Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Ремчицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, про що складено актовий запис № 4, та про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу зазначає, що вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2019 року [PERSON] засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто за вбивство їхнього сина [PERSON] . Відтак, позивач дійшла висновку, що розлучення це єдиний вихід для сторін, оскільки подальше перебування у шлюбі, збереження сім`ї і спільне проживання з відповідачем є неможливим. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою від 05 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито у справі загальне позовне провадження. Ухвалою від 06 грудня 2021 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Ухвалою від 01 серпня 2023 року затверджено у справі мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] та закрито провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. [PERSON] подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що не погоджується з вимогою позивача про розірвання шлюбу. Зазначив, що дуже жалкує, що в день смерті сина, під час сильного душевного хвилювання не зміг справитися з раптовим емоційний процесом, викликаним поведінкою потерпілого, що протікало швидко і бурхливо, та певного мірою знижувала здатність відповідача усвідомлювати свої дії і керуватися ними, що й привело до небезпечних наслідків у вигляді смерті сина позивача та відповідача. Жодних підстав для розірвання шлюбу відповідач не бачить, та вважає, що така поведінка та бажання дружини розірвати шлюб суперечить інтересам позивача та її дійсній волі. Ухвалою від 01 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справу призначено до розгляду по суті на 14 серпня 2023 року. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, у заявах зазначили, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримують у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 січня 1980 року Ремчицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 4, що підтверджується копією повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25 вересня 1989 року. У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладені правові норми, встановлені обставини справи, враховуючи фактичні взаємини подружжя, категоричну позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, відсутність мотивованих заперечень відповідача, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, відтак, недоцільно надавати подружжю термін на примирення, а шлюб слід розірвати.

Outcome: approved