Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

В березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просив скасувати заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку, тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 81225, зареєстровано:27.07.2004 року 12:29:35 за № 81225 реєстратором: Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: повідомлення, б/н, Приватний нотаріус Дідок В.В., об?єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер: 7429167KIEV45, архівна дата: 20.10.2000, дата виникнення: 04.04.1997, № реєстра: 83601-2090, внутр. №7B012A352BF14429523D, комментарий: с.75-1. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є повноправним власником вказаного житлового будинку. Маючи намір його продати позивачу стало відомо, що на даному житловому будинку наявне зареєстроване обтяження. Представник позивача зверталася до Бориспільської районної державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Дідок В.В. з метою з`ясування підстав обтяження та з питанням про зняття арешту з майна. Проте, отримала відповідь, що довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються на обґрунтовану письмову вимогу суду. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.36). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2023 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.56). Представник позивача в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.49). Представник Другої Бориспільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства (а.с.54). Третя особа в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва від 15 червня 2001 року, зареєстрованого за №1038, виданого державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Київської області Сіпко Л.М. (а.с.10). Згідно довідки Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» №19937 від 17 грудня 2020 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.28). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.29 зворот) на житловий будинок [ADDRESS] 27 липня 2004 року Бориспільською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону (архівний запис), реєстраційний номер 81225. Підстава обтяження: повідомлення, б/н, приватний нотаріус Дідок В.В., власник [PERSON] . Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. З копії повідомлення Інвестиційного відділення АБ «Інко» від 6 грудня 1993 року №1028/1, вбачається, що [PERSON] погасив заборгованість відповідно до договору іпотеки (а.с.66). Також в даному повідомленні адміністрація Інвестиційного відділення АБ «Інко» просила зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS] . На підставі наведеного суд приходить до висновку, що на даний час підстави для накладення арешту на вищевказаний житловий будинок відсутні. Наявний арешт порушує права [PERSON] , так як він не має можливості реалізувати свої права, як власник. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, яке належить на праві власності [PERSON] . Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved