Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі Відповідач), третя особа (без самостійних вимог) на стороні позивача: Орган опіки та піклування Талалаївської селищної ради про позбавлення батьківських прав. У своєму позові позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. У травні місяці 2021 року сторони розійшлися і стали проживати окремо. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2021 року між сторонами було розірвано шлюб та визначено місце проживання малолітньої дитини з батьком. На даний час дитина проживає з батьком, знаходиться на повному його утриманні та вихованні. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не слідкує за її розвитком, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток, як складову виховання, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному до нормального самоусвідомлення та фактично не бажає навіть зустрічатися з нею. За час окремого проживання, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги, що свідчить про відсутність бажання підтримувати будь-які стосунки з позивачем та своєю донькою. На підставі судового наказу від 07.07.2021 року стягнуто на користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мати дитини - [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, які їй присуджені судом і станом на 01.01.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 57827,44 грн. Дані обставини свідчать про злісне ухилення від виховання дитини матір`ю, без поважних на те причин, свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків. У зв`язку з наведеними обставинами позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно її дитини, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання /а.с. 39/, а згідно ухвали суду від 04 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду /а.с. 72/. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив, заяв та клопотань не надіслала. Представник третьої особи (без самостійних вимог) Орган опіки та піклування Талалаївської селищної ради В`ялий В.О. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника служби, висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини підтримали. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Заочним рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 20.10.2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а також визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] /а.с. 21-23/. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21.02.2023 року, [PERSON] проживає в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та в якому наявні всі необхідні умови для проживання дитини - [PERSON] /а.с. 9/. Згідно судового наказу від 07.07.2021 року, виданого Талалаївським районним судом Чернігівської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 17/. З наданого, заступником начальника Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Притикою І.В. розрахунку слідує, що загальна сума заборгованості по сплаті аліментів згідно судового наказу від 07.07.2021 року станом на 01.01.2023 року становить 57827,44 грн /а.с. 11-13/. За місцем проживання та місцем роботи [PERSON] характеризується добре /а.с. 19, 25/. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У зв`язку з викладеними обставинами, 12 грудня 2022 року Орган опіки та піклування Талалаївської селищної ради Чернігівської області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини ухилилася. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок). Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок). На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 СК України,

Outcome: approved