Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

11 травня 2023 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначив, що відповідач відповідно до підписаної заяви № б/н від 16.06.2012 року, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами" викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, станом на 23 лютого 2023 року в нього виникла заборгованість в загальній сумі 92523 грн., 47 коп., яку позивач просив стягнути на його користь та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково, та стягнуто з відповідача заборгованість станом на 23 лютого 2023 року за кредитним договором від 16.06.2012 року заборгованість за тілом кредиту в сумі 53858 грн. 40 коп. та 1562,37 грн. витрат по сплаті судового збору. 29 червня 2023 року [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2023 року, яку було задоволено ухвалою суду від 19 липня 2023 року, заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2023 року було скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Ляр Д.Ю. (за довіреністю від 30 серпня 2022 року №2233-К-Н-О) в судове засідання не з`явився, направив клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач та відповідач уклали кредитний договір у вигляді анкети-заяви № б/н від 16 червня 2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.22). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку (а.с.63-97). З довідки наданої позивачем убачається, що на підставі укладеного сторонами кредитного договору відповідачу було надано три кредитні картки, остання зі строком дії до останнього дня квітня 2023 року (а.с.21). З 25 серпня 2015 року кредитний ліміт встановлений відповідачу складав 1900 грн., який в подальшому неодноразово збільшувався та зменшувався банком, однак 09 травня 2022 року був остаточно зменшений до 0,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умова договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. За розрахунком заборгованості наданим позивачем, станом на 23 лютого 2023 року відповідачу було нараховано заборгованість у розмірі 92523 грн. 47 коп., з яких: 77389 грн. 88 коп. - заборгованість за кредитом; 15133 грн. 59 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Натомість з копії довідок виданих відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] з 24 лютого по 31 травня 2023 року сплатив банку 92684 грн. 89 коп., та станом на 01 червня 2023 року заборгованості немає ( а.с.122-123). Враховуючи, що відповідач виконав у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять доказів порушення прав позивача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed