Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України та Чугуївського РУП ГУНП в Харківської області, в якому просив суд стягнути з Державної казначейської служби на свою користь матеріальні збитки у розмірі 1450,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 48000,00 грн. В подальшому позивачем до суду надавалися заяви про уточнення позовних вимог. Остання редакція позовної заяви [PERSON] до ГУНП в Харківській області, третя особа: Державна казначейська служба України, надійшла до суду 30.06.2023, в якій позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь на відшкодування матеріальних збитків у розмірі 1450,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 117000,00 грн., заподіяної внаслідок незаконних дій посадових осіб Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП. Вказана заява направлялася відповідачу та третій особі 29.06.2023, на підтвердження чого разом з заявою надано квитанцію про направлення уточнення поштовим зв`язком. В обґрунтування позову зазначив, що 24.01.2021 близько 10:20год. він перебував за кермом свого автомобіля марки «УАЗ 3151», державний номер [NUMBER] і був зупинений працівниками Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області на території військового містечка Клугино-Башкирівка у м. Чугуїв, які, не представившись, почали вимагати документи на автомобіль. На зауваження чому співробітники не представилися і не вказали причину зупинки, один із співробітників в грубій формі відповів «а ты что, министр внутренних дел Аваков?». В подальшому наголосили, що зупинили його на тій підставі, що згідно з базою даних НПУ, його автомобіль не має полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що він відповів, що він є учасником бойових дій і на цій підставі звільнений від оформлення вказаного полісу. На усі питання, в чому саме причина зупинки транспортного засобу, працівники поліції не надали жодної обґрунтованої відповіді, вимагаючи при цьому документи на автомобіль та права водія, а потім, з незрозумілих причин, почали складати стосовно нього адміністративний матеріал за відсутність страхового полісу, документів на автомобіль та прав водія. Перед складанням матеріалу він надав представникам поліції документи на автомобіль, права водія та посвідчення УБД. Однак працівники поліції все одно винесли стосовно нього постанову серії БАА №834050 за ч.1 ст. 126 КУпАП, копію якої йому не вручили. Позивач звернувся до суду з позовом про скасування вищевказаної постанови, який Чугуївським міським судом Харківської області було задоволено. При цьому вказані події викликали погіршення його здоров`я, внаслідок чого позивач майже 16 днів перебував на лікуванні у кардіологічному відділенні КНП Харківської обласної клінічної лікарні, де витрачав на своє лікування певну суму грошових коштів на загальну суму 1450,00грн., а також йому спричинено моральну шкоду (згідно висновку експерта у розмірі 18 мінімальних заробітних на день винесення судом рішення). Більш того, після скасування судом вказаної постанови, її скеровано на примусове виконання до виконавчої служби, відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно позивача. Також позивачем при розгляді справи понесено судові витрати: судовий збір 2270,00грн., витрати на правову допомогу 6000,00грн., витрати на проведення експертизи 7207,70грн. Враховуючи зв`язок між протиправними діями представників поліції та спричиненою позивачу шкодою та понесеними з цим витратами просить стягнути вказані кошти за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Харківській області. Головним управлінням національної поліції в Харківській області надано відзив на позов, згідно якого представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки відсутня протиправна поведінка відповідача (реалізація позивачем свого права на оскарження постанови не підтверджує порушення прав позивача), відсутній факт заподіяння позивачу моральної шкоди (посадовими особами не вчинялось дій, спрямованих на заподіяння позивачу шкоди), в діях ГУНП в Харківській області та Чугуївського РУП відсутня вина, відсутній причинний зв`язок між протиправними діями заподіювача шкоди (відповідача) та шкодою, завданою позивачу (позивач в позові не вказує конкретно, які саме дії завдали йому шкоди), щодо матеріальних збитків позивачем взагалі не доведено, що госпіталізація пов`язана зі складанням постанови про адміністративне правопорушення та подальшим її оскарженням, позивач обмежився лише загальними виразами, не довівши їх достовірними доказами. Третьою особою надано до суду відзив на первісну редакцію позовної заяви, в якій представник просила відмовити у задоволенні позовних вимог тому, що не допускається стягнення з казначейства або його територіальних органів моральної та матеріальної шкоди, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів, казначейством жодної шкоди позивачу не спричинювалося, реалізація позивачем права на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є порушенням прав особи, наявність спричиненої моральної шкоди позивачем не доведена, висновок експерта може вважатись доказом, якщо була призначена експертиза під час судового розгляду або в процесі підготовки до нього, виконавче провадження за вказаною постановою відкрито та закінчено державним виконавцем, а не казначейством, витрати на правову допомогу позивачем не доведено належним чином. Представник відповідача надала заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, в яких просила відмовити у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог від 22.12.2021 та від 23.06.2023. В обґрунтування зазначила, що чинним законодавством не передбачено право позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог, крім того позивачем порушено строки зміни позовних вимог. Згідно практики Конституційного суду України відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів та правоохоронних органів, здійснюється з рахунок держави, а не за рахунок державного органу. З практики Верховного суду вбачається, що в таких випадках відповідачем є державна в особі уповноваженого органу. Таким чином не перебачено відшкодування шкоди з бюджетних асигнувань, видалених на фінансування ГУНП в Харківській області. Пояснення третьої особи на останню редакцію позовних вимог до суду не надходили. Від позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та без участі його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Представник третьої особи до суду не з`явився, про місце та час судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.01.2021 стосовно [PERSON] винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП серії БАА №834050, яку скасовано постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 18.05.2021 (а.с.14-18). 29.07.2021 державним виконавцем за постановою серії БАА №834050 відкрито виконавче провадження №66282618, 10.08.2021 винесено постанову про звернення стягнення на кошти [PERSON] , 11.08.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №66282618 на підставі п.5 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), про що начальником відділу Чугуївського ВДВС вказано у відповіді на запит від 18.08.2021 (а.с.19). Згідно копії виписки №2.42 від 15.02.2021 (а.с.32-35), позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» з 29.01.2021 по 15.02.2021 з діагнозом гіпертонічна хвороба 11ст., 3 ст. гіпертрофія міокарду лівого шлуночку, гіпертонічний криз (29.01.2021_. СН1ст. дисциркуляторна гіпертонічна енцефалопатія 1ст з лікворної-венозної дистензією, ВСД пароксизмами (за намнезом), астенічним синдромом. НЕРХ. Хронічний гастродуоденіт, загострення. Дуодено-гастральний рефлюкс. Аутоімунний тиреоїдит 11ст з вузлоутворенням, еутиреоз. З аналогічними (схожими) діагнозами позивач проходив стаціонарне лікування у 2018 та 2019 роках, що підтверджується копіями виписок (а.с.24-31). Позивачем надано копії чеків (а.с.36) на підтвердження витрат на лікування під час проходження лікування на загальну суму 1450,00 грн. Згідно висновку експерта №17372 за результатами проведення експертного психологічного дослідження від 16.05.2023 (а.с.149-160), згідно якого обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України судовий експерт Онацька В.Д. зазначає, що відповідно до результатів психобіографічного аналізу, психодіагностичного обстеження, психологічного аналізу емоційного стану та поведінки [PERSON] під час та після ситуації 24.01.2021 щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі наданих для дослідження матеріалів справи та експертної бесіди, визначається що вказана ситуація створила перешкоди для реалізації звичного (оптимального) соціального функціонування [PERSON] як особистості, викликала порушення усталеного перебігу його життя, життєвих планів та перспектив, негативні зміни у емоційній сфері у вигляді підвищеної тривожності, дратівливості, емоційної напруженості, зниженого настрою, погіршення самопочуття, нав`язливих думок, почуттів розчарування, несправедливості, образи, безпорадності, страху за майбутнє, приниження репутації, честі та гідності, негативні зміни у індивідуально-психологічних особливостях та поведінці у вигляді замкнутості, відгородженості, уникання негативних спогадів про зазначену ситуацію. Тобто позивачу внаслідок досліджуваної ситуації завдані страждання (моральна шкода) з психологічної точки зору, можливий (орієнтовний) розмір грошової компенсації за завдані страждання може становити 18 розмірі мінімальної заробітної плати в Україні, що діє на момент винесення відповідного рішення суду. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Згідно з\~пунктом 4\~частини першої\~статті 2\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» право\~на відшкодування\~шкоди в\~розмірах і\~в порядку,\~передбачених цим\~Законом,\~виникає у\~випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини перша, п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Положеннями частини третьої\~статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На думку суду, Позивачем невірно проведено розрахунок розміру відшкодування моральної шкоди із застосуванням щомісячної мінімальної заробітної плати з огляду на наступне. Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Згідно ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, ніж зазначених в ч.1-5 цієї статті, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України). Суд повинен з`ясувати усі доводи позивача, наведені ним на обґрунтування як обставин завдання, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір відшкодування моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 202/1722/19-ц (провадження № 61-8370св21). Згідно висновку експерта №17372 можливий (орієнтовний) розмір грошової компенсації за завдані позивачу страждання може становити 18 розмірі мінімальної заробітної плати в Україні, що діє на момент винесення відповідного рішення суду. Згідно ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 6700 гривень. Тобто розмір відшкодування моральної шкоди на момент винесення рішення складає: 6700 * 18 = 120\~600 грн. Позивачем при вирахуванні розміру відшкодування моральної шкоди взято за розмір мінімальної заробітної плати суму 6500грн., тому позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 6500 *18 = 117\~000 грн. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Виходячи з викладеного, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині в повному обсязі та стягнути моральну шкоду на користь позивача у розмірі 117\~000 грн. Також суд приходить до висновку, що завдана позивачеві моральна шкода має бути відшкодована за рахунок державного бюджету. Разом із тим, суд вважає, що позивачем не наведено достатніх доказів на підтвердження понесених ним матеріальних витрат. З наданої копії виписки від 15.02.2021 (а.с.32-32) не вбачається причинно-наслідковий зв`язок між винесенням постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та проходженням стаціонарного лікування в КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», оскільки вказані у виписці діагнози співпадають з вказаними у копіях виписок за 2018 та 2019 роки. Проте суд враховує, що «погіршення стану позивача сталося протягом тижня» після винесення вказаної постанови. Згідно вказаної виписки від 15.02.2021 позивачу прописано наступні препарати: ко-амлеса, роксера, панангін, нообут, квайт, та проведено наступні дослідження: клінічні аналізи крові та сечі, тест на толерантність до глюкози, печінкові проби, ЕКГ, цифрова рентгенограма, УЗД серця, ФГДС, цитологічне дослідження, УЗД сонних та вертебральних артерій, консультація невропатолога та ендокринолога. З наданих позивачем копій квитанцій (а.с.36) вбачається, що за наданими рекомендаціями лікаря та проведеними дослідженнями позивачем витрачено коштів на суму 878,50грн. (9,40грн. - шприци, 40,60грн глюкозо-толерантний тест, 72,50грн. - нообут, 731,00грн. взяття венозної крові, електроліти в крові, ліпідограма, холестерин, 25,00грн. пипетка зі скарифікатором). Разом з тим Верховним Судом у постанові від 01.11.2018 року у справі N 403/329/17 (провадження N 51-3811км18), у постанові від 08.06.2021 року у справі N 127/30388/19 (провадження N 51-6307км20), висловлена правова позиція, що сума благодійних внесків на користь лікарні не підлягає стягненню, оскільки ці кошти не належать ні до процесуальних витрат, ні до шкоди, завданої потерпілому внаслідок правопорушення. Тому витрати у сумі 240грн. на благодійні внески не підлягають стягненню. Окрім того, підтверджена чеками сума у розмірі 331.50грн., витрачена на нольпазу, итомед пертусин, лор тотал також не підлягають стягненню, оскільки виходячи з виписаних рекомендацій та поставленого діагнозу не мають відношення до суті справи. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в цій частині частково, завдана позивачеві матеріальна шкода має бути відшкодована за рахунок державного бюджету. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до\~закону\~мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845\~(у редакції від 30 січня 2013 року) (далі - Порядок). Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. За приписами\~статті 176 ЦК України\~юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави. Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України. Зважаючи на те, що обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, за\~ст.1176 ЦК України\~покладається на державу, то і моральна шкода та судові витрати мають бути компенсовані позивачеві за рахунок держави. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 490/5121/17, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша\~статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга\~статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта\~статті 58 ЦПК України). Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова № 14-316цс19), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.\~ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК\~України судові\~витрати\~складаються\~з витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1-6\~статті\~137\~\~ЦПК\~України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження розміру судових витрат на надання правової допомоги в розмірі 6000 грн позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 29.01.2021 (а.с.20), ордер від 13.12.2021 (а.с.116), акт виконаних робіт №1 від 19.05.2021 на суму 4000,00 грн. (а.с.21), акт виконаних робіт №2 від 21.06.2023 на суму 2000 грн. (ас.156). Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вказаний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2,\~8\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий\~збір\~покладається\~на сторони\~пропорційно\~розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом\~справи,\~покладаються: у\~разі\~задоволення\~позову\~\~на\~відповідача; у\~разі\~відмови\~в\~позові\~\~на\~позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн, на підтвердження чого надано квитанцію від 07.10.2021 (а.с.1). На підтвердження понесених витрат на залучення експерта у розмірі 7207, 70грн. позивачем надано копію акту №17372 від 02.07.2021 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта №17372 (а.с.165) та квитанцію на суму 7207,70грн. від 26.08.2021 (а.с.23).

Outcome: partial