Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок [PERSON] , відкритий у відділенні Державного Ощадного банку України на ім`я дитини, до його повноліття. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що батьками [PERSON] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] . Мати дитини [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, участі у вихованні та утриманні не приймає, не відвідує сина та не спілкується з ним, не цікавиться станом здоров`я та розвитку. Фактично процесом виховання, навчання, розвитку та утримання малолітнього займається його баба [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 01.06.2023 №207 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача -виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області та представник служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, не подав відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності, тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України розглянув справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. У свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю зазначена [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, від 23.05.2023 [PERSON] , [INFO] , має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 01.06.2023 №207 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.7-8). Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його належної участі у вихованні сина, що є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. По справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] буде суперечити його інтересам. На думку суду, поведінка відповідача є такою, що свідчить про його ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов'язок по відношенню до сина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його сина, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Статтями 180-181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про те, що вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved