Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві зазначив, що 27 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис № 8496, в якому запропоновано звернути стягнення з громадянина України [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк». Зазначив що\~вказаний виконавчий\~напис вчинено\~всупереч вимогам\~закону за\~договором,\~який не\~посвідчено нотаріально.\~Нотаріусу не\~були подані\~документи,\~передбачені законодавством.\~Розмір заборгованості\~не є\~безспірним. Тому позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 8496, вчинений 27 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, яким стягнуто з громадянина України [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 81920,01 грн. Судові витрати просив покласти на відповідача. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2023 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін. Цією ж ухвалою у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І.О. витребувано докази, а саме копію виконавчого напису нотаріуса №8496 від 27 січня 2022 року та інших документів, наданих стягувачем разом з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 26). Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався. Відповідач АТ «Перший український міжнародний банк» відзив на позов не надав. Звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог, у якій просив позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 50% від суми судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. З метою забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом № 8496 від 27 січня 2022 року до набрання чинності рішенням суду у справі за позовом [PERSON] до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису № 8496 від 27 січня 2022 року таким, що не підлягає виконанню (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 05 травня 2023 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. (а.с. 63). Треті особи письмових пояснень по суті справи суду не надали. Інші пояснення, заяви та клопотання від учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи судом, не надходили. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 8496, яким стягнуто з [PERSON] , який є\~боржником за\~кредитним договором\~від 04\~жовтня 2012\~року №\~26256018754215,\~укладеним між\~з ПАТ\~«Перший український\~міжнародний банк»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого\~є АТ\~«Перший український\~міжнародний банк» за кредитним договором № 26256018754215 від 04 жовтня 2012 року. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів за період з 05 грудня 2020 року по 05 грудня 2021 року та складає 81920,01 грн, з яких: 26804,67 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 42065,33 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 13050,01 грн. неустойка за порушення зобов`язання. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати з стягувача у розмірі 250,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню, - 82170,01 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. від 22 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № 68744509 на підставі виконавчого напису № 8496, виданого 27 січня 2022 року (а.с. 10-11). В даний час виконавчий напис № 8496\~від 27 січня 2022 року перебуває на примусовому виконані у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. Також встановлено, що 04 жовтня 2012 року [PERSON] та ПАТ «Перший\~український міжнародний\~банк»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого\~є АТ\~«Перший український\~міжнародний банк», укладено кредитний договір, за яким позивачу надано кредитні кошти у виді кредитного ліміту в розмірі 20000 грн. на строк користування 36 місяців. \~За загальним правилом статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої\~статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в тому числі в такій частині: «п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Питання застосування вказаних норм вже було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка за результатами розгляду сформувала свою правову позицію. Так, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. При цьому зазначено, що відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)\~оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);\~б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У вказаній постанові Велика Палата зазначила, що надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Кредитний договір, укладений 04 жовтня 2012 року ПАТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] , нотаріально посвідчено не було. Оскільки договір від 04 жовтня 2012 року не було посвідчено нотаріально, він не є не договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того,\~відповідачем взагалі\~не надано\~доказів,\~що нотаріусу\~відповідачем було\~подано документи, що свідчать про безспірність заборгованості позивача. Чи надавалась нотаріусу виписка з рахунку боржника, матеріали справи доказів не містять. Крім того, оскільки кредитний договір [PERSON] та ПАТ «Перший український міжнародний банк» укладено 04 жовтня 2012 року, згідно п. 2.4. вказаного договору строк користування овердрафтом становить 36 місяців, відповідно право вимоги у позивача щодо виплати заборгованості в повному обсязі виникло 04 жовтня 2015 року, судом також встановлено, що виконавчий напис нотаріусом видано після спливу строку позовної давності. Зазначене суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат», згідно якої \~нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Враховуючи, що строк дії кредитного договору встановлено до 04 жовтня 2015 року, нарахування заборгованості в тому числу за відсотками, нарахування неустойки за період 05 грудня 2020 року по 05 грудня 2021 року не є безспірним. Як зазначила\~Велика палата\~Верховного Суду\~у Постанові\~від 15\~січня 2020\~року,\~ухваленій в цивільній справі №\~305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Відповідачем суду не надано доказів того, що заборгованість позивача за договором є безспірною, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надані всі необхідні документи. Виконавчий напис вчинено за договором, який не посвідчено нотаріально, та поза межами строку позовної давності. Таким чином, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. за позовну заяву та 536 грн. 80 коп. за заяву про забезпечення позову, а всього 1610,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України \~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, про що надав відповідну заяву. Тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50 % стягнути з відповідача на користь позивача у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved