Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07.10.2019 у справі №761/19395/19 визначено місце проживання дітей разом з матір`ю. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2020 з відповідача на користь позивача на утримання дітей було стягнуто аліменти по 2500,00грн на кожну дитину. Постановою Київського апеляційного суду від 12.05.2021, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2020, змінено, з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти по 7000,00грн на кожну дитину та на виконання рішення видано виконавчий лист. 07.07.2021 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; 19.11.2021 винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про скасування процесуального документу. 25.11.2021 відповідач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про розстрочення виконання рішення суду зі сплати аліментів на утримання дітей рівними частинами по 3500 грн. щомісячно, у задоволенні якої було відмовлено. Позивач зазначає, що з 26.11.2021 державними виконавцями Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва не було зроблено жодних дій, у тому числі відповідача не притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, не винесено постанови про накладення штрафу, не зроблено розрахунку інфляції, що передбачено судовим рішенням та не здійснено перерахунку заборгованості, яку державний виконавець повинен здійснювати щомісяця та відправляти позивачу. З приводу бездіяльності державних виконавців готуються відповідні документи до суду. Представник позивача 08.12.2022, 12.12.2022 звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва із заявою про складання протоколу про адміністративне правопорушення та про надання розрахунку заборгованості відповідача, але відповіді на вказані заяви не було отримано. Відповідач, злісно ухиляється не тільки від сплати боргу з аліментів на утримання дітей, а й від сплати самих аліментів на утримання дітей. З інформації, яку надали позивачу батьки відповідача та його представник в судових органах, відповідач наприкінці 2020 року виїхав до Німеччини, де працює. З їх слів, відповідач в Україну повертатися не збирається, тим більше, що на цей час є військовозобов`язаним та підпадає під мобілізацію, чого немає в його планах. За проведеними розрахунками позивача за період з 15.05.2018 по 25.12.2022 неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів відповідача на утримання дітей становить 5160510,00 грн. З огляду на те, що сума неустойки (пені) не може перевищувати 100 % загальної заборгованості за період з 15.05.2018 по 22.12.2022 неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідача на утримання дітей становить 504666,15 грн. Ураховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у зв`язку із несплатою аліментів на утримання дітей у розмірі 504666,15 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 11.01.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.03.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечує проти позову, просить відмовити в його задоволенні, серед іншого, з огляду на те, що позивачем не доведені обставини, на які посилається позивач. Зазначено, що підставою для звернення позивача до суду став факт наявності заборгованості зі сплати аліментів згідно з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2020 у справі № 761/17893/18. Суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утриманні дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 гривень щомісяця, починаючи з 15.05.2018 до досягнення повноліття. Зазначається, що справа розглядалася протягом тривалого часу: з 15.05.2018 по 06.11.2020, тобто майже 2,5 роки. Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу і 12.05.2021 Київським апеляційним судом рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2020 частково змінено, збільшено розмір аліментів до 7000 грн щомісячно на кожну дитину. Отже, судовий розгляд питання стягнення аліментів загалом тривав 3 роки. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції було змінено апеляційним судом, розмір аліментів на кожну дитину збільшено майже втричі, то одномоментно утворилася заборгованість зі сплати аліментів. [PERSON] вживалися дії, спрямовані на матеріальне утримання дітей ще до ухвалення судом першої інстанції рішення. Так, починаючи з 2019 року, не досягнувши згоди з позивачем стосовно розміру аліментів, відповідач самостійно почав перераховувати кошти стягувачу шляхом поштових переказів. Кошти, надіслані АТ "Укрпошта" за місцем проживання стягувача, частково поверталися у зв`язку з їх неотриманням. Стягувач і дотепер не повідомляє батьку дітей їх місцезнаходження, перешкоджає участі батька у вихованні дітей, внаслідок чого [PERSON] був змушений звернутися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкування та вихованні дітей, визначення способу участі батька у спілкування з дітьми та їх вихованні. Вказане підтверджується ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року по справі № 756/7202/20 про відкриття провадження у справі. Також додатково повідомляється, що попри те, що позов щодо аліментів був поданий 18.05.2018 на обох дітей, на цей момент часу, а також до жовтня місяця 2019 року старший син проживав з [PERSON] , що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов. Тобто був паритет щодо утримання дітей між батьками. Проте [PERSON] не заперечував про стягнення аліментів в тому числі і за цей період. Після відкриття виконавчого провадження, 25.08.2021 року [PERSON] звернувся до державного виконавця із заявою щодо добровільного виконання обов`язку по утриманню дітей та надав копії квитанцій про здійснення грошових переказів. Однак, при здійсненні розрахунку заборгованості, державним виконавцем не було враховані платежі, здійснені [PERSON] шляхом поштового переказу через Укрпошту за 2019 рік, оскільки як заявив стягувач у січні 2023, зазначені кошти не були ним отримані. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 01.01.2021, сплата аліментних сум на той час була врахована державним виконавцем. Наразі вирішується питання щодо уточнення розрахунку заборгованості. Також аліментні платежі [PERSON] перерахувалися безпосередньо на банківський рахунок стягувача, а після надходження виконавчого листа до Шевченківського відділу ДВС - на депозитний рахунок Шевченківського відділу ДВС. Зараховані аліментні суми відображені у розрахунку заборгованості станом на 03.03.2023. Таким чином, дії стягувача до січня 2020 року створювали перешкоди у виконанні обов`язку щодо матеріального утримання дітей, що виключає вину платника аліментів. Проте, усвідомлюючи батьківський обов`язок по утриманню дітей, [PERSON] частково виконував зобов`язання по сплаті аліментів. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві станом на 03.03.2023 та квитанціями про здійснення поштових переказів. Стосовно неповного виконання обов`язку по утриманню дітей (сплати аліментів не у тому розмірі, що встановлений виконавчим документом), відповідач пояснює наступне: У період з 14.07.2016 по 25.09.2020 відповідач був зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується Витягом з ЄДРПОУ (додається). У період з 4 кварталу 2019 року по 3 квартал 2020 року доходи у [PERSON] від підприємницької діяльності були відсутні, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 10.07.2020. В цей період настала глобальна економічна криза через пандемію короновірусу, що зачепила сектор де працював [PERSON] . Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 1 півріччя 2020 року доходи у [PERSON] також були відсутні. Єдиним доходом відповідача була заробітна плата на посаді: фахівець з інформаційних технологій у ТОВ «Європарк Україна» з посадовим окладом 5800 грн, що підтверджується довідкою від 21.09.2020. Відповідач також з 18.10.2021 перебував на обліку як безробітний, що підтверджується відповідною довідкою. На запит, поданий представником стягувача до центру зайнятості, була надана відповідь, що 22.10.2021 відповідач знятий з обліку у зв`язку з невідвідуванням центру протягом 30 днів. Вказана інформація отримана стягувачем в порушення вимог Закону «Про захист персональних даних», відтак не може бути належним і допустимим доказом. Незважаючи на відсутність доходу в обсязі, що дає можливість забезпечити навіть мінімально необхідні повсякденні потреби (як-то сплата комунальних послуг, харчування і т.д.), протягом 2020 -2021 років відповідач хоча і не в повній сумі, проте сумлінно, щомісяця виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів, що відображено у розрахунку державного виконавця, використовуючи заощадження. Незважаючи на намагання платника аліментів своєчасно і у повному обсязі виконувати обов`язок по сплаті аліментів, станом на 06.09.2021 року за виконавчим документом утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 342200 грн. Намагаючись вирішити питання погашення заборгованості, [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з заявою про розстрочення сплати заборгованості по аліментам. Ухвалою від 07.07.2022 року по справі 761/17893/18 заявнику було відмовлено у задоволенні заяви, проте під час її розгляду судом було встановлено такі обставини: "Згідно довідки Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києва в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді ДФС України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями від 07.07.2021 та від 05.08.2021, юридичну особу або фізичну особу підприємця знято з обліку у контролюючих органах. Згідно відповіді органів МВС від 07.07.2021 та від 05.08.2021, за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно відповідей ПФУ про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільноправовими договорами, про останнє місце роботи від 07.07.2021, 27.07.2021 та від 05.08.2021, інформації відносно боржника не знайдено. Згідно відповіді ПФУ про осібборжників, які отримують пенсії від 07.07.2021, 27.07.2021 та від 05.08.2021, боржник пенсії не отримує. Відповідно до довідки Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості від 21.10.2021 [PERSON] з 18.10.2021 був зареєстрований як безробітний та станом на дату видачі довідки перебуває на обліку. 18.10.2021 року [PERSON] уклав договір карткового рахунку в ПАТ "Укргазбанк" та 12.10.2021 року ПАТ "Укргазбанк" було прийнято рішення про надання кредиту позичальнику в сумі 40000 грн. Також заявник до матеріалів справи надав квитанції про часткову сплату коштів за виконавчим провадженням № [NUMBER] на користь [PERSON] " Отже, представник відповідача вважає, що судом фактично констатовано, що матеріальний стан платника аліментів є незадовільним, проте відображено дію, спрямовану на сплату аліментних платежів та погашення заборгованості (зокрема, укладення кредитного договору). Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2022 набрала чинності 30.07.2022, [PERSON] не оскаржувалася. 24.02.2022 року указом Президента України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з повномасшбабним вторгненням російської федерації. Зважачи на те, що бойові дії велися безпосередньо навколо м. Києва, враховуючи оголошення повітряних тривог, віялові та екстрені відключення електроенергії, [PERSON] не міг особисто звертатися до державного виконавця, проте здійснював комунікацію електронною поштою (роздруківка листування додається). За змістом листування, платник аліментів цікавився, чи надійшли та перераховані стягувачу сплачені ним аліментні суми. Протягом усього 2022 року [PERSON] сплачував аліменти, хоча і не в повному розмірі. Таким чином, за весь період, з якого виник обов`язок сплати аліментів - з 18.05.2018 і до січня 2022 року відповідач не вчиняв жодний дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів - не переховувався, здійснював грошові перекази як безпосередньо стягувачу, так і на рахунок відділу ДВС, комунікував із державним виконавцем. У цей же період платник аліментів вчиняв дії, спрямовані на сплату не лише поточного платежу аліментних сум, а й погашення заборгованості, зокрема, уклав кредитний договір і кредитні кошти спрямував на сплату аліментів (що відображено в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2022). 24.01.2023 [PERSON] заявою повідомив державного виконавця про намір найближчим часом погасити заборгованість. 17.02.2023 [PERSON] повідомив державного виконавця про зарахування в рахунок погашення боргу 630000 грн. 22.02.2023 [PERSON] на депозитний рахунок відділу ДВС було зараховано 97000 грн. Зазначається, що сума заборгованості 672550,93 грн включала: 475785,75 грн борг по аліментам, 47578,38 грн - виконавчого збору, 6450,87 грн - індексація, а також сума штрафу на користь стягувача - [PERSON] , у розмірі 142735,53 грн. Отже, стягувач вже отримала матеріальну компенсацію за несвоєчасне отримання аліментів. Таким чином, заборгованість по аліментам погашена у повному обсязі, про що свідчить постанова про скасування заходів примусового виконання від 27.02.2023, винесена державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дударем Нікітою Сергійовичем у виконавчому провадженні [NUMBER]. Також, згідно розрахунку, наразі переплата по аліментах становить 47 тис грн. З огляду на зазначене, поведінка відповідача у період з 18.05.2018 і до теперішнього часу була спрямована як на виконання обов`язку зі сплати аліментів, так і на виконання обов`язку погашення заборгованості, що виключає вину [PERSON] . А відтак - на відповідача не може бути покладена відповідальність у вигляді пені (неустойки) зі сплати аліментів. Стосовно заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу, відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач користується професійною правовою допомогою, зокрема, до позовної заяви не додано жодних відомостей щодо укладення договору про надання правової допомоги та щодо здійснення представництва особою, що має статус адвоката. Натомість позовна заява підписана представником позивача [PERSON], який здійснює представництво у даній справі на підставі довіреності, посвідченої 25.08.2022 Літвінчуком І.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Не заперечуючи, що здійснення представництва у даній справі фізичною особою на підставі довіреності допускається, відповідач звертає увагу суду, що [PERSON] здійснює свої повноваження не як адвокат, тобто не як особа, яка надає професійну правничу допомогу. Крім того, відповідач вважає, що розмір заявлених витрат на правову допомогу є завищеним. 08.05.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що до відповіді на відзив додаються докази ухилення відповідача від своєчасної сплати аліментів, накопиченню заборгованості з їх сплати та неналежного виконання відповідачем обов`язків по утриманню дітей. Відповідач жодним чином не опікувався дітьми з 2016 року, коли між ним та позивачем було закінчені сімейні відносини та в своє задоволення більшу частину часу проводив за кордоном, відвідуючі дорогі курорти та подорожуючи в т.