Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

08.06.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з усіма господарськими прибудовами, який розташований за адресою [ADDRESS] . До складу сім`ї померлої входили: чоловік - [PERSON] (помер в 1988 році), син - [PERSON] (помер в 1973 році) та дочка (мати позивача) [PERSON] , [INFO] . Однак остання, як зазначає у позові позивач, на спадщину не претендує, у встановлений законом термін за оформленням своїх спадкових прав не звернулась. Інші спадкоємці за заповітом чи за законом відсутні. Позивач спадщину після смерті бабусі [PERSON] прийняв шляхом спільного проживання з нею, без реєстрації, за адресою [ADDRESS] з 1998 року і по день її смерті, [INFO] . Однак, 24.04.2023 приватним нотаріусом Башта-Бєляєвою М.О. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в тексті якої вказано, що [PERSON] не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дати смерті [PERSON] , тобто він пропустив строки встановлені для прийняття спадщини. Тому було відмовлено у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] його бабусі [PERSON] . Крім того, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 13.06.2023 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також витребувано докази по справі, а саме від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Башти-Бєляєвої М.О. матеріали спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано. Ухвалою суду від 24.07.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак остання подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, утім 27.06.2023 на адресу суду надійшла заява, у якій відповідач просив суд розглядати справу без участі його представника, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з усіма господарськими прибудовами, який розташований за адресою [ADDRESS] , вартість якого відповідно до звіту про оцінку майна складає 90700 гривень (а.с.9). Згідно технічного паспорту (а.с. 17) слідує, що житловий будинок був збудований у 1982 році. Відповідно до довідки виданої КП «ВООБТІ» (а.с. 18) станом на 31.12.2012, реєстрація права власності на житловий будинок, за вищезазначеною адресою не проводилась. До складу сім`ї померлої входили: чоловік - [PERSON] (помер в 1988 році), син - [PERSON] (помер в 1973 році) та дочка (мати позивача) [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Турбівської селищної ради від 20.03.2023 за №622/15-16 (а.с. 10). Однак остання, як зазначає у позові позивач, на спадщину не претендує, у встановлений законом термін за оформленням своїх спадкових прав не звернулась. Інші спадкоємці за заповітом чи за законом відсутні. Позивач прийняв спадщину після смерті бабусі шляхом спільного проживання з нею, без реєстрації, за адресою [ADDRESS] з 1998 року і по день її смерті, [INFO] . Даний факт спільного проживання підтверджується Актом обстеження матеріально побутових умов життя від 08.03.2023 (а.с. 12), що підписаний сусідами та депутатом Турбівської селищної ради та затверджений головою Турбівської селищної ради. У даному акті зазначено, що позивач вів спільне господарство, допомагав у побуті, проводив поховання бабусі, після її смерті сплачував комунальні платежі, проводив ремонт будинку, обробляв земельну ділянку. Крім того, факт спільного проживання без реєстрації зі спадкодавцем підтверджується довідкою Турбівської селищної ради від 09.05.2023 за №810/15-16 (а.с. 13). Постановою приватного нотаріуса Башта-Бєляєвої М.О. від 24.04.2023 було відмовлено у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] його бабусі [PERSON] , оскільки [PERSON] не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дати смерті [PERSON] . Факт родинних відносин між бабусею позивача [PERSON] та матір`ю позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7) мати позивача змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 7). Факт родинних відносин між матір`ю позивача [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 8). На виконання ухвали суду від 13.06.2023, на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи №13/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , з якої слідує, що 24.04.2023 представник [PERSON] , яка діє від імені позивача [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Башта-Бєляєвої М.О. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Але, це положення закону треба сприймати у контексті статусу спадкоємця у певні проміжки часу, оскільки редакція даної норми має широкий зміст. Якщо особи не можуть довести свої права на спадщину, то відповідні факти, з якими пов`язується виникнення права на спадкування, встановлюються судом. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. На час будівництва домоволодіння діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP (далі Інструкція від 31.01.1966 року), затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до довідки виданої Турбівською селищною радою 07.06.2023 №902/15-16 та акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 06.06.2023 (а.с.19, 20), [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] з 1986 року і по день своєї смерті [INFO] . Даний будинок побудувала, він перебував у її користуванні, без оформлення права власності на нього, а отже на час діючого на момент побудови законодавства, він перебував у її власності. Суд, оцінюючи надані заявником докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування факту постійного проживання разом позивача з його бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1998 року за адресою: [ADDRESS] , і по день смерті останньої. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову. Як вбачається з наданих суду доказів, позивач спадщину прийняв, факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є доведеним. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved