Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 22 лютого 2023 року надійшла позовна заява, в якій представник позивача Ковальов С.С. в інтересах [PERSON] просить розірвати шлюб із [PERSON] , який зареєстрований 01.06.2022 у Дарницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №834 та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , залишивши дитину на його вихованні та утриманні. В обґрунтування позову представник позивач зазначає, що [PERSON] з відповідачкою перебуває у шлюбі з 01 червня 2022 року, який зареєстровано Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 834. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейні відносини, у зв`язку з чим подальше спільне проживання між сторонами стало неможливим. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачкою шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати. Крім того, відповідачка за власним бажанням залишила малолітню доньку проживати з позивачем та не заперечує з приводу проживання доньки з батьком. З 08 листопада 2021 року позивач разом із донькою проживає за зареєстрованим місцем проживанням. [PERSON] фактично займається вихованням малолітньої доньки, піклується про неї, та має всі необхідні умови для проживання та нормального її розвитку. Також відповідачка відповідно до висновку лікаря від 16 лютого 2023 року час від часу потребує лікування та тривалої госпіталізації до психіатричного закладу, а отже не може у повному обсязі надавати малолітній дитині постійного догляду, що й спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, строк на примирення просив не надавати. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та визнала позовні вимоги. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання явку представника не забезпечила, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення. Надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та надала висновок про визначення місця проживання дитина та акт обстеження умов проживання. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2023 було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.05.2023 прийнято цивільну справу до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.06.2023 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.2022, виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), сторони зареєстрували шлюб 01.06.2022 у Дарницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що вчинено актовий запис №834( а.с.6). Від сумісного проживання подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.2020, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)( а.с.13). Згідно консультаційного висновку лікаря-психіатра від 16.02.2023 та направленням хворого на стаціонарне лікування від 27.02.2023, встановлено, що [PERSON] має хронічні захворювання ( а.с. 11,36). [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , що належить його матері [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого ВЗАГС Харківського району міста Києва 26.09.1992, свідоцтвом на право власності від 17.07.1997 №1092 (а.с. 16,17). З акту обстеження умов проживання від 29.03.2023 встановлено, що було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Квартира з усіма комунальними зручностями обладнана меблями та побутовою технікою, санітарно-гігієнічні норми задовільні, чисто, охайно, прибрано. Для дитини в кімнаті є окреме ліжко , куточок х іграшками, шафа для речей та розвиваючих ігор, столик та стілець для навчання та розвитку, є місця для розвитку ( а.с. 74). Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 03.05.2023 за №101-3711/02 доцільно визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] ( а.с. 72-73). З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною його звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейні відносини, у зв`язку з чим подальше спільне проживання між сторонами стало неможливим. За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачкою шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати. З 08 листопада 2021 року позивач разом із донькою проживає за зареєстрованим місцем проживанням. [PERSON] фактично займається вихованням малолітньої доньки, піклується про неї, та має всі необхідні умови для проживання та нормального її розвитку. Також відповідачка відповідно до висновку лікаря від 16 лютого 2023 року час від часу потребує лікування та тривалої госпіталізації до психіатричного закладу, а отже не може у повному обсязі надавати малолітній дитині постійного догляду, що й спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. З поданої позивачем заяв з`ясовано, що він не бажає примиритися. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 03.05.2023 за №101-3711/02 доцільно визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] ( а.с. 72-73). Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю "визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування від 03.05.2023 за №101-3711/02 доцільно визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Враховуючи, що з 08 листопада 2021 року дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до батька, за місцем проживання дитини створені всі умови для неї, а також психічне захворювання матері [PERSON] , а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини з батьком. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, а також на те, що сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, служба у справах дітей та сім`ї вважає визначення місця проживання дитини таким, що відповідають інтересам дитини, тому суд визнає можливим задоволення даної позовної вимоги. Що стосується позовної вимоги щодо залишення дитини на утриманні та вихованні батька, то судом встановлено, що на даний час доньці [PERSON] доцільно проживати саме з батьком, тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що встановлення таких юридичних фактів як самостійного виховання неповнолітньої дитини, перебування (знаходження) дитини на утриманні батька є невірним способом захисту прав дитини, оскільки саме такі обставини є предметом доказування у разі позбавлення батьківських прав і несуть інші правові наслідки. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки у розмірі 2147 гривень 20 копійок.

Outcome: partial