні наслідки і протиправне посягання на власність інших осіб, тому оскаржувані рішення Позивача підлягали обов`язковому скасуванню, в першу чергу з метою відновлення порушених прав та законних інтересів інших осіб. Також зазначено, що на виявлене колегією беззаконня під час реєстраційних дій з боку Позивача, Міністерство юстиції України прийнято вмотивоване рішення у вигляді наказу про скасування оскаржуваних рішень та анулювання доступу до Державного реєстру речових прав. У зв`язку з вищевикладеним, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. 07 травня 2021 року від ТОВ «ХАНБЕР» до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, у відповідності до якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 19 травня 2021 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] . Заборонено проведення реєстраційних дій державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації щодо нерухомого майна, а саме: квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08 липня 2021 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідача - [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд». Також, ухвалою суду від 08 липня 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Черан Р.М. про витребування документів задоволено частково. Витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірені копії документів що були подані ТОВ «Ханбер» та долучені до Державного реєстру прав шляхом формування заяв від 29.12.2018 року та 16.08.2019 року тип заяви «Документи, пов`язані з будівництвом об`єкта містобудування», щодо об`єкту нерухомості розташованого за адресою [ADDRESS] . Витребувано з Міністерства юстиції України належним чином завірені копії скарги ТОВ «Ханбер», ОК «ЕКОДОМ-1» від 24.10.2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.10.2019 року за № 37231-33-19 та скарги [PERSON] від 27.11.2019 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.12.2019 року за № 41886-33-19, з відповідними доповненнями та інші документи, що що були отримані Міністерством юстиції України при розгляді вказаних скарг, Висновок Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 22.01.2020 року та наказ Міністерства юстиції України від 06.02.2020 оку № 452/5. В задоволені інших вимог відмовлено. 16 серпня 2021 року від [PERSON] до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, у відповідності до якого зазначено, що укладені договори між [PERSON] та ОК «ЕКОДОМ-1» у 2016 році про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» є чинними, ніким не оспорені, а відтак у задоволенні позову просив відмовити. 02 вересня 2021 року з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради на виконання ухвали суду від 08 липня 2021 року надійшли належним чином завірені копії документів що були подані ТОВ «Ханбер» та долучені до Державного реєстру прав шляхом формування заяв від 29.12.2018 року та 16.08.2019 року тип заяви «Документи, пов`язані з будівництвом об`єкта містобудування», щодо об`єкту нерухомості розташованого за адресою [ADDRESS] Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Сайленд» про скасування забезпечення позову накладених ухвалою суду від 19 травня 2021 року. 12 листопада 2021 року від ТОВ «САЙЛЕНД» до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову по справі, у відповідності до яких зазначено, що в процесі розгляду скарг і прийнятті оскаржуваного наказу, Міністерство юстиції України повністю дотрималося законодавчо встановленого процедурного порядку. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] на законних підставах набув право власності на квартиру [ADDRESS] та не надано жодних доказів, що Міністерством юстиції України було порушено законодавчо встановлений порядок розгляду скарг ТОВ «ХАНБЕР», ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] . Також зазначено, що ТОВ «САЙЛЕНД» є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] , оскільки набуло право власності на це майно на законних підставах. У зв`язку з вищевикладеним, просили у задоволенні позовних вимог відмовити. 17 листопада 2021 року від представника Позивача до суду надійшла заява про зміну предмету спору. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року прийнято заяву представника позивача адвоката Заяць К.В. про зміну предмету позову. Ухвалено розглядати цивільну справу за позовними вимогами про визнання дії Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06.02.2020 року № 452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.08.2019 року № 48051368, № 48050240, № 48049676, № 48049415, № 48051812, які стосуються набуття права власності нерухомого майна [PERSON] ; Визнання право власності на паркомісце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР»; Визнання право власності на паркомісце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] ; Визнання право власності на паркомісце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] ; Визнання право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] ; Визнання право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНД». Виключено з числа третіх осіб Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд», [PERSON] . Залучено в якості співвідповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сайленд», [PERSON] . Продовжено слухати справу за позовом [PERSON] до Міністерства Юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНД», [PERSON] , за участю третіх осіб державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимира Олександровича, Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності шляхом витребування із чужого незаконного володіння. 16 грудня 2021 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 21 грудня 2021 року від ТОВ «ХАНБЕР» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року у задоволенні клопотання представника ТОВ «ХАНБЕР» адвоката Задернівської Я.Є. про зупинення провадження по справі відмовлено. Закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 09 червня 2022 року у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді по цивільній справі відмовлено. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2022 року (суддя Бондар В.Я.) відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Чернявської Л.М. по цивільній справі. Ухвалою суду від 15 червня 2022 року заяву представника позивача, адвоката Заяць К.В. про забезпечення позову задволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно а саме на квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; заборони проведення реєстраційних дій державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації щодо нерухомого майна, а саме на квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; паркомісце [ADDRESS] ; 20 липня 2022 року від ОК «ЕКОДОМ-1» до суду надійшли письмові пояснення. Ухвалою суду від 21 липня 2022 року клопотання представника [PERSON] адвоката Заяць К.В. про заміну відповідача задоволено. Замінено Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНД» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ВІКАНТ». Вимогу пред`явлену до Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНД», код 41710882, щодо визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] - шляхом витребування із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «САЙЛЕНД» вважати пред`явленою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ВІКАНТ» код 24942675. Продовжено слухати справу за позовом [PERSON] до Міністерства Юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ВІКАНТ», [PERSON] , за участю третіх осіб державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимира Олександровича, Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності шляхом витребування із чужого незаконного володіння. Ухвалою суду від 05 січня 2023 року клопотання [PERSON] про витребування доказів та призначення експертизи залишено без розгляду. Також, ухвалою суду від 05 січня 2023 року у задоволенні заяви представника ОК «ЕКОДОМ-1» про виклик свідка відмовлено. Ухвалою суду від 05 січня 2023 року відмовлено представнику ОК «Екодом-1» у задоволені клопотання проведення судово технічної експертизи документів та проведення судово економічної експертизи по справі за позовом [PERSON] до Міністерства Юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ВІКАНТ», [PERSON] , за участю третіх осіб державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимира Олександровича, Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності шляхом витребування із чужого незаконного володіння. 05 січня 2023 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника ОК «Екодом-1» про залишення без руху заяви про заміну предмету позову подану позивачем 17.11.2021 року з підстав не поданням Позивачем до заяви про зміну предмету позову документів, що підтверджують сплату судового збору за 5 позовних вимог матеріального характеру в розмірі встановлено п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» відмовлено. Ухвалою суду від 05 січня 2023 року відмовлено представнику ОК «Екодом-1» у задоволені клопотання проведення судово технічної експертизи документів та проведення судово економічної експертизи по справі. 27 лютого 2023 року від представника ОК «ЕКОДОМ-1» до суду надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копії заяви № 432/12-22 від 26.12.2022 року про проведення судової-економічної експертизи та копію висновку експерта № 22.12/03 судово-економічної експертизи від 24.02.2023 року. Ухвалою суду від 29 червня 2023 року у задоволенні заяви представника ОК «ЕКОДОМ-1» про зупинення провадження по справі відмовлено. 18 липня 2023 року від представника [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Одеського апеляційного суду від 29 червня 2023 року у справі № 522/1957/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер» про визнання правочинів недійсними. В судовому засіданні 19 липня 2023 року оглянуто оригінали документів наданих представником позивача та допитана свідок [PERSON] . Представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. [PERSON] та його представник адвокат Згода О.О. просили відмовити в задоволенні позовних вимог, надали пояснення стосовно обставин справи. Представник ОК «ЕКОДОМ-1» надала свої пояснення стосовно обставин справи. Представник Міністерства Юстиції України просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Судом досліджені оригінали доказів, які надані учасниками справи та докази наявні в матеріалах справи. В судове засідання 29 серпня 2023 року з`явився представник позивача адвокат Заяць К.В., представник [PERSON] адвокат Згода О.О. та представник ОК «ЕКОДОМ-1» адвокат Горянська К.І.. Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року у задоволенні клопотання [PERSON] про призначення судово почеркознавчої експертизи та судово технічної експертизи документів відмовлено. Представник [PERSON] адвокат Заяць К.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник [PERSON] адвокат Згода О.О.. заперечував проти задоволення позовних вимог, просив залишити їх без задоволення. Представник ОК «ЕКОДОМ-1» заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила залишити їх без задоволення. Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, 01 квітня 2017 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Договір № 9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». Предметом зазначеного Договору є об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , а саме паркомісце [NUMBER]. Додатком № 1 до Договору № 9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» визначено порядок сплати внесків. ОК «ЕКОДОМ-1» видано Довідку від 02 квітня 2017 року вих. № 13/04/2017 про внесення [PERSON] коштів в сумі 25 000,00 доларів США, згідно Додатку № 1 до Договору № 9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». 07 травня 2019 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Акт прийому-передачі до Договору № 9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 02 квітня 2017 року. 31 липня 2019 Державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельник В.О. зареєстровано право власності на паркомісце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено: Договір про сплату пайових внесків, серія та номер 9, виданий 02.04.2017 року, видавник: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», Акт-прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2019 року, видавник Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», [PERSON] 12 квітня 2017 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Договір № 14 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». Предметом зазначеного Договору є об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , а саме паркомісце [NUMBER]. Додатком № 1 до Договору № 8 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» визначено порядок сплати внесків. ОК «ЕКОДОМ-1» видано Довідку від 12 квітня 2017 року вих. №12/04/2017 про внесення [PERSON] коштів в сумі 25 000,00 доларів США, згідно Додатку № 1 до Договору № 14 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». 06 березня 2019 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Акт прийому-передачі до Договору № 9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 12 квітня 2017 року. 31 липня 2019 Державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельник В.О. зареєстровано право власності на паркомісце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] .. Підставою виникнення права власності зазначено: Договір про сплату пайових внесків, серія та номер 14, виданий 12.04.2017 року, видавник: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», Акт-прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 06.03.2019 року, видавник Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», [PERSON] 22 квітня 2017 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Договір № 9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». Предметом зазначеного Договору є об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , а саме паркомісце [NUMBER]. Додатком № 1 до Договору № 8 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» визначено порядок сплати внесків. ОК «ЕКОДОМ-1» видано Довідку від 22 квітня 2017 року вих. № 26/04/2017 про внесення [PERSON] коштів в сумі 25 000,00 доларів США, згідно Додатку № 1 до Договору № 8 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». 14 березня 2019 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Акт прийому-передачі до Договору № 9 про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 22 квітня 2017 року. 31 липня 2019 Державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельник В.О. зареєстровано право власності на паркомісце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] .. Підставою виникнення права власності зазначено: Договір про сплату пайових внесків, серія та номер 8, виданий 22.04.2017 року, видавник: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», Акт-прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 14.03.2019 року, видавник Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», [PERSON] 21 березня 2019 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Договір №55а про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». Предметом зазначеного Договору є об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , а саме квартира [ADDRESS] . Додатком № 1 до Договору № 55а про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» визначено порядок сплати внесків. ОК «ЕКОДОМ-1» видано Довідку від 21 березня 2019 року вих. № 24/04/2017 про внесення [PERSON] коштів в сумі 200 800,00 доларів США, згідно Додатку № 1 до Договору № 55а про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». 07 червня 2019 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Акт прийому-передачі до Договору №55а про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 21 березня 2019 року. 31 липня 2019 Державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельник В.О. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] .. Підставою виникнення права власності зазначено: Договір про сплату пайових внесків, серія та номер 55а, виданий 21.03.2019 року, видавник: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», Акт-прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 07.07.2019 року, видавник Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», [PERSON] 21 березня 2019 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Договір №39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». Предметом зазначеного Договору є об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , а саме квартира [ADDRESS] . Додатком № 1 до Договору № 39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» визначено порядок сплати внесків. ОК «ЕКОДОМ-1» видано Довідку від 21 березня 2019 року вих. № 22/03/2017 про внесення [PERSON] коштів в сумі 310 200,00 доларів США, згідно Додатку № 1 до Договору № 39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». 10 травня 2019 року між ОК «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] укладено Акт прийому-передачі до Договору №39б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 21 березня 2019 року. 31 липня 2019 Державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельник В.О. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] .. Підставою виникнення права власності зазначено: Договір про сплату пайових внесків, серія та номер 39б, виданий 21.03.2019 року, видавник: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», Акт-прийому-передачі, серія та номер: б/н, виданий 10.05.2019 року, видавник Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», [PERSON] .. Міністерством юстиції України, на підставі Висновку колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 22.01.2020 року було прийнято Наказ від 06.02.2020 року № 452/5, відповідно до якого були скасовані рішення №48051368, №48050240, №48049676, №48049415, №48051812, прийняті державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком Володимиром Олександровичем, що стосуються права власності [PERSON] . Станом на момент проведення реєстраційних дій, законність яких була предметом перевірки Міністерства юстиції України, умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, регулювалися Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. № 1127 (у відповідній редакції). Колегією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації було встановлено, що державним реєстратором виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук В.О. порушено п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до якого для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються: довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). Із таким висновком Колегії неможливо погодитися оскільки, пунктом 80 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). У разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013р., також обов`язково зазначаються у відповідній заяві відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та подаються завірені відповідним кооперативом копії документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, а також випадків, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта); документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна). У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Таким чином, загальний порядок державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно, розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу передбачає подання державному реєстратору наступних документів: - довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; - технічного паспорта на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо); - документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна); - документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. При цьому, в заяві про державну реєстрацію відповідна особа (заявник) обов`язково має вказати відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Однак, п. 80 Порядку № 1127 також містить застереження про те, що відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не зазначаються, а завірені кооперативом копії документів, передбачені цим пунктом, не подаються у разі, коли таким кооперативом відповідно до пункту 77 цього Порядку подано зазначені відомості та документи для долучення їх до Державного реєстру прав. Пункт 77 Порядку № 1127 передбачає, що державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, проводиться за заявою власника такого майна або за умови уповноваження власником такого майна на підставі договору - за заявою особи, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, у порядку, передбаченому пунктами 30-34 цього Порядку. У разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 р., особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом з метою забезпечення державної реєстрації права власності кожного окремого власника нерухомого майна можуть бути подані для долучення до Державного реєстру прав: документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, а також випадків, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта); затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна, або затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу; документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна). Зі змісту Висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 22 січня 2020р. вбачається, що 29 грудня 2018 р. державним реєстратором комунального підприємства «Будинок юстиції» Хоміною М.І. до бази даних заяв Державного реєстру прав було внесено системну папку щодо багатоквартирного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за № 32053275. До відповідної системної папки було завантажено наступні документи: - сертифікат ДАБІ від 28 грудня 2018р. № ОД 162183622574; - дозвіл на виконання будівельних робіт від 14 листопада 2018 року ОД № 11218318115, виданий Управлінням ДАБК Одеської міської ради; - додаткову угоду, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 07 грудня 2016р., зареєстровану в реєстрі за № 1905; - договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 25 березня 2014 р., який зареєстрований в реєстрі за № 1905; - відомості з Державного земельного кадастру від 29 грудня 2018р. № 6806972; - перелік інвесторів, виданий ТОВ «Ханбер»; - розпорядження, видане Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради 29 грудня 2018р. за № 569; - довідку з адресного реєстру Одеської міської ради від 29 грудня 2018р. № 379957/1, видану Юридичним департаментом Одеської міської ради; - договір про співпрацю, укладений 22 жовтня 2015р. між ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1». Таким чином, зважаючи на те, що особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб з метою забезпечення державної реєстрації права власності кожного окремого власника нерухомого майна згідно з п. 77 Порядку № 1127 для долучення до Державного реєстру прав вже було подано цілий ряд документів, [PERSON] для державної реєстрації права власності на проінвестовані ним об`єкти нерухомості залишилось надати лише: - довідки кооперативу про членство в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі; - технічні паспорти на окремі індивідуально визначені об`єкти нерухомого майна (квартира, паркомісце тощо). Зі змісту вже згаданого вище Висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 22 січня 2020 р. вбачається, що [PERSON] для державної реєстрації права власності на спірні квартири та паркомісця подавалися наступні документи: - сертифікат ДАБІ від 28 грудня 2018р. серія ОД № 62183622574; - технічний паспорт, виданий обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»; - довідка про членство в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі; - акт прийому-передачі нерухомого майна; - договір про сплату пайових внесків. Отже, Позивачем було в повному обсязі виконано вимоги Порядку № 1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV щодо переліку необхідних для проведення державної реєстрації документів. Також, якщо звернутись безпосередньо до Висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 22 січня 2020 р. вбачається, що його змістовним центром є не вимоги п. 77, 80 Порядку № 1127, а теза про те, що «…Державним реєстратором Мельничуком В.О. проведено реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відсутності документів, що є підставою для вчинення таких дій, а саме невід`ємної частини договору про співпрацю (Акту розподілу площ (приміщень) в Об`єкті)…». Так, п. 21-22 Висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 22 січня 2020р. містить наступні посилання: «…21. Так, державним реєстратором Мельничуком О.В. під час вивчення документів, не враховано наступне. 22 жовтня 2015 року між ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» укладено договір про співпрацю (далі - Договір). Редакцією цього договору передбачалось, що, відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2 Договору визначався порядок розподілу майна, який мав відбутись між Сторонами. У свою чергу пунктом 2.2. Договору визначалось, що кожна зі сторін має право самостійно та без будь-якого погодження з іншою Стороною на свій розсуд розпоряджатись майновими правами та приміщеннями в об`єктів, закріпленими за ними згідно порядку, установленому Договором. Так, перелік та площі розподілу мали бути закріплені у Додатку № 3 «Акт розподілу площ» в Об`єкті». Пунктом 9.15. договору передбачено, що невід`ємною частиною договору є зокрема додаток № 3 «Акт розподілу площ (приміщень) в Об`єкті». Проте, у системній папці відповідний додаток відсутній. Додатково необхідно зазначити, що 15 грудня 2015 року між ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» укладено додаткову угоду № 1 до договору про співпрацю від 22 жовтня 2015 року № 1, яким суттєво змінено порядок розпорядження майном, створеним в процесі спільної діяльності, а саме відповідно до нової редакції Договору, ТОВ «ЕКОДОМ-1» здійснює, за попередньою письмовою згодою ТОВ «ХАНБЕР» продаж приміщень об`єкта (прав на них) на підставі договорів пайової участі, згідно діючого законодавства України та отримує грошові кошти від такого продажу, які направляються виключно на будівництво об`єкта. ТОВ «ЕКОДОМ-1» не має право здійснювати продаж приміщень об`єкта та будь-яке інше відчуження прав на приміщення без отримання погодження ТОВ «ХАНБЕР». У свою чергу, норми пункту 2.2. виключені з основного договору…». Позиція Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції в цій частині обґрунтовується посиланнями на положення п. 41 Порядку № 1127, відповідно до якого для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Однак, наведені посилання не можна визнати доречними з огляду на наступне. По-перше, положення п. 41 Порядку № 1127 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки в ньому йдеться про державну реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна у тому числі й у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність або у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності. Однак, об`єкти нерухомості, набуті [PERSON] на підставі договорів про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» не набувалися у спільну часткову власність і не були результатом виконання [PERSON] та ОК «ЕКОДОМ-1» договору про спільну діяльність. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Однак, [PERSON] не був заявником щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що набуваються у спільну часткову власність або об`єкти, будівництво яких здійснювалось у результаті його спільної діяльності. Отже, в даному випадку підлягають застосуванню лише правила пункту 80 Порядку № 1127, які безпосередньо регулюють питання державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу. Системний аналіз положень Порядку № 1127 не дає підстав для висновку про те, що п. 80 доповнює зміст п. 41 Порядку та підлягає застосуванню разом з останнім. По-друге, поза увагою Колегії з розгляду скарг залишилось те, що укладений ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1» Договір про співробітництво від 22 жовтня 2015р. не є договором про спільну діяльність. Відповідно до ч. 2 ст. 1130 Цивільного кодексу України, спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. При цьому, п. 8.6. Договору про співробітництво прямо передбачено, що він не є договором простого Товариства та договором суперфіцію. Водночас, сторонами передбачено, що вказаний договір є змішаним (в розумінні ст. 628 Цивільного кодексу України). При цьому, будь-які застереження про конкретну форму спільної діяльності у вказаному Договорі відсутні. В будь-якому випадку, встановлення реального змісту правовідносин сторін та характеру укладеного ними договору взагалі не входить до кола повноважень Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції. По-третє, відповідно до п. 2.1. Договору про співробітництво від 22 жовтня 2015 року, Сторони домовились, що розподіл Об`єкту відбувається в наступних частках: - частка Сторони 1 складає 2 295,9 кв.м. квартир (житлових приміщень), розташованих на ІІІ, IV, V, VII поверхах Об`єкта, перелік і площа яких зазначені в Додатку № 3 «Акт розподілу площ в Об`єкті» та одне паркомісце, номер і характеристики якого будуть вказані в Додатковій угоді до даного Договору. - частка Сторони 2 складає всі інші Приміщення Об`єкта, за виключенням Приміщень, вказаних в п.п. 2.1.1. Договору (тобто, приміщень, які відводяться Стороні 1). Відповідно до наявних в матеріалах справи технічних паспортів, квартира [ADDRESS] , на яку [PERSON] зареєстрував право власності знаходиться на 10-му поверсі Об`єкта; квартира [ADDRESS] . Таким чином, наявність чи відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Акту розподілу площ в Об`єкті ніяк не вплинула і не могла вплинути на можливість державного реєстратора перевірити відповідність поданих документів домовленостям ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1» щодо розподілу площ в будинку. Протилежні посилання Колегії не відповідають умовам Договору про співробітництво від 22 жовтня 2015р. По-четверте, крім того, у п. 21-22 Висновку від 22 січня 2020р. Колегією з розгляду скарг наведено взаємовиключні висновки щодо застосування Додаткової угоди № 1 від 15 грудня 2015р. Так, з одного боку, Колегія наполягає на необхідності керуватися п. 2.1. Договору про співробітництво від 22 жовтня 2015р. та прийняти до уваги відсутність «Акту розподілу площ в Об`єкті», а з іншого боку - зазначає про те, що 15 грудня 2015 року між ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про співпрацю від 22 жовтня 2015 року № 1, відповідно до якої ТОВ «ЕКОДОМ-1» начебто повинно було здійснювати продаж приміщень Об`єкта (прав на них) лише за попередньою письмовою згодою ТОВ «ХАНБЕР». При цьому, поза увагою Колегії залишилось те, що згідно п. 11 Додаткової угоди № 1 від 15 грудня 2015р. Сторони прийшли до згоди припинити дію Акту розподілу площ (приміщень) в Об`єкті. Таким чином, перейнявши на себе функції судового органу, Колегія з розгляду скарг, заплуталась у власних висновках та не змогла чітко сформулювати підстави свого рішення. По-п`яте, Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції, розглядаючи скарги ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1» належним чином не з`ясувала походження Додаткової угоди № 1 до Договору про співпрацю від 22 жовтня 2015 року № 1; не оглянула її оригінал; не перевірила причини, через які зазначена Додаткова угода з 2015р. (тобто протягом 5-ти років) не була внесена ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1» до системної папки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; не з`ясувала яким чином державний реєстратор міг дізнатися про існування зазначеної угоди та чи має він право вимагати від інвесторів надання цієї Додаткової угоди; переклала на державного реєстратора та добросовісних інвесторів всі негативні наслідки приховування ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1» факту укладення Додаткової угоди від 15 грудня 2015р. (якщо допустити, що вона дійсно була укладена 15 грудня 2015р.). Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Таким чином, ТОВ «Ханбер» та ОК «ЕКОДОМ-1», які на протязі 5 (п`яти) років не вжили зі свого боку жодних заходів для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно актуальної (на їх думку) редакції Договору про співробітництво № 1 від 22 жовтня 2015р., не можуть в подальшому посилатися на неприйняття її до уваги державним реєстратором. З чого вбачається, що Міністерство юстиції України, скасовуючи рішення державного реєстратора, вийшло поза межі своїх повноважень, перейнявши на себе повноваження суду і фактично розглянула спір про правомірність укладених між [PERSON] та ОК «ЕКОДОМ-1» правочинів, тобто вирішило спір про право. Аналогічної думки дійшов Верховний суд в постанові від 12.06.2019 у справі №821/1490/17. Скарги на підставі яких Міністерством юстиції України було прийнято відповідний оскаржуваний наказ, були подані ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» 24.10.2019, зареєстровані в Міністерстві юстиції 28.10.2019, та скарга [PERSON] була подана 27.11.2019, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.12.2019. Відповідно до п. 4 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 р. № 1150), розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян». Статтею 20 ЗУ «Про звернення громадян» встановлено, що загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Навіть якщо прийняти до уваги те, що вказані скарги розглядались разом, та те що скарга [PERSON] була зареєстрована у Міністерстві юстиції України 02.12.2019, - строк на розгляд вказаних скарг сплив 16.01.2020 року. Однак засідання Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції всупереч вимогам встановленим Законом було проведено поза межами встановлених строків 22.01.2020. Порушення процедури розгляду скарги Комісією є підставою для скасування наказів Міністерства юстиції за розглядом скарг у сфері державної реєстрації, що знайшло своє відображення в постанові Верховного Суду № 821/1490/17. Суд також критично ставиться до позиції ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ» щодо того, що [PERSON] , яка на час укладання оспорюваних договорів була Головою ОК «Екодом-1», не мала повноважень на підписання із [PERSON] договорів про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» щодо спірного майна, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Тобто, частина 3 ст. 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (ст.ст. 203, 241 ЦК). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юрособи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року по справі № 923/831/18. Також слід зазначити, що пункт 8.1. усіх договорів про сплату пайових внесків в ОК «ЕКОДОМ-1», укладених між кооперативом та [PERSON] , передбачає, що ОК «ЕКОДОМ-1» гарантує відсутність будь-яких прав третіх осіб на об`єкт нерухомості. Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься статут ОК «ЕКОДОМ-1», п.п. 5.19. п. 5 якого передбачено, що голова Кооперативу серед іншого представляє Кооператив у відносинах з державними органами управління, громадськими організаціями, суб`єктами господарювання і громадянами, підписує договори і платіжні документи має право першого підпису на всіх розпорядчих документах Кооперативу. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів того, що, вступаючи в договірні відносини з ОК «ЕКОДОМ-1», [PERSON] мав або повинен був мати інформацію про обмеження повноважень ОК «ЕКОДОМ-1» в особі його керівника, які виникли у зв`язку з укладенням ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» Додаткової угоди № 1 від 15 грудня 2015р. до цього Договору. Так судом було здійснено допит свідка - колишньої голови ОК «ЕКОДОМ-1» [PERSON] , яка підписувала (укладала) від імені ОК «ЕКОДОМ-1» з юридичними та фізичними особами договори про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». Їй на огляд були надані: договори про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» укладені між [PERSON] та ОК «ЕКОДОМ-1» №39б від 21.03.2019, №8 від 22.04.2017, №9 від 02.04.2017, №55а від 21.03.2019 року, №14 від 12.04.2017 року, та відповідні їм додатки, а саме: довідки про сплату пайових внесків, акти прийому-передачі та квитанції до касових прибуткових ордерів. В ході огляду вказаних документів свідок [PERSON] , надала свідчення, що вказані документи підписані нею від імені ОК «ЕКОДОМ-1» у якості голови вказаного кооперативу власноруч та поставлено печатку підприємства. Щодо оплати за вказаними договорами, свідком було повідомлено, що вказані договори сплачені у повному обсязі, кошти отримані та направлені на будівництво будинку. Також, вона повідомила, що у ОК «ЕКОДОМ-1» існувала практика підписання декількох екземплярів договорів, серед яких на вимогу клієнта один екземпляр підписувався за допомогою факсимільного відтворення підпису, а інші екземпляри підписувалися власноруч. З урахуванням чого, суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] щодо визнання дій Міністерства юстиції України незаконними та скасування Наказу від 06.02.2020 року № 452/5, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.08.2019 року № 48051368, № 48050240, № 48049676, № 48049415, № 48051812, які стосуються набуття права власності нерухомого майна [PERSON] , підлягає задоволенню. Щодо витребування майна з чужого незаконного володіння на користь [PERSON] , суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вказаних позовних вимог виходячи з наступного. Так, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», про визнання правочинів недійсними. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року по справі № 522/1957/21 позов [PERSON] до [PERSON] , Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер» (код ЄДРПОУ 33311711, м. Одеса, вул. Віри Інбер, буд. 5, офіс 1), про визнання правочинів недійсними - залишено без задоволення. Постановою Одеського апеляційного суду від 29 червня 2023 року по справі № 522/1957/21 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року скасовано. Позов [PERSON] задоволено. Визнано недійсними договори про сплату пайових внесків: №39б від 21.03.2019; №8 від 22.04.2017; №9 від 02.04.2017, укладені між Обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] . Постанова Одеського апеляційного суду від 29 червня 2023 року набрала законної сили. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Суд, з врахуванням постанови Одеського апеляційного суду від 29 червня 2023 року по справі № 522/1957/21, якою визнано недійсними договори про сплату пайових внесків: №39б від 21.03.2019; №8 від 22.04.2017; №9 від 02.04.2017, укладені між Обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1» та [PERSON] , дійшов висновки про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання право власності на паркомісце [NUMBER], на паркомісце [NUMBER], на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] , оскільки договори про сплату пайових внесків, на підставі яких [PERSON] набув право власності на зазначене майно, були скасовані, а відтак і підстав для визнання право власності за [PERSON] немає. Щодо вимог про визнання право власності на паркомісце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» та визнання право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , - шляхом витребування із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ВІКАНТ», суд зазначає наступне. Предметом позову у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно, так як оскарження наказу Мін`юсту безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з третьою особою, яка заперечує законність дій державного реєстратора з реєстрації права власності на об`єкт нерухомості. Що кореспондується із позицією висловленою у постанові Верховного суду від 10.12.2020 по справі № 640/1298/19. Абзацом 3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Відновлення становища, яке існувало до порушення речового права, охоплює всі можливі випадки порушення права, що завершилися його незаконною реєстрацією. Незалежно від того чи поєднані вони з фактичними (віндикація) чи лише з юридичними перешкодами (визнання права), задоволення судом вимог про оскарження державної реєстрації є також відновленням становища, яке існувало до порушення права. Вказане кореспондується із висновками висловленими Великою Палатою Верховного суду у постанові від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20). Однак відповідно до відомостей з державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається що права власності на спірні об`єкти нерухомості вже зареєстровані за третіми особами: - квартира [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «ФІРМА ВІКАНТ»; - паркомісце № [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «ХАНБЕР»; В свою чергу статтею 387 ЦК України встановлено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння. Відповідно до позиції ВП ВСУ висловленій у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) вказувала, що «застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19) від 04 вересня 2018 року вказано, що «ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту)». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18) зроблено висновок, що «за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи». Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В цивільних справах ЄСПЛ використовує стандарт "баланс ймовірностей" (a balance of probabilities): слід довести, що факт скоріше був, а ніж не був, тобто суб`єктивна впевненість може бути виміряна як така, що дорівнює 51 % і вище (ця математична аналогія випливає із пояснення в справі Miller v Minister of Pensions [1947] 2 All ER 372). В практиці ЄСПЛ можна знайти десятки рішень, де суд посилається на "balanceofprobabilities" для оцінки обставин справи. Наприклад, в рішенні BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 р. суд застосовує "баланс ймовірностей". У рішенні J.K. AND OTHERS v. SWEDEN 23.08.2016 р. ЄСПЛ вказує, що цей стандарт притаманний саме цивільним справам. Кожна людина з власного досвіду має уявлення про те, що деякі факти трапляються рідко, а деякі - часто. Це називають апріорною вірогідністю або, згідно з англійськими суддями, "вірогідністю, що визначена природою речей" (inherent probability). З цього починається процес доказування: чим менш правдоподібна та обставина, яку слід довести, тим більш переконливими мають бути докази, і навпаки, чим більш вірогідною здається обставина, тим менше зусиль потрібно від сторони, на яку покладено тягар доведення, аби переконати суд. Ще один стандарт доказування - "поза розумним сумнівом". У справі "Кобець проти України" суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Верховний Суд в постанові від 27 листопада 2018 року у господарській справі N 914/2505/17 згадує, що принцип оцінки доказів "поза розумним сумнівом" полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Відповідно до вимог частин 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Враховуючи вищезазначене, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: partial