Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. В позовній заяві вказує, що він познайомився з відповідачкою в січні 2017 року. При цьому, їхні відносини носили фактично шлюбний характер. 09.01.2023 року на-родилась їхня спільна донька, яка через незареєстрований шлюб між ним та відпо-відачкою, була зареєстрована як [PERSON] . Станом на мо-мент подачі позову, відносини між ним та відповідачкою зіпсувались, а тому остання почала заперечувати що позивач є фактичним батьком [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати [PERSON] , РНО КПП 2976615831, українця, громадянина України, батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , українка, громадянка України. Також позивач просить зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис №177 від 02.02.2023 року, про народження [PERSON] , [INFO] , а саме: у рядку «батько» зазначити батьком грома-дянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , виключивши відомості про громадянина України [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.06.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. 24.07.2023 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав клопотання, згідно яко-го просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному об-сязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Поштовим відправ-ленням подала заяву, згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Відділу дер-жавної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в пов-ному обсязі з наступних підстав. Так судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.02.2023 року вбача-ється, що [PERSON] народилась [INFO] у м. Чернів-ці, а її батьком вказаний [PERSON] , громадянин України. Крім того, до матеріалів справи долучені спільні фотографії позивача та відпові-дачки під час вагітності останньої, а також після народження дитини. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступних норм права. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагаль-ності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик на-стання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України). Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наяв-ності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин дер-жава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України Законом № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ди-тина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має пра-во на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрун-туються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомо-сті, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень прова-диться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини запи-суються за її вказівкою. Пунктами 4-6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження ди-тини. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи за-перечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові ма-тері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 вищеза-значеної постанови). До суду необхідно надати докази, що підтверджують батьківство відповідача. До-казами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд вста-новлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встанов-люються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або ре-чових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьків-ства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Верховним Судом було роз`яснено, що для встановлення батьківства правове зна-чення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька ди-тини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її вихо-вання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц). Тобто, предметом доказування у справах про визнання батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Так, батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності. Крім того, факт того, що позивач є батьком дитини не заперечувався відповідач-кою, яка визнала позовні вимоги, а тому згідно з ч.1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України такий факт не підлягає доказуванню. Враховуючи викладене та той факт, що відповідачка будь-яких доказів на предмет спростування вказаних у позовній заяві обставин не надала, долучені фотографії участі позивача у житті дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки такі ґрунтуються на вимогах закону. Таким чином визнання батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , є необхідним для її повноцінного та гармонійного фізичного, духовного та морального розвитку. Крім того, встановлення факту батьківства біологічного батька по відношенню до дитини та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини - є необхідним для правового закріплення прав та обов`язків батька, що насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року (із відповідними змінами), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до зако-нодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно вимог п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивіль-ного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юсти-ції України № 96/5 від 12.01.2011, рішення суду про визнання батьківства (материн-ства), у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного ста-ну, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II цих Правил на підставі рішення суду про ви-знання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відо-мості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішен-ні суду. Згідно положень ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, ст.ст.121, 125, 126, 128, 130, 134, 135 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved