Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

У липні 2023 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON] , 2019 року народження. Сумісне життя не склалось та на даний час вони проживають окремо. За рішенням суду їх шлюб розірвано. Неповнолітня дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. 14 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на позов та заперечення на позовну заяву. Не погоджуючись з доводами позову, відповідач вказав, що під час переговорів він погодився у добровільному порядку надавати кошти в розмірі 2000 грн. на утримання дитини. Але позивачка на такий розмір категорично не погодилась. Після припинення спільного проживання, позивачка чинити йому перешкоди у побаченнях з дитиною. На даний час він власного житла не має, проживає в квартирі своїх батьків, які є пенсіонерами. У нього важкий моральний та матеріальний стан: не працює та немає доходу, хворіє та постійно проходить обстеження для зясування патології. Тому сплата аліментів у розмірі частини його доходу є непосильною платою для нього через складні життєві обставини. Але погоджується сплачувати аліменти у встановленому законом мінімуму, оскільки утримувати дитину це його обовязок. Просив задоволити позов в частині стягнення аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У задоволенні решти вимог відмовити. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що дитина повністю перебуває на її утриманні. Відповідач лиш кілька днів тому скинув трохи грошей на дитину. Разом з тим, таких кошті замало, оскільки на харчування вона витрачає 3000 грн. на місяць. Також дитина відвідує садочок, тільки на харчування сплатила 840 грн. за 15 днів. У подальшому вона має намір віддати дитину на гуртки. Відповідач молодий чоловік, жодних хвороб не має. Має кошти на своє утримання, відвідує спортзал, керує автомобілем. Відповідач займається неофіційно продажем автомобілів, що підтверджується його сторінкою в соціальній мережі Instagram. Своїх батьків пенсіонерів він не утримує, оскільки його батько ще працює, а мати здає в оренду квартиру. Про ці обставини їй відомо, оскільки вона довгий час проживала з ним. Просила задоволити позов. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечував. Суду пояснив, що зараз постійно проходить обстеження для встановлення діагнозу. Хоч йому не буде встановлюватись інвалідність, але незадовільний стан здоров`я не дозволяє йому влаштуватись на роботу. Його сторінка в мережі Instagram не пов`язана з роботою. Дійсно керує автомобілем, але утримання автомобіля та кошти на своє утримання він знімає вже кілька місяців з кредитної картки. Тому сплачувати аліменти у заявленому розмірі не має можливості. Вказані позивачкою витрати на утримання дитини вважає надуманими та завищеними. Просив задоволити позов відповідно до поданого відзиву. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При розгляді справи судом встановлено, що 04 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст.180 СК України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 10 липня 2023 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відсутність заперечень відповідача щодо заявленого розміру аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Щодо посилань відповідача на те, що він має не задовільний стан здоров`я, суд до уваги не приймає, оскільки відсутній висновок лікарів щодо неможливості відповідачу працювати. Також суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність у нього заробітку та проживання за рахунок кредитних коштів, в тому числі утримання автомобіля, оскільки доказів цим обставинам суду не надано (зокрема, виписка по кредитному рахунку, довідка з банку про рух коштів, наявність заборгованості, її розміру та часу її утворення). Суд враховує обовязок батьків утримувати своїх дітей та надання їм не лише мінімально гарантованого державою мінімуму. У разі наявності спору між батьками щодо участі у вихованні дитини кожного з них, то він має вирішуватись у встановленому законом порядку, та не впливати на утримання дитини. Відповідач є молодим чоловіком, працездатного віку, жодного медичного висновку щодо неможливості працювати на час вирішення спору немає, тому позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі частини доходу відповідача суд не вважає надмірними та не такими, що не зможе сплачувати відповідач. Інших осіб на утриманні він не має, його батьки є пенсіонерами та отримують пенсію. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved