Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

24.04.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 53\~039 грн. 83 коп.; витрати на експертні послуги, що склали 4800,00 грн., та витрати за послуги направлення поштової кореспонденції, що склали 50,00 грн. судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.02.2023 року в м. Дніпро на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Старокозацька Паторжинського та Виконкомівська, відбулось ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля ЗАЗ «SEANS», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.03.2023 року у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення. 27.03.2023 року він позивач звернувся до судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. для підготовки висновку визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу. 27.03.2023 року відповідачу надіслано лист-повідомлення про дату, час та місце огляду пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується фіскальним чеком №215600426655 про сплату за відправку рекомендованого пріоритетного листа. 03.04.2023 року було проведено огляд транспортного засобу за участю відповідача, під час якого він погодився з переліком пошкоджених після ДТП складових автомобіля, потребуючих ремонту, за результатами якого судовим експертом було складено висновок №9543 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 13.04.2023 року, яким визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 53039,83 грн., яку він - позивач просить стягнути з відповідача. Окрім цього, позивач просить стягнути понесені витрати на експертні послуги, що склали 4800,00 грн., та витрати на поштову кореспонденцію в розмірі 50,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023 року цивільну справу для розгляду передано в провадження судді Кудрявцевої Т.О. Ухвалою судді від 27.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками до неї, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Розглянувши\~справу,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позову,\~з таких\~підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11.02.2023 року о 20 год. 50 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Старокозацька Паторжинського та Виконкомівська в м. Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля ЗАЗ «SEANS», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20.09.2022 року власником транспортного засобу марки ЗАЗ «SEANS», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.03.2023 року у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення. Згідно зі ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст.\~ст. 82 ЦПК України\~ці обставини не підлягають доказуванню. 27.03.2023\~року позивач\~звернувся до\~судового експерта-автотоварознавця\~Крутінь В.І.\~для підготовки\~висновку визначення\~вартості матеріального\~збитку колісного транспортного засобу. Відповідно до висновку №9543 судового експерта автотоварознавця Крутінь В.І., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки ЗАЗ «SEANS», д.н.з. [NUMBER] , складає 53039,83 грн. Відповідно до ч. 1 ст. ст.1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст.\~1192\~ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч. 1 ст. 1192 ЦК України) і може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Потерпілому, як кредитору, належить право вимоги як в деліктному так і договірному видах зобов`язань. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194\~ЦК України підстав. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності правова позиція ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року). Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України). Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем в судовому засіданні надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася за вини відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. \~Оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~сума завданої\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди шкоди,\~яка становить\~53\~039\~грн.\~83\~коп.\~Крім того,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню витрати, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а саме витрати на експертні послуги, що склали 4\~800 грн. 00 коп., та витрати на направлення поштової кореспонденції в розмірі 50 грн. 00 коп., що відповідає положенням ст.22 ЦК України. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано, При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved