Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просив суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та після розірвання шлюбу малолітнього сина - [PERSON] залишити на проживання разом з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 25.06.2016 року. Під час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння і повага. Фактично сім`я припинила своє існування, втрачено почуття любові, сторони мають різні інтереси та світогляд. Спільне господарство не ведеться, шлюб має формальний характер, сторони живуть окремо. Ухвалою суду від 04.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгул справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, подав заяву в якій просив шлюб розірвати, часу на примирення не потребує. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в підготовче судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 червня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Франківському районному у місті Львові відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №314, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.06.2016 року. Під час шлюбу у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує відповідач. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо залишення проживання малолітнього сина разом з матір`ю, то суд не вбачає достатніх доказів, що у батьків відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, а тому суд в цій частині відмовляє у задоволенні позовних вимог. Одночасно суд роз`яснює сторонам що за наявності спору щодо визначення місця проживання дитини може бути вирішено компетентними органами або судом. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені нею при подачі позову до суду, тобто 536,80 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн.

Outcome: partial