Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , через адвоката Резнік К.О., звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі з 2002 року, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року у справі № 755/19930/19 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою, відповідач надає матеріальну допомогу, яка є нефіксованою та нерегулярною, останній надає матеріальну допомогу на свій розсуд. Угоди між сторонами щодо сплату аліментів не укладалось. У позовній заяві вказується, що Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року встановлено 2 833,00 грн., отже 50% прожиткового мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, що становить 1 416,50 грн., такий рівень аліментів, на думку позивача, відповідач спроможний сплачувати. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с.22,23). Відповідач повідомлений про розгляд справи, про що свідчить розписка від 18 липня 2023 року про отримання копії ухвали, позовної заяви з додатками (а.с.26). На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву на позовну заяву. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року (справа № 755/19930/19) було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2002 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] вказаним рішенням розірвано (а.с.9). Позивачка зазначає, що від шлюбу у сторін народилось троє дітей. У позовній заяві ставиться питання щодо стягнення аліментів на двох синів: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 218 від 19 грудня 2005 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецького області, свідоцтво видано повторно 29 грудня 2022 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі, Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 3162 від 09 листопада 2010 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, свідоцтво видано повторно 29 грудня 2022 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.6,7). На час розгляду судом справи, як вказує позивач, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю, яка несе витрати на їх утримання. Жодних заперечень щодо доводів позивача та належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача, відповідач, який обізнаний про судовий розгляд, відповідач не надав. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі, необхідному для забезпечення його життєдіяльності та гармонійного розвитку. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на рівний обов`язок батьків утримання дітей, суд вважає, що достатнім та фінансово можливим для відповідача для забезпечення належно рівня життя дітей будуть аліменти у твердій у грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення позивача до суду - 18 травня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття. Позивач ставить питання в прохальній частині позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи при цьому суму 1 416,50 грн. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років установлено з 01 січня 2023 року у розмірі 2 833,00 грн., отже 50 відсотків від вказаного розміру становить 1 416,50 грн. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, а тому стягнення аліментів у визначеній позивачем сумі не є необхідним за обставин, коли обраний ним вид аліментів не є сталим, зокрема розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку встановлюється відповідними законами про державний бюджет на кожний рік. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу на 1 місяць слід допустити до негайного виконання. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачку при звернення до суд з позовом про стягнення аліментів звільнено від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1 073,60 грн. в дохід держави.

Outcome: partial