Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позиція сторони позивача. Орган опіки та піклування Кегичівської селищної ради, в особі представника, звернулось до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав матір [PERSON] , [INFO] , проживає: [ADDRESS] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , має доньку [PERSON] , та сина [PERSON] . Відповідно до рішення Кегичівського районного суду Харківської області 07 серпня 2007 року було позбавлено батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] . Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області 03 лютого 2012 року було позбавлено батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Відповідно довідки від 29 березня 2023 року родина проживає [ADDRESS] . Родині Кащеєвих відповідно рiшення про надання соціальних послуг від 09 червня 2022 року № 1119 Службою у справах дітей та сім`ї надається послуга за Державним стандартом соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах. На даний час діти виховуються в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , жительки [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 27 березня 2023 року та характеристики від 28 березня 2023 року № 01-67 КЗ «Кегичівський ліцей» Кегичівської селищної ради [PERSON] навчається в 5-В класі КЗ «Кегичіський ліцей», дистанційно. За час дистанційного навчання виявила середній рівень знань. З початку навчального року до 22 листопада 2022 року на онлайн-уроки не виходила та домашні уроки не виконувала. Дитина навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю. На уроках не завжди уважна, пасивна, часто відволікається. Мати [PERSON] не цікавиться успіхами дитини, не відвідує батьківські збори, слабо реагує на зауваження класного керівника. Немає постійного контролю за успішністю дитини, за виконанням домашнього завдання. Маму, неодноразово, бачили у нетверезому стані. Відповідно до характеристики та довідки від 29 березня 2023 року № 01-20/11 КЗ «Кегичівський заклад дошкільної освіти №1 (ясла-садок)» Кегичівської селищної ради [PERSON] відвідує середньо-старшу групу. За час роботи закладу в звичному режимі Денис систематично відвідував садочок. Завжди мав належний зовнішній вигляд та був забезпеченим всім необхідним матеріалом для участі у заняттях. За період дистанційного навчання з 24 лютого 2022 року мати не проявляла активності щодо навчання дитини. На зв`язок виходила рiдко , зворотного зв`язку на проведенні вихователем заняття та фото звіти не надсилала. На постійні зауваження педагогів щодо необхідності здобуття дитиною дошкільної освіти, мати завжди посилалася на поганий зв`язок через несправність телефону. На батьківські збори не з`являлась. Згідно доповідної записки від 10 травня 2023 року патронатного вихователя [PERSON] мати відвідувала дітей три рази з моменту влаштування в сім`ю. Телефонує не регулярно, тільки тоді (за словами дівчинки), коли перебуває в тверезому стані. Згідно інформації фахівця із соціальної роботи Служби [PERSON] не займалася вихованням своїх малолітніх дітей, не турбувалася про забезпечення нормального догляду за ними. Мати часто зловживала алкогольними напоями та не забезпечувала дітей повноцінним харчуванням, належними умовами проживання, не займалася вихованням та навчанням. Часто залишала дітей самих вдома. В квартирі брудно, продукти харчування майже завжди відсутні, брудна постільна білизна, майже не було дитячих речей, які відповідали сезону. В 2022 році неодноразово донька [PERSON] без догляду матері в вечірній час гуляла вулицями Кегичівки, завдавала збитків, як державному майну, так і майну фізичних осіб. Розбивала вікна, пошкоджувала паркани та літери напису «Я люблю Кегичівка». Так як діти часто залишалися без догляду матері, одного разу стався випадок, коли малолітній син сам пішов до центру селища в магазин « Аврора », де працівниками поліції був привезений до матері, яка навіть і не знала де він знаходився. Щомісяця фахівцем із соціальної роботи Служби було відвідано дану родину, перевірялись умови проживання, виховання та проводились бесіди виховного характеру, але мати на зауваження не реагувала. 24 листопада 2022 року за заявою матері діти були влаштовані до сім`ї патронатного вихователя. Але за три місяці мати не змінила спосіб життя, й надалі зловживала алкогольними напоями, вела аморальний спосіб життя, тому 23 лютого 2023 року було продовжено строк перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя. Майже під час кожного обстеження родини було виявлено відповідачку з ознаками алкогольного сп`яніння, та агресивною поведінкою. В домоволодінні брудно, неприємний запах. На рекомендації фахівця служби не реагувала. Бажання повернути дітей не виявляла. Жодних доказів, що мати виправились та хоче займатись вихованням, навчанням дітей не було. Станом на 15 травня 2023 року зі слів сусідів мати не проживає в своїй квартирі близько двох тижнів. Тому фахівець останнім часом не міг потрапити в домоволодіння, місце її перебування невідоме. Згідно висновку від 05 червня 2023 року № 04-30/1605 орган опіки та піклування Кегичівської селищної ради вважає за доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 28 червня 2023 року представник позивача звернулась до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 29 червня 2023 року судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідачки. Ухвалою суду від 03 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання на 25 липня 2023 року. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 15 серпня 2023 року. Сторони у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду повідомлені належним чином, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, окрім того: представник позивача - позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка [PERSON] - позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (копія, а.с.10) та сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] (копія, а.с.11). Відповідно до рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 07 серпня 2007 року № 2-320/07 було позбавлено батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія, а.с.15-16). Відповідно до рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 03 лютого 2012 року № 2017/115/2012 було позбавлено батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (копія, а.с.17). Згідно характеристики КЗ «Кегичівського ліцей» від 28 березня 2023 року № 01-67 [PERSON] навчається в 5-В класі КЗ «Кегичіський ліцей», дистанційно. За час дистанційного навчання виявила середній рівень знань. З початку навчального року до 22 листопада 2022 року на онлайн-уроки не виходила та домашні уроки не виконувала. Дитина навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю. На уроках не завжди уважна, пасивна, часто відволікається. Мати [PERSON] не цікавиться успіхами дитини, не відвідує батьківські збори, слабо реагує на зауваження класного керівника. Немає постійного контролю за успішністю дитини, за виконанням домашнього завдання. Маму, неодноразово, бачили у нетверезому стані та вона не проявляє інтересу до успіхів і невдач дитини, внаслідок цього виникають проблеми з дистанційним навчанням (копія, а.с.19). Відповідно до характеристики та довідки від 29 березня 2023 року № 01-20/11 КЗ «Кегичівський заклад дошкільної освіти №1 (ясла-садок)» Кегичівської селищної ради [PERSON] відвідує середньо-старшу групу. За час роботи закладу в звичному режимі Денис систематично відвідував садочок. Завжди мав належний зовнішній вигляд та був забезпеченим всім необхідним матеріалом для участі у заняттях. За період дистанційного навчання з 24 лютого 2022 року мати не проявляла активності щодо навчання дитини. На зв`язок виходила рiдко , зворотного зв`язку на проведенні вихователем заняття та фото звіти не надсилала. На постійні зауваження педагогів щодо необхідності здобуття дитиною дошкільної освіти, мати завжди посилалася на поганий зв`язок через несправність телефону. На батьківські збори не з`являлась (копія, а.с.20). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] квартира потребує ремонту, продукти харчування відсутні, умови навчання відсутні, на момент відвідування у матері були ознаки алкогольного сп`яніння. Агресивно спілкувалася з представниками служби. Малолітні діти без догляду знаходились вдома з включеним обігрівачем. З матір`ю були проведені профілактичні бесіди (копія, а.с.21-25). Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї із 31 травня по 03 червня 2022 року мати часто зловживає алкогольними напоями та залишає вдома самих без догляду неповнолітніх дітей, на момент обстеження матері вдома не було, діти були самі. Після дзвінка їй працівниками служби, мати прийшла з ознаками алкогольного сп`яніння (копія, а.с.26-27). Згідно рішення про надання/відмову в наданні соціальних послуг від 09 червня 2022 року № 1119 та наказу служби у справах дітей та сім`ї Кегичівської селищної ради від 09 червня 2022 року № 46, [PERSON] потребує надання соціальних послуг, та надано безоплатно соціальний супровід (копія, а.с.28-29). Рішенням Виконавчого комітету Кегичівської селищної ради від 24 листопада 2022 року № 313 влаштовано малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя з родини, що опинились в складних життєвих обставинах [PERSON] терміном на три місяці з 22 листопада 2022 року по 22 лютого 2023 року та передано дітей на тимчасове проживання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] (а.с.34). Рішенням Виконавчого комітету Кегичівської селищної ради від 23 лютого 2023 року № 54 продовжено строк перебування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з 23 лютого 2023 року по 23 травня 2023 року (копія, а.с.36). Згідно копій наказів служби у справах дітей та сім`ї № 53-54 від 18 квітня 2023 року взято на облік [PERSON] [PERSON] , які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері [PERSON] від виконання батьківських обов`язків (а.с.38-39). Згідно інформації [PERSON] мати дітей, які перебувають в її сім`ї, а саме [PERSON] та [PERSON] відвідувала їх тричі з моменту влаштування в її сім`ю. Телефонує не регулярно, тільки тоді (за словами дівчинки), коли перебуває в тверезому стані (копія, а.с.41). Рішенням Виконавчого комітету Кегичівської селищної ради від 25 травня 2023 року № 176 продовжено строк перебування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з 23 травня 2023 року по 23 серпня 2023 року (копія, а.с.44). Згідно інформації фахівця із соціальної роботи Служби у справах дітей та сім`ї [PERSON] не займалася вихованням своїх малолітніх дітей, не турбувалася про забезпечення нормального догляду за ними. Мати часто зловживала алкогольними напоями та не забезпечувала дітей повноцінним харчуванням, належними умовами проживання, не займалася вихованням та навчанням. Часто залишала дітей самих вдома. В квартирі брудно, продукти харчування майже завжди відсутні, брудна постільна білизна, майже не було дитячих речей, які відповідали сезону. Щомісяця фахівцем із соціальної роботи Служби було відвідано дану родину, перевірялись умови проживання, виховання та проводились бесіди виховного характеру, але мати на зауваження не реагувала. 24 листопада 2022 року за заявою матері діти були влаштовані до сім`ї патронатного вихователя. Але за три місяці мати не змінила спосіб життя, й надалі зловживала алкогольними напоями, вела аморальний спосіб життя, тому 23 лютого 2023 року було продовжено строк перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя. Майже під час кожного обстеження родини було виявлено відповідачку з ознаками алкогольного сп`яніння, та агресивною поведінкою. В домоволодінні брудно, неприємний запах. На рекомендації фахівця Служби не реагувала. Бажання повернути дітей не виявляла. Жодних доказів, що мати виправились та хоче займатись вихованням, навчанням дітей не було. Станом на 15 травня 2023 року зі слів сусідів мати не проживає в своїй квартирі близько двох тижнів. Тому фахівець останнім часом не міг потрапити в домоволодіння (а.с.45). Згідно висновку органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради від 05 червня 2023 року №04-30/1605 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] (а.с.57-59). Також в судовому засіданні було досліджено копії паспорту, коду [PERSON] , акти обстеження умов проживання від 13 червня 2022 року, 18 червня 2022 року, 18 жовтня 2022 року, 20 березня 2023 року, 04 травня 2023 року, 12 травня 2023 року (копії, а.с.30-32,37,40,42). Правові норми законодавства застосовані судом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 КонституціїУкраїни передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачів відбувається втручання в їх право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Згідно з наданими позивачем доказами та письмовими поясненнями відповідачів викладених у заяві, суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з дітьми, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклуються про стан їх здоров`я, хоча б мали це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , що повністю відповідає інтересам дітей. Суд звертає увагу відповідачки на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нею ст. 150 СК України, відносно неповнолітніх дітей. Мати дітей позовні вимоги визнала, не заперечили проти них. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд задовольняє позов та стягує з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі заявленому позивачем, а саме 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Суду не надана позивачем довідка про відкриття карткового рахунку на ім`я дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно матеріалів справи діти передані на виховання до патронатного вихователя [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 256-6 СК України, батьки-вихователі є законними представниками дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни. Отже питання щодо встановлення над дитиною опіки та призначення опікуна не потребує вирішення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Так, враховуючи вимоги ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь держави в розмірі 2147,2 грн за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. На підставі викладеного,

Outcome: approved