ч. європейськими країнами (копію відповіді Державної прикордонної служби України на запит судді Шевченківського районного суду м.Києва додається). Не дивлячись на достатньо великий дохід, у 2018-2019 роках (копія довідки Державної податкової служби України додається), відповідач жодним чином не брав участі в утриманні дітей, про що свідчать листи, в яких позивач протягом 2019 року просить відповідача перерахувати на банківський картковий рахунок грошові кошти для дітей. Твердження представника відповідача щодо отримання в 2019 році позивачем грошових коштів (аліментів) від відповідача не підтверджуються, оскільки позивач з січня 2019 року в кожному листі, копії яких додаються, вказував банківський картковий рахунок, а відповідач, ігноруючи це відправляв грошові кошти через відділення «Укрпошти». Потім витягував з поштової скриньки позивача повідомлення про надходження грошей, щоб позивач не отримував їх, очікував повернення грошей до свого поштового відділення та забирав їх, направляючи повторно позивачу. Про те, що відповідач отримував грошові кошти в своєму відділенні, відповідач повідомляє у відзиві на позовну заяву від 23.03.2020 у справі №761/17893/18. Така ж інформація міститься у відповіді Укрпошти. Твердження відповідача, що старший син проживав разом з ним, до жовтня 2019 року не відповідає дійсності. З 2016 року діти проживали з позивачем, окрім невеликого періоду з лютого 2018 року до травня 2018 року, через навчання позивача в іншому місті. До того ж, задля уникнення спекуляцій з боку відповідача, щодо перепон з боку позивача у спілкуванні з дітьми, позивач самостійно подала до суду позов про встановлення відповідачу графіку спілкування та виховання дітей. Судом було відкрито провадження у справі. Відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі, що свідчить про незацікавленість відповідача в спілкуванні з дітьми та виконанні батьківських обов`язків, в тому числі зі сплати аліментів. Після відкриття виконавчого провадження [NUMBER] відносно відповідача, до нього були застосовані майже всі санкції через злісне ухилення від сплати аліментів, крім того, відповідач ігнорував виклики державного виконавця та не надавав пояснень щодо причин ухилення від сплати аліментів, ним було надано недостовірну інформацію щодо перебування на обліку як безробітного. При розгляді справи за заявою відповідача про розстрочення рішення суду зі сплати аліментів, судом не було встановлено підстав для її задоволення, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати заборгованість зі сплати аліментів та не потребує розстрочення. Представник відповідача намагаючись ввести суд в оману, умовчує той факт, що в день винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а саме 26.11.2021, відповідач виїхав за кордон, де перебуває до сьогодні, переховуючись від мобілізації в Україні.Саме це є приводом для ігнорування неодноразових викликів державного виконавця. Тому твердження про нібито маленьку заробітну плату в Україні та те, що відповідач стоїть на обліку як безробітний є намаганням ввести суд в оману. На момент подання позовної заяви до суду у відповідача існувала заборгованість зі сплати аліментів. Подання позивачем позовної заяви, штрафні санкції виконавчої служби, ризик бути оголошеним в розшук, змусили відповідача протягом місяця сплатити всю заборгованість, штрафи та виконавчі збори. Відповідач не заперечував щодо розрахунків виконавчої служби зі сплати аліментів, не оскаржував дій виконавчої служби. 20.06.2023 від представника позивача надійшла заява про зменшення суми заявлених позовних вимог, у зв`язку з тим, що державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] від 07.07.2021 на підставі постанови про накладення штрафу від 06.01.2023 з відповідача (боржника у виконавчому провадженні) було утримано штраф за наявну заборгованість зі сплати аліментів понад два роки в сумі 130675,25грн, а тому сторона позивача зменшує суму позовних вимог на зазначену суму штрафу та просить стягнути з відповідача пеню розмірі 373990,90грн. У судовому засіданні 22.08.2023 представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги на загальну суму 136481,00 грн, надано уточнений письмовий розрахунок заборгованості. У судовому засіданні 22.08.2023 представником відповідача надано письмові пояснення по справі та власний розрахунок заборгованості, відповідно до якого пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дітей становить 134400,00 грн. При цьому, зазначила, що оскільки сума заборгованості за період з червня 2021 року по грудень 2022 року становить 109200,00 грн., згідно із положень ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, відтак, 109200,00 грн. заборгованість - 142735,53 грн штрафу = - 33535,53 грн. Тобто сума пені є від`ємною оскільки відповідач вже виконав свої зобов`язання (штраф) щодо прострочення сплати аліментів стягувачу в повному обсязі. З огляду на що, вважає, що сума пені рівна 0,00 грн. Учасники судового процесу у засідання суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2020 у справі № 761/17893/18 з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500,00грн на кожного з індексацією відповідно до закону щомісячно, починаючи з 15.05.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 12.05.2021 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2020 в частині розміру аліментів змінено, збільшено їх розмір з 2500,00грн щомісячно на кожну дитину до 7000,00грн щомісячно на кожну дитину. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2020 залишено без змін. На виконання вищезазначеної постанови Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 761/17893/18 від 25.05.2021 про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7000,00грн на кожного з індексацією відповідно до закону щомісячно, починаючи з 15.05.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Виконавче провадження з примусового стягнення аліментів за вказаним рішеннями здійснюється Шевченківським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 07.07.2021 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 761/17893/18, виданого 25.05.2021 Шевченківським районним судом м. Києва. Згідно із повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 26.11.2021, станом на 26.11.2021 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 15.05.2018 по 26.11.2021 становить 351200 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 26.11.2021 накладено арешт на все майно боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватноговиконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 351200 грн. 26.11.2021 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 06.01.2023, з посиланням на ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», за невиконанням рішення суду про стягнення аліментів, що призвело до наявної заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 06.01.2023 складає 435585,75грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме, 130675,73 грн. Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 71 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 71 цього Закону). У ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до розрахунків складених державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей боржником [PERSON] за період з 15.05.2018 по 25.01.2023 в рамках виконавчого провадження, станом на 25.01.2023 складала 475785,75 грн. Сплата аліментів відповідачем здійснювалась частково та у лютому 2023 року відповідачем зазначена заборгованість повністю була сплачена. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо складених розрахунків заборгованості по аліментах. Отже, відповідач не у повному обсязі сплачував аліменти на утримання дітей. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дітей, на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував. Підставою для несплати аліментів відповідач зазначає, що з об`єктивних та незалежних від нього обставин, у зв`язку з відсутністю фінансової змоги в силу свого матеріального стану (в тому числі розміру заробітної плати) не мав можливості своєчасно сплачувати аліменти. До того ж, відповідач не звертався до суду з позовом про зміну розміру аліментів, не ставив питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Так, відповідач звертався до суду із заявою про розстрочення сплати заборгованості з аліментів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2022 у задоволені заяви [PERSON] про розстрочення сплати заборгованості за аліментами, відмовлено. Вказана ухвала суду сторонами не оскаржувалася та набрала законної сили. Водночас судом, серед іншого було надано оцінку доводам [PERSON] щодо реєстрації відповідача як безробітного та укладеному 18.10.2021 [PERSON] договору карткового рахунку в ПАТ «Укргазбанк» та 12.10.2021 року ПАТ «Укргазбанк» про надання кредиту позичальнику в сумі 40 000,00 грн. При цьому, відповідач не звертався до суду з позовом про зміну розміру аліментів, не ставив питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. У свою чергу, слід зазначити, що відповідач перебуває у працездатному віці, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати достатню матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Будь-які дані про незадовільний стан здоров`я самого відповідача в матеріалах справи відсутні, як відсутні і дані про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Крім того, суд критично ставиться до посилань сторони відповідача про відсутність у нього доходу, адже відповідачем суду не роз`яснено за які доходи та в якому розмірі він забезпечує у такому випадку навіть власну життєдіяльність. До того ж, отримання відповідачем кредитних коштів від банку є його особистим правом, достовірно не підтверджує його скрутне матеріальне становище. Також, слід зазначити, що розмір заборгованості по аліментах існував досить тривалий час, що свідчить про недобросовісні дії відповідача. Окрім того, перешкоджання позивачем в участі відповідача, як батька, у вихованні та спілкуванні з дітьми грунтуються лише на поясненнях представника відповідача, а також у даному випадку не входить до предмету доказування, оскільки жодним чином не впливає на можливість стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та визначення її розміру. Інші доводи відповідача та його представника не спростовують його вини у несплаті аліментів, та, як наслідок, виникненні заборгованості у зв`язку з їх несплатою. За таких обставин, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей боржником [PERSON] за період з 15.05.2018 по 25.01.2023 в рамках виконавчого провадження, станом на 25.01.2023 складала 475785,75 грн., яка у лютому 2023 року була сплачена відповідачем. У матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували існування спору між стягувачем та боржником з приводу вказаного розміру заборгованості відповідача за аліментами. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:E = (A1 х 1 % х Q1) + (A2 х 1 % х Q2) +……….(An х 1 % х Qn), де: E - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц; постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року № 646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 372/264/15-ц). При цьому суд звертає увагу позивача на те, що заборгованість зі сплати аліментів за певний місяць виникає у перший день місяця, який є наступним за цим місяцем (наприклад, якщо аліменти не були сплачені за травень 2021 року, заборгованість з їх виплати виникає з 01 червня 2021 року). Як убачається, із матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок заборгованості за формулою, визначеною діючим законодавством України, відповідно до вказівок Верховного Суду. Представником позивача у поданому уточненому розрахунку вказано, що пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з травня 2021 року по листопад 2022 року склала 136481,00 грн. Разом з цим, оскільки як зазначалося вище постановою Київського апеляційного суду від 12.05.2021 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2020 в частині розміру аліментів змінено, збільшено їх розмір з 2500,00грн щомісячно на кожну дитину до 7000,00грн щомісячно на кожну дитину, однак, позивач при нарахуванні пені не врахував, що заборгованість зі сплати аліментів у відповідача виникла з 01 червня 2021 року. У зв`язку з цим, суд самостійно провівши розрахунок пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів за період з червня 2021 року по листопад 2022 року, за формулою, визначеною діючим законодавством України, відповідно до вказівок Верховного Суду, встановив, що сума пені за вказаний період становить 134400,00 грн. Водночас, вирішуючи питання щодо розміру неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує приписи абзацу 2 ч.1 ст.196 СК України, відповідно до яких у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 06.01.2023, з посиланням на ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», за невиконанням рішення суду про стягнення аліментів, що призвело до наявної заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 06.01.2023 складає 435585,75грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме, 130675,73 грн. Як вбачається з листа Шевченківського районного відділ державної виконавчої служби міста Києва від 16.06.2023, державним виконавцем на користь стягувача було перераховано 130675,25 грн в якості погашення штрафу, накладеного державним виконавцем за наявну заборгованість зі сплати аліментів понад два роки. Оскільки, як встановлено судом, в порядку ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника в межах виконавчого провадження накладено штраф у розмірі 130675,73 грн., тому розмір пені складає 345110,5 грн (475785,75 грн загальний розмір заборгованості по аліментам за весь період - 130675,25 грн штрафу). Доводи представника відповідача, що сума пені є від`ємною, відповідно відсутня, оскільки 109200,00 грн розмір заборгованості по аліментам за період з червня 2021 по грудень 2022 року - 142735,53 грн штрафу = - 33535,53 грн., суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на вищевикладене не відповідають встановленим обставинам справи. За таких обставин, до стягнення з відповідача підлягає пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 134400 грн, що не суперечить зазначеним вище нормам. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Ураховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку частково задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у сумі 134400,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. А відтак, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial