Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

У лютому 2022 року представник [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] від 13.03.2015 року №572/2-45-УІ. Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.04.2015р. №35850614, видане Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, яке підтверджує право власності відповідача на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3220887001:01:007:0084. Припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності відповідача на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3220887001:01:007:0084, зареєстроване 31.03.2015р. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2015р. №35850614, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, номер запису про право власності 9270507. Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3220887001:01:007:0084, проведену 04.03.2014р. Управлінням Держземагенства у Бориспільському районі. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 серпня 2019 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2-1632, на підставі якого набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3220887001:01:007:0061 надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Вказана ділянка розташована за адресою [ADDRESS] . Власником сусідньої земельної ділянки з адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 3220887001:01:007:0084 являється [PERSON] .. Вказану ділянку відповідач набула у власність на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 квітня 2015 року, виданого Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області. Право на ділянку у відповідача виникло у зв`язку з набуттям нею права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] у відповідності до договору купівлі - продажу житлового будинку, укладеного 21 серпня 2014 року. Влітку 2019 року відповідач розпочала будівництво паркану на земельній ділянці, що номером належить позивачу. Свої дії відповідач обґрунтувала тим, що під час винесення в натуру (на місцевості) земельної ділянки з кадастровим номером 3220887001:01:007:0084 встановлено, що її дiлянка перетинається з земельною ділянкою 3220887001:01:007:0061, яка належить позивачу, в зв`язку з цим вона має право спорудити огорожу згідно встановлених нею меж належної їй ділянки. Позивач вважає що, внаслідок спорудження паркану відповідачем порушено його гарантоване законом право власності на землю, оскільки межа належної йому земельноi дiлянки встановлена у 2008 році згідно акту встановлення на місцевості, погодження зовнішньої межі земельної ділянки. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено розгляд справити до підготовчого засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року витребувано у Вороньківської сільської ради належним чином завірену копію рішення Сошниківської сільської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] від13.03.2015 року №572/2-45-УІ, закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. 12 січня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду у справі призначено судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставити питання: 1) який фактичний порядок користування земельними ділянками площею 0,25 га, кадастровий номер 3220887001:01:007:0084, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та земельною ділянкою, площею 0,25 га , кадастровий номер 3220887001:01:007:0061, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , 2) чи є порушення меж (або накладення) земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 3220887001:01:007:0084, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на межі земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 3220887001:01:007:0061, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки, якщо так, то яка площа та причини такого зміщення (накладення) та зупинено провадження у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року поновити провадження у справі та призначено у справі судове засідання по суті. 07 червня 2022 року від представника центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник акцентував увагу на, що центральний міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Київ) є неналежним відповідачем у даній справі. 28 червня 2022 року представник Синьоокий В.В. , в інтересах [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що огорожа знаходиться поза межами земельної ділянки позивача, межі земельної ділянки позивача не порушені. Про те, що огорожа споруджена на земельній ділянці позивача, або порушенні межі позивача, не підтверджено належними засобами доказування, які б у своїй сукупності дали б підстави для таких висновків. Відповідно до проведеної викопіровки земельної ділянки слідує, що побудована огорожа відповідача не виходить за встановленні на місцевості межові знаки, фактично знаходиться поза межами земельної ділянки позивача. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представник [PERSON] , адвокат Синьоокий В.В. та представник центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) Рєпкін Н.І. у судовому засіданні проти позову заперечили та просили відмовити у повному обсязі. Представник Вороньківської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі. В судове засідання не з`явився представник Головного управління держгеокадасту у Київській області, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд заслухавши пояснення позивача представників сторін які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи дійшов висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 9 серпня 2019 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2-1632, на земельну ділянку з кадастровим номером 3220887001:01:007:0061 надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Вказана ділянка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 37297329 від 08.05.2015 року власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером 3220887001:01:007:0084, площею 0,25 га, з цільовим призначенням призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є [PERSON] . Вказана ділянка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.7-8). З повідомлення від 06.10.2015 року №С-615/0/5-15 Управління держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області слідує, що відповідно до Національної кадастрової системи земельна ділянка, з кадастровим номером 3220887001:01:007:0061 накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 3220887001:01:007:0084 (а.с.29). Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного. Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які необхідно оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. За змістом частини 2 статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно із вимогами частини 4 статті 12, частини 1 статті 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У даній категорії справ належним доказом для встановлення факту порушення меж (або накладення) земельних ділянок є висновок земельно-технічної експертизи. Позивачем було заявлено клопотання про призначення в справі земельно-технічної експертизи. Не порушуючи права позивача судом було задоволено клопотання. 23.02.2023 на адресу суду від експертної установи надійшов лист з повідомленням про необхідність оплати призначеної експертизи. Проте, 10.04.2022 року вказана судова справа повернулась до Бориспільського міськрайонного суду з повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи у зв`язку з нездійсненням оплати. Повторно клопотанням про призначення експертизи позивач не заявляв. Слід зауважити, що обов`язок по доведенню покладається саме на позивача, що передбачено ст. ст. 12, 82 ЦПК України. Суд вважає, що позивач не надав суду доказів порушення меж (або накладення) земельних ділянок, не довів свої позовні вимоги належними та допустимими доказами, а тому враховуючи вище викладене у задоволенні позовних вимог належить відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed