Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньої - транспортної пригоди (далі - ДТП), посилаючись на те, що внаслідок винних відповідача, які полягали у порушенні правил дорожнього руху (далі - ПДР) під час керування транспортним засобом, що встановлено постановою суду, яка набрала законної дії, автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Враховуючи те, що позивач не могла користуватися автомобілем, був змінений її звичайний спосіб життя, зокрема вжиття заходів для ремонту, відвідування правоохоронних органів для зібрання доказів, користуватися громадським транспортом, неможливістю використовувати автомобіль за призначенням протягом тривалого часу, через брак коштів на ремонт, втрата сну. Ухвалою суду від 30.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2020, у справі №753/10536/20, відповідача визнано винною у вчиненні ДТП, внаслідок якого автомобілю позивача спричинено механічні пошкодження /а.с. 12/. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В матеріалах справи відсутні докази того, що внаслідок ДТП позивачу було завдано каліцтво, інше ушкодження здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тощо, що тягнуло б за собою звільнення від доказування спричинення моральної шкоди, а тому у даному спорі спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем підлягає доказуванню на загальних підставах. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості (постанова ВП ВС від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц, провадження № 14-298цс18; постанова ВП ВС від 22.04.2019 у справі № 236/893/17, провадження № 14-4цс19; постановах ВС від 21.10.2020 у справі № 754/8730/19, провадження № 61-9673св20, від 03.03.2021 у справі № 638/509/19, провадження № 61-7643св20; від 11.08.2021 справа № 761/20935/19, провадження № 61-7459св21). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження обставин зазначених у позові щодо спричинення моральної шкоди позивачу, у зв`язку з чим суд вважає її вимоги необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed