Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Департамент служб у справах дітей звернувся в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що малолітня дитина [PERSON] перебуває на первинному обліку Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей ХМР як дитина, позбавлена батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2019 року від батька [PERSON] було відібрано дитину [PERSON] без позбавлення його батьківських прав та стягнуто аліменти на її утримання. Рішенням виконавчого комітету ХМР малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 27.04.2018 року по 21.05.2019 року [PERSON] перебувала у КЗ "Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" служби у справах дітей ХОДА. В подальшому [PERSON] була влаштована до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Прийомні батьки забезпечують дитину матеріально, піклуються про її фізичний розвиток, забезпечують реалізацію права дитини на здобуття освіти. З моменту влаштування дитини до прийомної сім`ї та по момент звернення з позовом до суду відповідач жодного разу не відвідував дитину, не телефонував, не передавав подарунки через третіх осіб та не цікавився долею та справами дитини. Головним питанням при розгляді справи про відібрання дитини від батька, було неналежне виконання батьком своїх обов`язків, вживання ним наркотичних засобів. Відповідач був засуджений до позбавлення волі з умовним строком. На даний час ситуація не змінилась. Відповідач не скористався своїм правом та не звернувся до суду з заявою про повернення дитини. Відповідач не йде на контакт з позивачем, в зв`язку з чим позивач не може надати висновок про батьківський потенціал відповідача та спроможність забезпечити всебічний розвиток дитини. На комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за результатами розгляду комісія визнала за доцільне позбавлення батьківських прав. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 року відкладено підготовче судове засідання та доручено начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», вручити відповідачу [PERSON] , [INFO] , який перебуває в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», повістку, копію позовної заяви та копії документів, що додані до неї, про що відібрати розписку, а також відібрати письмові пояснення щодо позову, з`ясувати чи бажає він брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.12.2022 року вказану цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2023 року вказані матеріали цивільної справи № 641/1079/20 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.03.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить проводити судове засідання без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації, та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 13.01.2011 року ВДРАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2019 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відібрано від матері [PERSON] та батька [PERSON] . Цим же рішенням стягнуто з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на час перебування їх у державному закладі, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 05.06.2018 року. З копії рішення № 145 від 27.03.2019 року Виконавчого комітету ХМР встановлено, що [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З копії розпорядження № 104 від 21.05.2019 року Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області встановлено, що [PERSON] влаштовано до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] з 21.05.2019 року. З копії листа № 01-29/961 від 03.12.2019 року Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області встановлено, що [PERSON] жодного разу не звертався до служби з питання щодо відвідування доньки [PERSON] , [INFO] . Прийомні батьки дитини також повідомили, що [PERSON] не цікавиться долею доньки, жодного разу не телефонував, не приїжджав. Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] . З копії листа № 1082 від 21.11.2019 року Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Київського району м. Харкова встановлено, що до смерті матері, [PERSON] , дитина виховувалася в родині, яка перебувала у Центрі на обліку сімей, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх обов`язків, вживання ними наркотичних засобів. [PERSON] був засуджений до позбавлення волі з умовним строком. З метою проведення роботи щодо повернення малолітньої [PERSON] на виховання до родини після смерті матері, фахівці центру неодноразово відвідували місце проживання [PERSON] , двері ніхто не відчиняв. На залишені записки з проханням з`явитися до центру, [PERSON] не відгукнувся і на теперішній час за допомогою до центру не звертався. Встановити контакт з [PERSON] в телефонному режимі теж не вдалося. Враховуючи стиль життя [PERSON] у минулому та існуючу інформацію про нього у теперішній час, ЦСССДМ не може позитивно характеризувати його, що дозволило б повернути малолітню дитину на виховання та спільне проживання до батька. З копії листа № 03-22-11/20 від 03.01.2020 року ДУ "Харківський слідчий ізолятор" встановлено, що [PERSON] утримується в установі з 07.08.2019 року. З копії листа № 12/12-20553/Бл від 01.12.2021 року ДУ "Харківський слідчий ізолятор" встановлено, що [PERSON] 06.10.2021 року був звільнений по кінцю строку відбування покарання. З копії заяви [PERSON] , написаної в присутності прийомних батьків [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що вона не заперечує проти позбавлення її батька [PERSON] батьківських прав. Також зазначає, що він на контакт з нею не йде та її долею не цікавиться. Матеріали справи містять копію заяви [PERSON] , в якій остання зазначає, що за період часу перебування дитини [PERSON] в їх сім`ї з 19.05.2019 року ніхто з її рідних долею дитини не цікавиться, на контакт не виходять, зв`язку з ними не було. З письмових пояснень представника Департаменту служб у справах дітей ХМР Оганової В.В. встановлено, що [PERSON] не звертався до Департаменту служб з питання щодо місця знаходження малолітньої дочки, її долі, можливості повернути на виховання в сім`ю. До пояснень додано витяг з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради № 1 від 14.01.2020 року, з якого встановлено, що комісія вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що батько [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] байдужий до життя, здоров`я та розвитку своєї дитини, не зустрічається з донькою, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved