Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.07.2021 р. сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1540. За час спільного проживання у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , який проживає із позивачем. Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що з народженням сина ситуація в родині сторін суттєво погіршилася. Відповідач не приділяв достатньої уваги позивачу та їх спільній дитині, не допомагав вирішувати звичайні побутові проблеми, належним чином не утримував родину матеріально. Позивач зазначає, що вона фактично самостійно займалася і займається доглядом малолітньої дитини та вирішенням інших сімейних питань. Відповідач з початку 2022 року систематично вчиняв домашнє насильство над позивачем як фізичного, так і психологічного характеру, у зв`язку з чим з травня 2023 року позивач була вимушена змінити місце проживання разом із своїм малолітнім сином. Відповідач повністю самоусунувся від виконання ролі чоловіка та батька по відношенню до сина, адже не бажає ніде працевлаштовуватися для забезпечення потреб своєї дитини. Крім того, як зазначає позивач, їй стало відомо, що відповідач має неповернуті кредитні зобов`язання, про які їй тривалий час не було відомо, що підриває довіру до відповідача, ставить під сумнів його повагу до сімейних цінностей. Між сторонами давно зникло взаєморозуміння і взаємоповага, факти інтенсивних сварок стали звичним явищем, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Постійні сварки з дріб`язкових питань здійснюють негативний вплив на емоційний стан позивача та її здоров`я, у зв`язку із чим сторони стали рідко спілкуватися, живуть окремими життями, спільного господарства не ведуть. Відповідач дозволяє собі вчиняти сварки в присутності дитини, що негативно впливає на її психологічний стан. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, яка фактично припинила своє існування. Позивач вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Примирення і збереження шлюбу між сторонами неможливе, а тому просить розірвати шлюб Надання судом строку на примирення буде лише марною тратою часу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 13.07.2023 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом достовірно встановлено, що 14.07.2021 р. сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1540. За час спільного проживання у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , який проживає із позивачем. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду (ВС/КЦС, № 761/33261/16-ц, 26.11.18). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до збереження шлюбних відносин не допускається. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення для справи. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved