Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого покликається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2016 року, є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід від тимчасових заробітків, є працездатним, інших утриманців не має. У зв`язку з чим, [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) на кожну дитину, окремо, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Клопотання, процесуальні дії у справі. 17.04.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] надіслала до суду письмову заяву, якою підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі; просить суд розглянути справу без її присутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився; представник відповідача адвокат Оніщук М.А. у відзиві на позов заявлені вимоги визнала частково, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем не заперечує стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, окремо до досягнення дітьми повноліття; просить розглянути справу без її присутності та присутності відповідача [PERSON] . Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 03.02.2017 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.05.2018 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] Відповідно до довідки від 09.08.2023 року за №564, виданої старостинським округом №2 Соснівської селищної ради Рівненського району Рівненської області [PERSON] , [INFO] , на території Соснівської селищної ради він не працює, трудової книжки немає, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у власності немає. Згідно довідки Березнівського управління Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості Рівненського ОЦЗ від 09.08.2023 року за №299, [PERSON] , [INFO] станом на 09.08.2023 року на обліку в Березнівському управлінні Рівненської філії Рівненського ОЦЗ та інших центрах зайнятості України не перебуває. Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію\~ратифіковано Законом\~№475/97-ВР\~від 17.07.1997\~року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей, а тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, які мають право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працювати та виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дітей; доказів, які підтверджують його непрацездатність, інвалідність, незадовільний стан здоров`я, що унеможливлює виконання обов`язку по утриманню дітей, наявність інших утриманців суду не представлено. Ті обставини, що відповідач офіціно не працевлаштований та не перебуває на обліку в центрах зайнятсті не є свідченням неможливості отримувати дохід та утримаувати синів шляхом сплати аліментів у розмірі, що визначила позивач. Враховуючи вищевикладені обставини, вік дітей та їх потреби, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) на кожну дитину окремо, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved