Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог було визначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позивача стягнуто аліменти на утримання його сина [PERSON] [INFO] . Проте з червня 2021 року та на теперішний час [PERSON] мешкає разом із батьком та перебуває на його утриманні. Мати дитини, відповідач по справі, з ними не мешкає, разом із тим, відповідач продовжує отримувати аліменти на дитину та витрачати їх на власний розсуд. З урахуванням викладеного позивач просить припинити стягнення з нього аліментів з 18.08.2021 та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача та відповідача. До суду 14 лютого 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача та відповідача. Ухвалою судді Батманової В.В. від 31 травня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 218). Відповідач скористалась правом на подання відзиву в якому заперечувала проти задоволення позову, оскільки їх син мешкає інколи з нею та інколи з батьком, просила відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання, 15.08.2023 не з`явилась, про дату судового засідання була повідомлена належним чином. 14.08.2023 представник відповідача надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю у іншому засіданні, проте дата судового засідання у цій справі була узгоджена заздалегідь. З урахуванням положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що з червня 2021 року постійно мешкає разом із батьком та перебуває на його утриманні, мати мешкає разом із старшим сином, останній раз бачився з матір`ю близько року тому. Суд, вислухавши думки позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.01.95 між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2022 року з позивача стягнуто аліменти на утримання його сина [PERSON] [INFO] . З червня 2021 року та на теперішний час [PERSON] мешкає разом із батьком та перебуває на його утриманні. Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] перебуває з червня 2021 року на утриманні батька [PERSON] , про що свідчать дослідженні письмові докази, відтак після набрання рішенням суду законної сили, яким з позивача стягувалися періодичні платежі у виді аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, встановлено обставини, що впливають на їх припинення. Чинним законодавством не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів чи його скасування. Тому, вимога про припинення стягнення з позивача [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , що стягуються за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2022 року, підлягає задоволенню. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітній [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме син проживає з батьком. Разом з цим, відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом. За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи те, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та осіб, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.12.2022 до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017). При цьому враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. У відповідності до положень\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому\~\~з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Outcome: partial