Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказував, що з 29 березня 2002 року і по 07 березня 2023 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .. В період шлюбу 06 грудня 2005 року він з відповідачем на підставі договору довічного утримання придбали житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на те, що договір довічного утримання був оформлений на ім`я відповідача, то позивач все одно завжди вважав вказаний житловий будинок спільною власністю подружжя, оскільки зобов`язання за договором вони приймали спільно. Крім того, після смерті відчужувача [PERSON] позивач зареєстрував своє місце проживання у набутому житловому будинку. В подальшому позивач за спільні кошти з відповідачем здійснив будівництво господарських будівель та споруд. Вказане майно, на переконання позивача, є спільною сумісною власністю подружжя, набуте за час шлюбу, але відповідач не бажає в добровільному порядку укласти нотаріально посвідчений договір про поділ майна, що й змусило його звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою від 16 червня 2023 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду у підготовчому провадженні. В межах строку на подання відзиву представником відповідача [PERSON] подано відзив від 27 липня 2023 року, в якому зазначено, що відповідач визнає обставини позовної заяви та визнає позовні вимоги. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, але його представник [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, не заперечувала проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, але її представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та участі відповідача [PERSON] , вказував, що позовні вимоги він та відповідач визнають, та не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись із відзивом та заявою представника відповідача [PERSON] про визнання позову, та перевіривши повноваження представника, суд приходить до висновку, що така заява не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, оскільки подана представником, який має на це повноваження. Від так, визнання представником відповідача позову не порушує права відповідача [PERSON] , свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог. В судовому засіданні, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Спірним майном є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрований з 19 грудня 2005 року на праві власності в цілому за відповідачем [PERSON] на підставі договору довічного утримання серії ВСК №255341, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Готаренко С.Л. 06 грудня 2005 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 333781958 від 29 травня 2023 року та копією вказаного договору. Згідно з технічним паспортом, виготовленим ФОП [PERSON] станом на 24 травня 2023 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а1», загальною площею 84,80 кв., житловою площею 37,30 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами: літньою кухнею літ. «В», з тамбуром літ. «в», та погребом літ. «вп», сараєм літ. «В1», сараєм літ. «Д», сараєм літ. «Є», альтанкою літ. «Ж», навісом літ. «К», гаражем літ. «М», сараєм літ. «Н», душем літ. «Д», вбиральнею літ. «П», альтанкою літ. «Р», свердловиною літ. «К», вигрібною ямою літ. «Я», воротами з хвірткою №1, огорожею №2, хвірткою №3, огорожею 4-6. В період часу, з 29 березня 2002 року, [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 29 березня 2002 року відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 лютого 2023 року в цивільній справі №630/517/22, яке набрало законної сили 07 березня 2023 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжі. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Набуття подружжям [PERSON] права власності на спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відбулось в період шлюбу. Таким чином, обсяг спільно нажитого подружжям майна, наявного на час розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в позові наголошує на тому, що спірний житловий будинок був придбаний подружжям спільно у 2005 році, після чого були проведені будівельні роботи в будинку з метою покращення житлових умов, та збудовані нові господарські будівлі та споруди. Відповідач [PERSON] обставини позову визнала, про що вказав її представник у поданій ним письмовій заяві та відзиві. Таким чином, суд вважає встановленими ті факти, що спірний житловий будинок був придбаний сторонами в період шлюбу за рахунок спільної праці, та в інтересах сім`ї, а від так цей будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно зі ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки відповідачем [PERSON] визнані позовні вимоги в цілому, суд визнає спірний житловий будинок таким, що належить сторонам в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному. Тому суд задовольняє позов в повному обсязі. Одночасно з цим, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті. Так, позивачем [PERSON] при зверненні з позовом було сплачено судовий збір в сумі 1484,00 грн., що підтверджується квитанцією № 32528798800007029707 від 03 червня 2023 року. З цієї суми судового збору 50% підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а інші 50% слід стягнути на його користь з відповідача [PERSON] ..

Outcome: approved