Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

23 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно до складу якої ввійшла земельна ділянка, площею 6,6851 га, кадастровий номер 4823655100:19:000:0018, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Казанківської селищної ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області. Спадщину за законом після померлої [PERSON] в рівних частинах (по 1/2 частині) прийняли він та його брат - відповідач [PERSON] 19 серпня 2020 року ним було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаного спадкового майна. З метою виділення в натурі належної йому частки земельної ділянки, ним було замовлено та виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 6,6851 га, кадастровий номер 4823655100:19:000:0018. Згідно технічної документації частка його земельної ділянки складає 3,3426 га, а частка земельної ділянки відповідача [PERSON] складає 3,3425 га. На його неодноразові пропозиції щодо підписання технічній документації про поділ земельної ділянки, та нотаріальне його завірення відповідач [PERSON] відмовляється, чим перешкоджає йому виділити свою частку в натурі та безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись нею. У зв`язку з викладеним, просив провести реальний розподіл земельної ділянки, площею 6,6851 га, кадастровий номер 4823655100:19:000:0018, яка розташована на території Казанківської селищної ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, з якої, згідно свідоцтва про право на спадщину серії НМВ №418094 від 19 серпня 2020 року, його частка складає площу 3,3426 га, а частка відповідача [PERSON] складає площу 3,3425 га по межовим знакам зазначеним в технічній документації, за наступним каталогом координат: Межа А Х 5291591.0410, Y-4333020.1679; Межа Б Х 5291672.7400, Y-4333496.3177. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. На роз`яснення суду щодо права заявити клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи, з метою надання експертом варіантів поділу спірної земельної ділянки, повідомила, що позивач [PERSON] намірів заявляти таких клопотань не має, вважають належним і достатнім доказом у даній справі наявну технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, виготовлену за замовленням позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла телефонограма про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №22, спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , [INFO] - на частку у спадщині, та син [PERSON] , [INFO] , - на частку у спадщині. Спадщина, на яку у вказаній частині видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 6,6851 га, кадастровий номер 4823655100:19:000:0018, яка розташована на території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №046147 (а.с.6). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 19.08.2020 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина земельної ділянки з кадастровим номером 4823655100:19:000:0018, площею 6,6851 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області (а.с. 7). Згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок громадянину [PERSON] , громадянину [PERSON] , виготовленою фізичною-особою підприємцем [PERSON] , земельну ділянку загальною площею 6,6851 га з кадастровим номером 4823685800:19:000:0018 за згодою власника земельної ділянки буде поділено на дві окремі ділянки: ділянка № [NUMBER] -3,3426 га, ділянка № [NUMBER] 3,3425 га (а.с.9-19.). Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №РВ-0500161462023 від 04.05.2023 року відмовлено [PERSON] у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів законодавству, а саме: стаття 28 та п. д) статті 56 ЗУ «Про землеустрій, ч.10 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», п.114 Постанови КМУ від 17 жовтня 2012 року №1051, ст..79-1 Земельного кодексу України (а.с.20). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не дійшли згоди щодо укладення договору про поділ у натурі належного їм на праві спільної часткової власності майна, а саме: земельної ділянки площею - 6,6851 га, кадастровий №4823655100:19:000:0018, розташованої на території Казанківської селищної ради Баштанського (колишнього Казанківського) району Миколаївської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні спору. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Стаття 321\~ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом. Відповідно до частин першої, другої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358\~ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з частинами першою, другою статті 367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2\~ст. 76 ЦПК). Встановивши фактичні обставини справи,та надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд приходить висновку про те, що заявлений у позові спосіб поділу спірної земельної ділянки шляхом виділу позивачу [PERSON] в натурі більшої частки із майна, а саме земельну ділянку, площею 3,3426 га, ніж відповідачу [PERSON] , а саме земельну ділянку, площею 3,3425 га по межовим знакам зазначеним в технічній документації, виготовленій суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] не відповідає вимогам закону, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, що належна сторонам земельна ділянка не може бути поділена в натурі відповідно до часток співвласників\~по 1\\2. Відповідна експертиза на предмет можливих варіантів розподілу земельної ділянки не проводилась. Позивач, ні під час подання позовної заяви, ні в подальшому не заявляв клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи. В силу положень\~ст.12 ЦПК\~таке право та обов`язок надати докази на підтвердження заявлених в суді вимог а також правові наслідки не вчинення таких процесуальних дій було роз`яснено представнику позивача під час розгляду справи. Проте представник позивача категорично відмовилась заявляти клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами обґрунтованість своїх вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.\~\~\~

Outcome: dismissed