Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Позивач ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.12.2020 між ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» та [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна № 6, відповідно до якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування офісне приміщення № 323 та складське приміщення в майновому комплексі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони договору погодили, що розмір щомісячної орендної плати становитиме 3888,10 грн. (197,00 грн. /кв.м площі приміщення, площа якого дорівнює 17,3 кв.м, 40,00грн/кв.м за складське приміщення, площа якого складає 12,0 кв.м). 01.07.2021 сторони продовжили строк оренди до 31.12.2021 на попередніх умовах уклавши Додаток №2 до Договору №6. У подальшому, 28.10.2021 сторони уклали Додаткову угоду до Договору №6, якою погодили збільшення розміру орендної ставки з 01.11.2021. Відповідно орендна ставка для офісного приміщення №323 була встановлена у розмірі 249,00 грн./ кв.м, а для складського приміщення 40,00грн/ кв.м. Таким чином, розмір орендної плати за один календарний місяць за договором №6 з 01.11.2021 складав - 4787,70 грн. 30.11.2021 відповідач повернув позивачу офісне приміщення №323, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі приміщення, залишивши в оренді склад площею 12,0 кв.м (додаток №4 до договору №6). 31.12.2021 відповідач повернув складське приміщення, про що свідчить акт прийому-передачі приміщення від 31.12.2021. 31.12.2021 між ТОВ "ЕСО-Автотехнікс" та [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна № 67, відповідно до якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування офісне приміщення № 316 площею 18,5 кв.м та три складські приміщення загальною площею 32,0 кв.м, на строк до 31.03.2021. Сторони договору погодили, орендні ставки: за офісне приміщення 249,00грн/кв.м, за складські приміщення: 78грн/кв.м за склад площею 10кв.м та 40,00грн/кв.м за склади площею 22,0кв.м (додаток №1 до договору №67). Таким чином розмір орендної плати за договором № 67 складав 6266,50 грн на місяць. Орендовані за договором №67 приміщення були в користуванні відповідача з 01.01.2022 по 31.03.2022, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі приміщень, які є невід`ємною частиною договору №67. При укладанні зазначених договорів сторони погодили, що до складу орендної плати не входить плата за спожиті комунальні послуги, послуги з утримання приміщень та інші витрати, пов`язані з використанням приміщень, які підлягають компенсації орендарем окремо в порядку, визначеному пунктами 5.8., 5.9., 5.11 Договору. Відповідач свої зобов`язання за договорами оренди нерухомого майна № 6 від 31.12.2020 та №67 від 31.12.2021 виконував не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 96726,87 грн, яка складається з: суми основного боргу - 32561,97 грн, пені - 4262,07 грн, 3% річних - 759,78 грн; інфляційних втрат - 2461,35 грн, штрафу за несплату орендних платежів більше одного місяця - 56681,70 грн. У зв`язку з чим ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» просить суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся. При цьому, 17.08.2023 представник позивача на електронну пошту суду надіслав заяву, у якій просив суд провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31.12.2020 ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» (далі по справі - позивач, орендодавець) та [PERSON] (далі по справі - відповідач, орендар) уклали договір оренди нерухомого майна № 6, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) на передбачений цим договором строк оренди приміщення. Місцезнаходження приміщень визначено згідно з додатком до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. Відповідно до додатку № 1 до Договору оренди нежитлових приміщень № 6, орендодавець передав орендареві у користування офіс № 323, літ. "А", площею 17,30 кв.м, та склад на 2 поверсі літ. «Б», площею 12,00 кв.м у майновому комплексі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Днем початку оренди є 01.01.2021, а днем її закінчення - 30.06.2021, що підтверджується актом прийому - передачі приміщення від 01.01.2021. Сторони договору погодили, що розмір щомісячної орендної плати становитиме 3888,10 грн. (197,00 грн. /кв.м площі приміщення, площа якого дорівнює 17,3 кв.м, 40,00грн/кв.м за складське приміщення, площа якого складає 12,0 кв.м). 01.07.2021 сторони продовжили строк оренди до 31.12.2021 на попередніх умовах уклавши Додаток №2 до Договору №6. У подальшому, 28.10.2021 сторони уклали Додаткову угоду до Договору №6, якою погодили збільшення розміру орендної ставки з 01.11.2021. Відповідно орендна ставка для офісного приміщення №323 була встановлена у розмірі 249,00 грн./ кв.м, а для складського приміщення 40,00грн/ кв.м. Таким чином, розмір орендної плати за один календарний місяць за договором №6 з 01.11.2021 складав - 4787,70 грн. Крім того, 31.12.2021 між сторонами було укладено договір оренди нерухомого майна № 67, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) на передбачений цим договором строк оренди приміщення. Місцезнаходження приміщень визначено згідно з додатком до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. Відповідно до додатку № 1 до Договору оренди нерухомого майна № 67, орендодавець передав орендареві у користування офіс № 316, літ. "А", площею 18,50 кв.м та три складські приміщення: склад на 2 поверсі літ. «Б» площею 12,00кв.м, склад на 1 поверсі літ. «А» площею 10,00кв.м, склад на 1 поверсі літ. «В» площею 10,00кв.м у майновому комплексі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Днем початку оренди є 01.01.2022, а днем її закінчення - 31.03.2022. Сторони договору погодили, орендні ставки: за офісне приміщення 249,00грн/кв.м, за складські приміщення: 78грн/кв.м за склад площею 10кв.м та 40,00грн/кв.м за склади площею 22,0кв.м (додаток №1 до договору №67). Таким чином розмір орендної плати за договором № 67 складав 6266,50 грн на місяць. Пунктом 4.2 договорів оренди нерухомого майна №6 від 31.12.2020 та № 67 від 31.12.2021 передбачено, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну (строку) дії цього договору письмово не заявить про намір його припинити або змінити, цей договір щоразу автоматично продовжується на наступні 6 місяців, але не більше 1 календарного року та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. За приписами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 5 ст. 762 ЦК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату. Пунктами 5.2 договорів оренди нерухомого майна, передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно, не пізніше 25-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю. Відповідно до п. 5.6 договорів оренди нерухомого майна, нарахування орендної плати починається від дня підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання приміщень та припиняється з дати підписання сторонами акта повернення приміщень. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Пунктом 7.2. договорів закріплено обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші передбачені цим Договором платежі. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] свої зобов`язання за договорами оренди нерухомого майна №6 від 31.12.2020 та № 67 від 31.12.2021 виконував не належним чином, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість зі сплати щомісячних орендних платежів у сумі 32561,97 грн. [PERSON] погодився з існуванням вказаної суми заборгованості, що підтверджується підписом відповідача в Актах прийому-передачі приміщень від 31.12.2021 та від 31.03.2022. За таких обставин, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості наданий позивачем, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Доказів повної або часткової сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано. Доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Штрафом є неустойка. Згідно з п. 10.2 договорів оренди нерухомого майна №6 від 31.12.2020 та № 67 від 31.12.2021 у разі прострочення строку внесення орендної плати та/або будь-яких інших передбачених цими договорами платежів, орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до п. 10.3 договору оренди № 6 від 31.12.2020, у разі несплати орендної плати більше одного місяця - додатково до сплати пені сплатити на користь орендодавця штраф у розмірі місячної орендної плати, передбаченої цим договором. У зв`язку з простроченням [PERSON] виконання зобов`язань за договорами оренди нерухомого майна №6 від 31.12.2020 та № 67 від 31.12.2021 позивачем нараховано пеню у сумі 4262,07грн. та штраф у сумі 56681,70 грн. Водночас, слід зазначити, що у частині вимог про стягнення з відповідача штрафу за прострочення виконання зобов`язання за договором № 67 від 31.12.2021, що складає 12533,00грн заявленого відповідно до п. 10.3 зазначеного Договору оренди № 67, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки відповідних умов щодо нарахування штрафу у розмірі місячної орендної плати у разі несплати орендної плати більше одного місяця, зазначений договір оренди майна не містить. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16). Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку, який не спростований відповідачем, втрати ТОВ "ЕСО-Автотехнікс" від інфляції становлять 2461,35 грн., 3% річних - 759,78 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами оренди нерухомого майна №6 від 31.12.2020 та № 67 від 31.12.2021 у сумі 32561,97 грн, пеня у сумі 4262,07 грн, інфляційні втрати у сумі 2461,35 грн, 3% річних у розмірі 759,78 грн, штраф за прострочення виконання зобов`язання за договором № 6 від 31.12.2020 у сумі 47282,04 грн. Врешті заявлених позовних вимог, слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №20/02/2023-1ПД від 20.02.2023, укладений між ТОВ "ЕСО-Автотехнікс" та адвокатом Спиридоновим О.В.; додаткова угода від 20.02.2023; опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги №20/02/2023-1ПД від 20.02.2023 та платіжна інструкція від 23.02.2023. Пунктом 1.1 додаткової угоди від 20.02.2023 встановлено, що розмір винагороди за надання послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги №20/02/2023-1ПД від 20.02.2023, а саме: вивчення та аналіз документів, чинного законодавства України, яким врегульовані спірні правовідносини, процесуальних підстав, судової практики Верховного Суду, підготовку та подання до суду позовної заяви, становить 12000,00 грн. Вказана сума погоджена та сплачена позивачем, що підтверджується описом наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги, а також платіжною інструкцією від 23.02.2023. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: partial