Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

20 червня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису № 12825 від 27.11.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення заборгованості у розмірі 12 840,54 грн таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки стягувачем не було надіслано на адресу боржника вимогу про погашення простроченої заборгованості із зазначенням суми погашення, та не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні. Таким чином відповідач позбавив можливості боржника добровільно виконати вимогу, яку б останній міг отримати. Вважає, що відомості про отримання претензії про наявність боргу не згадуються нотаріусом у виконавчому написі, тобто він вчинений нотаріусом 27.11.2019 року без дотримання строку, що є порушенням законодавства. Вказує, що наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою, оскільки позивач жодних грошових, кредитних коштів від відповідача не отримував, правова природа та підстави нарахування заборгованості позивачу не відомі. Посилання на заборгованість у розмірі 12 840,54 гривень, яку нарахував нотаріус, не підтверджується жодними доказами. Відтак, на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не переконався в безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а також вчинив виконавчий напис за відсутність необхідних документів, передбачених Переліком документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Неотримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором та вчиненням виконавчого напису позбавило можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Зазначає, що нотаріусом за відсутності будь-яких правових підстав, стягнуто з боржника плату за вчинення виконавчого напису та включено його в розмір заборгованості за кредитним договором. Крім цього, виконавчий напис вчинений нотаріусом без дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, що у свою чергу є порушенням законодавства. 18 липня 2023 року до суду надійшли клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді та про визнання позовних вимог (а.с. 31). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2023 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Позивач, [PERSON] та його представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак остання подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити в повному обсязі. Проти врегулювання спору за участю судді заперечує. Представник відповідача, ТОВ «Фінансова компанія управління активами», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяви про визнання позову у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Треті особи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О. М. та представник Кобеляцького ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомляли. Заяв про відкладення розгляду справи та письмових пояснень по суті позову не подавали. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч .4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем на підставі статті 87 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12825, про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору відступлення права вимоги №20140730-Г від 30 липня 2014 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (пошта) № 367/7236CLCPS від 02 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] . Заборгованість пропонують стягнути за період з 29.07.2014 року по 21.10.2019 року включно у розмірі: 4803,01 грн заборгованість за тілом кредиту; 872,33 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 7015,20 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн плату на вчинення виконавчого напису, а всього в сумі 12 840,54 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного з дня його вчинення (а.с. 12). 05 листопада 2021 року головним державним виконавцем Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Даценко В. В. на підставі заяви стягувача про примусове виконання відкрито виконавче провадження № 67386466, про що винесено постанову про стягнення з боржника заборгованості в сумі 12 840,54 грн (а.с. 6). У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Кобеляцького відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Даценко В. В. 08.11.2021 року винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору. Крім цього, виконавцем винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, а також постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с. 7-10). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону «Про нотаріат»). Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) ори- гінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. При цьому, ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» суд у такому спорі повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року у справі №674/918/17). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що [PERSON] має безспірну заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами», за кредитним договором № 367/7236CLCPS від 02.11.2012 року. Надані відповідачем виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відмітною стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 367/7236CLCPS від 02.11.2012 року, копія Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 року разом з реєстром заборгованості (а.с. 33-56) не свідчить про безспірність заборгованості та її існування як такої на момент вчинення виконавчого напису. За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису дійсно належним чином переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з [PERSON] за спірним виконавчим написом, зокрема належним чином завірений кредитний договір, з відміткою про його нотаріальне посвідчення, а також про належне повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а також про розмір заборгованості та термін її сплати, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 12825, вчиненого 27.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. Таким чином, враховуючи викладені обставини, а також з урахуванням заяви відповідача про визнання позову, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, то із відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір». При цьому, оскільки представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з нього необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, передбаченого законом, а інші 50 відсотків - компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Outcome: approved