Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

22.06.2023 [PERSON] (далі також - [PERSON] , мати, позивачка) в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , батько, відповідач) про стягнення аліментів на утримання двох дітей - дочки [PERSON] та сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн на кожного. Позов обґрунтований такими обставинами. 18.03.2017 сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням суду від 10.03.2023. У шлюбі у них народилось двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З 2022 р. позивачка разом дітьми проживає у Бельгії і утримує дітей самостійно, а батько в добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Щомісячні витрати позивачки на утримання дітей становлять від 1 000 до 1 200 євро, і це не ураховуючи позапланові та екстренні витрати. Відповідач є громадянином України, постійно проживає в Україні, нерухомого майна на території України у нього немає, у вересні 2022 р. він виїхав за кордон, на цей час, з його слів, перебуває у Канаді, отримує постійний дохід, періодично приїздить в Україну. Ухвалою від 29.06.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 29.08.2023. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштове відправлення повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов, а тому справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. За наслідками розгляду справи суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 18.03.2017 сторони зареєстрували шлюб, у якому у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з широкомасштабним вторгненням російських військ на територію України у 2022 р. позивачка з дітьми виїхала до Бельгії, де мешкає і дотепер. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.03.2023 шлюб сторін розірвано. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша статті 181 СК України). Зі змісту позовної заяви вбачається, що про добровільну участь батька в утриманні дітей сторони не домовились, що є підставою для вирішення даного спору в судовому порядку. За приписами частини третьої статті 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положеннями статей 12, 76-82 ЦПК України, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір. За змістом статей 77, 78, 79, 80, 89 цього Кодексу докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Отже виходячи з положень статті 182 СК Українита з огляду на заявлення позивачкою вимог про стягнення аліментів в розмірі 10 000 грн на кожну дитину, що більше ніж у чотири рази перевищує розмір аліментів, рекомендований законом, предметом доказування у цій справі є, зокрема, достатність заробітку (доходу) відповідача для сплати такого розміру аліментів. Водночас жодних фактів та даних про стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, наявність або відсутність у нього інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї, яких він повинен утримувати, а також інші обставини, які відповідно до статті 182 СК України мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, у позовній заяві не наведено і доказів на їх підтвердження суду не надано. Представник позивачки судовому засіданні також на не навів належних та достатніх обґрунтувань необхідності заявленого розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дітей та спроможності відповідача їх сплачувати. Що стосується посилань у позовній заяві на те, що заявлений розмір аліментів складає половину щомісячних витрат позивачки на утримання дітей, то рівень її матеріальної забезпеченості не є тим фактором, який в даному випадку повинен враховуватися при визначенні розміру аліментів, оскільки в умовах проживання за кордоном позивачка одноособово, без погодження з відповідачем і з урахуванням лише своїх фінансових можливостей, приймає рішення щодо необхідних витрат на дітей. Окрім того суд ураховує, що за ствердженням самої позивачки її витрати на утримання дітей в повному обсязі фінансуються за рахунок коштів соціальної допомоги, що надає країна їх перебування, а позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку таких витрат та не надано належних доказів, на підставі яких можливо було б встановити їх розмір. Зважаючи на викладене, при визначенні конкретної суми аліментів суд керується законодавчим приписом щодо необхідності та достатності розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість, у зв`язку з чим визнає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн на кожну дитину. На думку суду такий розмір аліментів, який більше ніж удвічі перевищує прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, забезпечить належне і достатнє утримання дітей обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище. На підставі статті 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про судові витрати у даній справі, суд виходить з наступного. Відповідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням перекладачів. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. Відповідно до договору про надання послуг від 29.05.2023 ФОП [PERSON] прийняв на себе зобов`язання з виконання письмового перекладу чеків та інших документів, які були додані до позовної заяви. На виконання умов цього договору стороною позивача було сплачено кошти в сумі 7 382 грн, що підтверджується рахунком на оплату та банківською квитанцією. Разом з тим слід урахувати, що документи, надані на підтвердження оплати товарів та послуг, були відхилені судом як неналежні докази. За таких обставин суд вважає, що витрати на оплату послуг перекладача не пов`язані з розглядом справи, що є підставою для залишення їх за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: partial