Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Представник позивачів звернулась з позовом до Верхньосироватської сільської ради, в якому просить визнати за позивачами право власності на земельну частку (пай) розміром 3,54 в умовних кадастрових гектар яка розташована на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Свою заяву мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Спадкоємцями за законом є позивачі, дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] . Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою приватного нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, просила задовільнити позовні вимоги. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, при вирішенні питання поклались на розсуд суду. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи в її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). [PERSON] батько [PERSON] та чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.11,12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до довідки від 13.03.2023 року №03-24/388, виданої Верхньосироватською сільською радою Сумського району [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] , тобто останні вважаються такими, що прийняли спадщину шляхом спільної реєстрації та проживання разом із спадкодавцем на дату смерті.(а.с.13). [PERSON] , за життя мав право на земельну частку (пай), розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «МАЯК», яка розташована на території Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, що підтверджується довідкою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №1615/115-19 від 04.11.2019 року, відповідно до якої зазначено, що [PERSON] був виданий сертифікат серія СМ №014516 за №537 від 11.04.1996 року, а у зв`язку з втратою власником сертифіката, копію видати неможливо, у зв`язку з тим, що даний документ видається в одному екземплярі.(а.с.14). Згідно постанови приватного нотаріуса СРНО Хоменко О.В. від 19.04.2023 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, з підстав з того, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) - сертифікат - втрачений, що не дає можливості у позасудовому порядку оформити спадкові права.(а.с.15). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачами [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями за законом після смерті останнього.

Outcome: approved