Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] [NUMBER] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ; адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1996 року по 14 жовтня 2013 року. Від шлюбу вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після припинення між батьками шлюбних відносин обидві доньки залишилися проживати разом з нею та перебували на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку приймати участь в утриманні дітей відмовився, тому, вона вимушена була звернутися до суду за стягненням з нього аліментів на дітей. За рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2017 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 28 липня 2017 року і до повноліття дитини, тобто, до [INFO] та на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 28 липня 2017 року і до закінчення нею навчання, тобто, до 31 грудня 2017 року. На даний час донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. Вона зареєстрована та постійно проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо. Закінчивши школу та отримавши атестат про повну загальну середню освіту, донька [PERSON] поступила на навчання до Інституту сучасного мистецтва, Національної академії керівних кадрів культури і мистецтва. На даний час дочка є здобувачем вищої освіти ІІ курсу денної форми освіти за освітнім рівнем «бакалавр», спеціальність 024 «Хореографія» Інституту сучасного мистецтва Національної академії керівних кадрів культури і мистецтва. Навчається за рахунок коштів державного бюджету. Термін закінчення навчання 30.06.2026 року. Вказує. Зо навчаючись на денній формі, донька [PERSON] позбавлена можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток, сплачувати за книжки, проїзд та додаткові витрати на навчання. На даний час донька не має свого доходу, має тільки матеріальну допомогу від матері, тому, потребує і матеріальної підтримки (допомоги) з боку батька. Позивач зазначає, що їй важко самостійно забезпечувати дочку всім необхідним, оскільки, окрім матеріальної допомоги доньки на навчання, вона несе інші фінансові витрати на її утримання (придбання продуктів харчування, одягу доньки, підручників та канцелярських товарів, комп`ютерних приладів та аксесуарів, засобів особистої гігієни, несе витрати на громадський транспорт, сплачує комунальні послуги). Позивач вказує, що вона має 2 групу інвалідності з 26 жовтня 2018 року, що підтверджується довідкою Обласної МСЕК № 2, в зв`язку з цим вона несе додаткові фінансові витрати на придбання ліків та дорого вартісне своє обстеження. Вона працює, однак, дохід не вистачає одночасно і на лікування і на утримання дочки. Дочка продовжує навчання і вона потребує допомоги і від батька теж, оскільки, обов`язок по утриманню дитини виникає у обох батьків. З настанням повноліття доньки [PERSON] батько припинив сплачувати аліменти по рішенню суду, добровільної допомоги на утримання доньки не надає, хоча, має таку можливість. На прохання позивачки матеріально підтримувати доньку, яка навчається, останній повідомив, що позивачка може розраховувати тільки на аліменти, які будуть стягнуті на підставі судового рішення. Відповідач є особою працездатного віку, може працювати та отримувати дохід, не є інвалідом та на утриманні немає непрацездатних батьків, не страждає захворюваннями, які б обмежували його працездатність, тож має змогу та можливість надавати своєї доньки матеріальну допомогу до закінчення її навчання. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання, а саме 30.06.2026 року, але не більше ніж до досягнення доньки 23-х річного віку. 24 липня 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання надала клопотання, в якому зазначила, що просить справу розглядати за її відсутності. Також зазначила, що позові підтримує та просить його задоволити. Також зазначила, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім того, виклик відповідача у судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. А тому, суд вважає, що з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, просить його задоволити. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , в графі «батько» вказаний [PERSON] . Відповідно до Довідки № 533 від 29.06.2023 року, виданої директором Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв Кулиняк Михайлом, [PERSON] є здобувачем вищої освіти ІІ курсу денної форми здобуття освіти за освітнім рівнем «бакалавр», спеціальності 024 «Хореографія» Інституту сучасного мистецтва, Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв державної форми власності IV рівня акредитації. Навчається за рахунок коштів державного бюджету з 05.09.2022 року. Наказ № 192-с від 05.09.2022 року. Вступив до НАКККіМ 05.09.2022 року, закінчує навчання 30.06.2026 року. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України установлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3від 15травня 2006року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Оскільки, [PERSON] навчається на денній формі навчання, вона об`єктивно позбавлена можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що вона повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті. І, враховуючи, що вона на даний час не спроможна себе забезпечити, саме на батьків покладається такий обов`язок. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина сторін, який навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Але, враховуючи те, що донька [PERSON] є дієздатною, то аліменти мають бути стягнути на її користь, а не на інших осіб, користь, в тому числі, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18. Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до с. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до закінчення його навчання, тобто до 30 червня 2025 року. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved