Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

31.03.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Ухвалою суду від 10.04.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 25.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що між нею та [PERSON] , який діяв як голова правління Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний ХХІ» мав бути укладений договір про сплату пайових внесків у ЖБК «Молодіжний ХХІ» № 67 від 14 липня 2020 року. Оскільки такого договору не було укладено, та вбачається,що [PERSON] , безпідставно одержав від неї кошти на суму 641 900,00 грн. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача Нагнибіда В.І. який представляє інтереси на підставі ордера серії ВХ № 1043155 від 28 березня 2023 року, в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, що підтверджується поверненням конверта із документами, причиною вказано, що адресат відмовився від отримання поштової кореспонденції. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який діяв як голова управління житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний ХХІ» мав бути укладений договір про сплату пайових внесків у житлово-будівельному кооперативі «Молодіжний ХХІ» № 67 від 14 липня 2020 року. Однак [PERSON] підписав завідомо для нього не чинне рішення житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний ХХІ» № 67 від 14 липня 2020 року «Про прийняття до складу асоційованих членів» прийнято до складу асоційованих членів ЖБК «Молодіжний ХХІ» - [PERSON] . З витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, житлово-будівельний кооператив «Молодіжний ХХІ» було створено 28 серпня 2014 року. 24 квітня 2018 року було проведено державну реєстрацію № 16731050005014006 змін до установчих документів юридичної особи, змінено місце знаходження юридичної особи, змінено найменування юридичної особи, змінено склад засновників (учасників) юридичної особи (реєстрацію здійснював державний реєстратор Виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької міської ради Хмельницької області), зокрема: Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний ХХІ» було змінено на «Добробуттроєщина 2018»; місцезнаходження юридичної особи « [ADDRESS] » було змінено на « [ADDRESS] »; 24 квітня 2018 року було проведено державну реєстрацію № 16731070006014006 змін до інформації для здійснення зв?язку з юридичною особою, зміна керівника юридичної особи (реєстрацію здійснював державний реєстратор Виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області, зокрема: керівника юридичної особи «Кадиш Валерія Олександровича» було змінено на « [PERSON] » 3 наведеного вбачається, що відповідач [PERSON] ввівши в оману [PERSON] , видаючи себе за Голову правління Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний ХХІ», прийняв рішення від імені Жиглово-будівельного кооперативу «Молоджний ХХІ», № 67 від 14 липня 2020 року «Про прийняття до складу асоційованих членів» прийнято [PERSON] до складу асоційованих членів ЖБК «Молодіжний ХХІ» та надав їй на підписання договорів про сплату пайових внесків у ЖБК «Молодіжний ХХІ» № 67 від 14 липня 2020 року. Договір про сплату пайових внесків у ЖБК «Молодіжний XXI» № 67 від 14 липня 2020 року фактично не був укладений, оскільки Відповідач так і не підписав вказаний договір. Посилаючись на цей договір, відповідач [PERSON] безпідставно одержав від [PERSON] , кошти на загальну суму 641 900,00 грн. Те що [PERSON] , отримував грошові кошти від [PERSON] , підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру, а саме: від 14 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн. за № 21; від ??15 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн.,за № 22; від ??16 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн., за № 23; від ??17 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн., за № 03; від ?18 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн., за № 24; від ??20 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн., № б/н; від ??21 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн., № б/н; від ??22 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн., № б/н; від ??23 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн., № б/н; від ??24 липня 2020 року на суму 50 000,00 грн., № б/н; від ??25 липня 2020 року на суму 36 900,00 грн., № б/н; від ?29 липня 2020 року на суму 15 000,00 грн., за № 4; від ??01 вересня 2020 року на суму 15 000,00 грн.,за № 2 від 01вересня2020 року; від ??02 жовтня 2020 року на суму 30 000,00 грн., за № 21; від 30 грудня 2020 року на суму 15 000,00 грн.,за № 4; від 11 лютого 2021 року на суму 15 000,00 грн., за №4 від 11 лютого 2021 року; від 25 лютого 2021 року на суму 15 000,00 грн., за № 25 від 25 лютого 2021 року. Усі квитанції підписав відповідач [PERSON] ,який і отримав кошти ,видаючи себе за голову кооперативу. Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. У постанові колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов?язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналогічний висновок зроблено у постанові колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року у справі № 385/344/16-ц. Разом з тим у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц Велика палата Верховного суду зазначила: «Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, шо не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді. коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв?язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В силу ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] .

Outcome: approved