Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказав, що з 11.11.2015 він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проживаючи за адресою: [ADDRESS] . У цьому шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач вела розгульний спосіб життя, по декілька днів не перебувала вдома, а обов`язки з виховання сина повністю переклала на нього та на його батьків. 26.06.2021 дружина написала йому на мобільний телефон про те, що вона покидає його і щоб сина він залишив собі. 21.06.2022 згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області за його позовом шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. При розгляді справи відповідач не заперечувала, щоб після розірвання шлюбу їх син [PERSON] залишився проживати з ним. Таким чином з червня 2021 року відповідач взагалі припинила спілкування як з ним, так і з їх малолітнім сином. За ці майже два роки відповідач не зробила жодної спроби зв`язатися з ним чи з сином, хоча для цього в неї не було жодних обмежень, він ніколи не чинив їй перепон у побаченнях з дитиною. У відповідача повністю відсутній інтерес до сина, її не цікавить, як він навчається, з ким спілкується, яке в нього здоров`я та які інтереси в житті. З того часу їх син [PERSON] проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні та вихованні. З метою забезпечення сину необхідних побутових умов в зимовий період та надання допомоги у вихованні сина, він з дитиною тимчасово переїхав до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . У дитини є окрема кімната, яка обладнана всім необхідним для виховання, занять та проведення вільного часу, син виховується в любові та повазі до нього як до особистості. Він забезпечує усі фізичні, духовні, емоційні потреби дитини, намагається дати сину все необхідно та компенсувати відсутність материнської турботи. Зважаючи на повне нехтування відповідачем інтересами їх сина, небажання останньою виконувати свої батьківські обов`язки, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позові, та додали, що приблизно за три дні до суду позивач вперше за два роки прибула до сина, поспілкувалась з ним хвилин п`ятнадцять і поїхала. Дитина ніяк не відреагувала на цю зустріч. При цьому позивач не повідомила про свої наміри щодо подальшої участі в житті дитини, ані не висловивши свої заперечення письмово, ані з`явившись до суду, будучи достовірно обізнаною про цей спір. Зі свого боку ані позивач, ані його батьки, які допомагають виховувати дитину, не чинять ніяких перепон відповідачу її баькам у спілкуванні з сином. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово сповіщеною про час і місце слухання справи відповідно до норм ЦПК України, у тому числі через розміщення судового виклику на вебсайті судової влади України, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області Кисельова М.С. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердивши висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , згідно із яким вказала, що у зв`язку з відсутністю матері дитини позивач з сином [PERSON] мешкає в будинку своїх батьків, які допомагають йому виховувати дитину. В помешканні створені належні житлово-побутові умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Батько на належному рівні займається вихованням та навчанням сина. Мати дитини не виконує і не бажає виконувати батьківських обов`язків, за зареєстрований місцем проживання з 21.06.2021 не мешкає, її місцезнаходження не відомо. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити в справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ухвалою судді від 25.04.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання, зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її сина. Згідно із ухвалою суду від 24.05.2023 підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду. Заслухавши учасників справи, думку дитини відповідно до ч.1 ст.171 СК України, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2015 року до [INFO] , у якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Вказані обставини встановлені на підставі копій свідоцтва про народження дитини, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 21.06.2022 про розірвання шлюбу, згідно із яким сторони припинили шлюбні відносини з червня 2021 року, після чого син залишився проживати разом із батьком. Відповідно до витягів з Реєстру територіальної громади від 23.03.2023 позивач [PERSON] та його син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно із відомостями відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 27.02.2023 відповідач [PERSON] також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення Мирноградської міської територіальної громади від 28.03.2023 відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не мешкає з 21 червня 2021 року по теперішній час. У зв`язку з непроживанням [PERSON] за вказаною адресою обстежити умови її проживання не виявилося можливим. Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області від 23.03.2023 дитина [PERSON] , [INFO] , спостерігається у сімейного лікаря цього медичного закладу та має задовільний стан здоров`я. Відповідно до довідки Гродівського дошкільного навчального закладу № 12 «Котигорошко» Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області (далі ДНЗ «Котигорошко» № 12) від 13.03.2023 [PERSON] , [INFO] , є вихованцем цього закладу з 04.10.2021 по теперішній час. Мати у вихованні сина участі не приймає. Згідно із психологічною характеристикою ДНЗ «Котигорошко» № 12 від 23.03.2023 дитина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , має благополучний зовнішній вигляд, спокійний, легко вступає в контакт, позитивно реагує на дорослого, його розвиток відповідає віку. Відповідно до характеристики ДНЗ «Котигорошко» № 12 від 20.03.2023 вихованням [PERSON] займаються батько, бабуся і дідусь, дитина прив`язана до батька, мати з дитиною не проживає. [PERSON] характеризується позитивно, що вказує на його добре виховання. Відповідно до характеристики Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області від 23.03.2023 позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, працює, у зловживанні спиртними напоями не помічений, самотужки (без матері) займається вихованням малолітньої дитини, яка проживає разом із ним, його батьки надають допомогу у вихованні дитини. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 15.03.2023 позивач [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно із довідкою Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» від 15.03.2023 позивач [PERSON] з 06.12.2021 працює на вказаному вугільному підприємстві прохідником підземним, його середньомісячна заробітна плата за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року склала 39562 грн. Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов, затвердженим начальником Служби у справах дітей Гродівської селищної ради 05.05.2023, дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] , 1986 року народження, бабусею [PERSON] , 1967 року народження, та дідусем [PERSON] , 1965 року народження, за адресою: [ADDRESS] . В помешканні створені належні житлово-побутові умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Мати в житті дитини ніякої участі не приймає. Вихованням та утриманням дитини займається батько, якому допомагають його батьки. Згідно із відомостями Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області від 02.03.2023 на виконанні у відділі виконавчих документів про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , не перебуває. Відповідно до відомостей Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради № від 06.03.2023 відповідач [PERSON] на обліку у зазначеному управлінні не перебуває, ніяких видів допомоги не отримує. Відповідно до відомостей Мирноградського міського центру зайнятості від 01.03.2023 відповідач [PERSON] на обліку як безробітна не перебуває. Відповідно до довідок КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради від 27.02.2023 відповідач [PERSON] на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває та за допомогою не зверталася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] її син, який був одружений з [PERSON] , у шлюбі з якою в них народився син [PERSON] . Приблизно півтора роки тому діти розлучилися. На той час онук проживав разом із батьком, оскільки відповідач покинула їх ще влітку 2021 року, написавши [PERSON] смс, що вона залишає йому [PERSON] і щоб він її не шукав. Син з онуком переїхали жити до них в смт.Гродівка, оскільки синові потрібна була допомога, щоб доглядати онука, бо [PERSON] працює на шахті. У вересні 2021 року онука влаштували до дитсадка в смт.Гродівка, куди він ходив, поки не почалася війна. Відповідач жодного разу не інтересувалася дитиною, не приїжджала до неї, не допомагала матеріально. Тільки рази три телефонувала онукові і один раз перед судом приїжджала до сина. При цьому онук ніяк не реагував на мати. Зі свого боку вони ніколи не чинили перепон ані невістці, ані її батькам приймати участь в житті [PERSON] . Онук забезпечений всім. Позивач займається тільки сином і роботою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає по-сусідству з [PERSON] в смт.Гродівка, їх будинки розташовани навпроти. Позивач виріс на її очах. Його батьки придбали йому в м.Мирнограді квартиру, де [PERSON] проживав разом із відповідачем і їх сином. Коли [PERSON] пішла з сім`ї, [PERSON] з сином [PERSON] з літа 2021 року став мешкати в своїх батьків. За два роки вона ніколи не бачила [PERSON] . Батьки позивача допомагають доглядати онука, оскільки [PERSON] працює. [PERSON] дуже товариська та рухлива дитина, при спілкуванні він ніколи не згадує маму. Умови життя дитини дуже задовільни. Дитина [PERSON] , [INFO] , у присутності спеціаліста Служби у справах дітей Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Кизим Є.І. у суді пояснив, що йому 7 років, і що він піде в перший клас у Гродівську школу, оскільки мешкає в смт.Гродівка з татом, бабусею і дідусем. Мама з ними не мешкає. З нею він мешкав у квартирі в м.Мирнограді. Він давно спілкувався з нею по телефону, вона його питала, як його справи. День його народження і Новий рік святкували без мами. Він любить тата, бабусю, дідуся і кота. Йому подобається жити з татом, і він хоче з ним бути. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Гродівської селищної ради № 52 від 11.05.2023 позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини. Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно із ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, наведені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення особи батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує свої батьківські обов`язки. Отже сукупністю досліджених доказів встановлено і доведено позивачем, що відповідач з червня 2021 року покинула сім`ю, залишивши дитину на батька, з того часу відповідач не цікавиться життям сина, умовами його проживання, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а саме не дбає про його здоров`я, не цікавиться його розвитком, навчанням, навіть, не намагається з ним контактувати. Усунувшись у повній мірі від виховання сина, відповідач фактично переклала свої обов`язки на позивача, не здійснивши жодного заходу для встановлення способу своєї участі у вихованні дитини. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні своєї дитини, не проявляє до неї належної батьківської турботи. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обов`язків стосовно свого сина свідчить про свідоме нехтування нею цими обов`язками, тому суд, також беручи до уваги пояснення дитини, яка втратила емоційний зв`язок зі своєю матір`ю, вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. З огляду на приведене, суд вважає висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON] обгрунтованим, а вимоги позивача з цього приводу такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про відшкодування позивачу понесених ним судових витрат у вигляді сплати судового зюору ву сумі 1073 грн 60 коп. суд виходить з того, що позивач просить покласти ці витрати на нього. На підставі ст.150, 164, 165, 247 СК України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved