Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Гончарук А.В., діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач є власником 3/4 частин нерухомого майна - домоволодіння з земельною ділянкою, яке складається з житлового будинку 79,2 кв.м, житлова площа 52,2 кв.м., матеріали стін: дерев`яні, облицьовані цеглою. Опис: житловий будинок з житловою прибудовою та з прибудовами-під літ. «А-1, А'-1, а1, а2», гараж літ. «В», погріб літ. «Г», убиральня літ. «Д», сарай літ. «Ж», №1,2-огорожа, №3-ворота, №4-хвіртка, І-вимощення. Адреса: [ADDRESS] . Земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 7110300000:01:004:0363, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0,0634 га, зареєстрована на праві власності за позивачем. Власниками 1/4 частини вказаного нерухомого майна є відповідачі, а саме: [PERSON] належить 1/8 частина, а [PERSON] та [PERSON] по 1/16 частині даного спірного майна. Таким чином, позивачу і відповідачам це домоволодіння належить на праві спільної часткової власності. Частка права власності відповідачів є незначною і складає в матеріальному вимірі лише 6,52 кв.м. житлової площі, або 9,11 кв.м. загальної площі будинку. Зазначене нерухоме майно не може бути виділено в натурі, оскільки сукупність нерухомого майна: будинок, гараж, погріб, убиральня є неподільним, таким чином спільне володіння і користування нерухомим майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Частки співвласників у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами були встановлені договором дарування, укладеним 09.02.2009 приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Лагутінською Є.П., зареєстрованим в реєстрі за №533. В житловому будинку, крім позивача, ніхто не зареєстрований і не проживає, відповідачі спільним нерухомим майном не користуються і в ньому не проживають з часу отримання нерухомого майна у власність. Позивач самостійно оплачує усі комунальні платежі та несе інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності зазначеного нерухомого майна. Ринкова вартість нерухомого майна складає 187000,00 грн., відповідно вартість 1/4 частини нерухомого майна складає 46750,00 грн. Просить суд припинити право власності відповідачів на 1/4 частину нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] , власниками якого вони є. Визнати за позивачем право власності на нерухоме майно: домоволодіння з земельною ділянкою, яке складається з житлового будинку 79,2 кв.м., житлова площа 52,2 кв.м., матеріали стін: дерев`яні, облицьовані цеглою. Опис: житловий будинок з житловою прибудовою та з прибудовами-під літ «А»-1, А'-1, а1, а2», гараж під літ. «В»: погріб-під літ. «Г», убиральня-під літ. «Д», сарай під літ. «Ж», №1,2-огорожа, №3-ворота, №4-хвіртка, 1-вимощення. Адреса: [ADDRESS] . У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 04.01.2023 позов було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 31.01.2023 позивачу відмовлено у відкритті провадження в частині позовної вимоги до [PERSON] , у зв`язку зі смертю останнього. Ухвалою судді від 31.01.2023 в іншій частині позову відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.03.2023. Ухвалою суду від 04.05.2023 прийнято до розгляду збільшені позовні вимоги, залучено до участі у справі співвідповідачів: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 18.07.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд по суті на 17.08.2023 Представник позивача [PERSON] - адвокат Гончарук А.В. у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити (а.с.97). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, до суду подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали (а.с.86-88, 94-96). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи приходить до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до змісту спадкового договору від 01.03.2017, посвідченого державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого а реєстрі за №465, [PERSON] зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача [PERSON] і в разі його смерті набуває права власності на належне відчужувачу майно: 3/4 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку розміром 0,0634 га, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер - 7110300000:01:004:0363, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (а.с.8-12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 116309815 від 06.03.2018, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,0634 га, кадастровий номер - 7110300000:01:004:0363, цільовим призначенням якої є для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до надано представником позивача до суду технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.16-18). Згідно будинкової книги на житловий будинок [ADDRESS] , його домовласником зазначено позивача [PERSON] (а.с.19,20). Згідно договору дарування від 09.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Лагутінською Є.П., зареєстрованого в реєстрі за №533, вбачається, що [PERSON] передав безоплатно у власність в рівних частках 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами за [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22084071 від 05.03.2009, на підставі вище вказаного договору дарування від 09.02.2009 за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS] , за кожним по 1/8 його частині, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №315675802 від 21.11.2022 та №316388390 від 30.11.2022 (а.с.24-26). Згідно актового запису про смерть №144 від 12.05.2020, [PERSON] помер [INFO] в м. Каневі Черкаської області (а.с.55). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2023 спадкоємцями спадкового майна після смерті [PERSON] в рівних частина є його батько [PERSON] та мати [PERSON] . Спадщина, на яку у вказаних частках видано це свідоцтво, складається з 1/8 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому на підставі договору дарування посвідченого Лагутінською Є.П. приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу 09.02.2009, з р. №533. Вказаний житловий будинок з прибудовами, дерев`яний, облицьований цеглою, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м., на плані зазначений літ «А»-1, А'-1, а1, а2», гараж під літ. «В», погріб - під літ. «Г», убиральня - під літ. «Д», сарай під літ. «Ж», №1, 2-огорожа, №3-ворота, №4-хвіртка,1-вимощення. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку вищевказаного майна видано [PERSON] . Право власності на 1/16 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями підлягає державній реєстрації (а.с.70). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 329862872 від 21.04.2023, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/16 частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.72). Відповідно до ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями , пов`язаними із спільним майном. Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. З аналізу положень ст. 365 ЦК України та судової практики можна прийти до висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17. Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. Згідно наданого позивачем Звіту про проведення оцінки майна №2511/22-1 від 25.11.2022, встановлено, що вартість спірного житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] становить 187000,00 грн. (а.с.30-36). У зв`язку з пред`явленням позову про припинення права власності, позивач виконав умову щодо попереднього внесення на депозитний рахунок суду компенсації вартості частки в будинку, що належить відповідачам, перерахувавши 29.12.2022 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області 46760,00 грн., що становить 1/4 частини від усієї вартості спірного нерухомого майна. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. В ході судового розгляду встановлено та не заперечувалося сторонами, що відповідачі у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровані та не проживають, не приймають участі у сплаті комунальних платежів, та витратах на утримання даного нерухомого майна. Враховуючи, що частка відповідачів у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , за своїм розміром та вартістю є незначною, виділити частку у спільному майні в натурі з технічної точки зору неможливо, судом не встановлено наявності домовленості між сторонами про спільне володіння і користування житловим будинком, відповідачі не проживають та не користуються зазначеним будинком, у свою чергу позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість належної відповідачам частки, суд вважає, що втручання у право відповідачів на майно за встановлених вище обставин є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає меті дотримання справедливого балансу інтересів усіх сторін. Суд, виходячи з положень ст. 365 ЦК України, встановлених обставин справи та досліджених доказів, а також враховуючи справедливий баланс інтересів обох сторін щодо належного їм на праві спільної часткової власності майна, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині припинення за відповідачами права на належну кожному частку у спільному майні - житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованого по [ADDRESS] , з грошовою компенсацією їм вартості належної кожному частини у спірному майні. Натомість, вимога позивача про визнання за ним права власності на усе спірне нерухоме майно частково підлягає до задоволення, оскільки він вже є власником його 3/4 частини, а тому за позивачем необхідно визнати право власності лише на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вище викладене, беручи до уваги визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає, що позов [PERSON] та його представника адвоката Гончарука А.В. про припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно та визнання права власності підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial