Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

14.06.2023 [PERSON] звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на її користь 500 доларів США, згідно Договору оренди житлового приміщення від 16.12.2022 року судовий збір в розмірі 1073,60 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 16.12.2022 року вона уклала з [PERSON] договір оренди житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , строком на півроку - 6 місяців. З метою забезпечення своїх зобов`язань за цим договором відповідачці була передана застава у вигляді 500 доларів США, про що вона власноручно написала на третій сторінці договору. Проте, 28.04.2023 року відповідачка стала вимагати, щоб позивачка покинула орендоване житло. Строк договору складає 0,6 року, тобто 219 днів (365x0,6=219). Але з дати укладання договору по 27.04.2023 року пройшло 133 дні. При цьому заставу відповідачка відмовилася їй повертати, з приводу чого вона звернулася до поліції (звернення зареєстроване ЄО за № 4874 від 28.04.2023 р.). Проте поліція в ході перевірки її повідомлення прийшла до висновку, що між нею та відповідачкою вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, які належать до компетенції суду і розглядаються не інакше як за позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, сповіщена належним чином про час та місце розгляду справи, проте надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Так, існуюча практика судів України, в тому числі і практика Верховного Суду, визначає, що неотримання стороною провадження судового виклику, надісланого на її адресу у визначеному законом порядку, зокрема повернення такого виклику за закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні або відмова від отримання, вважається належним повідомленням сторони про виклик. Також, згідно рішенню від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України» в силу ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. В своїх рішення Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено,\~що 16.12.2022\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] було\~укладено Договір\~оренди житлового\~приміщення за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~згідно якого,\~позивачка передала\~відповідачу заставу\~у вигляді\~500\~доларів США,\~про що\~ [PERSON] \~власноручно написала\~на третій\~сторінці договору. Строк договору складає 0,6 року, тобто 219 днів (365x0,6=219). Як, зазначено позивачем, до закінчення строку договору відповідачка стала вимагати, щоб позивачка покинула орендоване житло. При цьому заставу відповідачка відмовилася повернути позивачу. Згідно матеріалів Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ЄО за № 4874 від 28.04.2023 р., позивачу щодо повернення застави з [PERSON] , згідно Договору оренди житлового приміщення від 16.12.2022 року, рекомендовано звернутися до суду, оскільки вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. На теперішний час відповідач не виконав умови Договору та добровільно повернути кошти відповідач відмовляється. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 626 ЦК України визначено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.\~759\~ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно ч.\~1\~ст.\~761\~ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи,\~що відповідачем\~порушено умови\~Договору оренди\~житлового будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~від 16.12.2022\~року укладеного\~між [PERSON] \~та [PERSON] ,\~згідно якого,\~позивачка передала\~відповідачу заставу\~у вигляді\~500\~доларів США\~та строк\~договору складає\~6\~місяців до\~16.06.2923,\~суд вважає,\~що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] застави є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Outcome: approved