Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , прдставник позивача - адвокат Адамович Н.Є. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Іваничівської селищної ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження вказаної дитини була проведена, відповідно до ст. 135 СК України. Дитина проживає з позивачкою [PERSON] , яка є його бабусею. Фактично від народження, [PERSON] , відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Відповідачка [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не дбає про її духовний та фізичний розвиток. Відповідачка не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням, не забезпечує його матеріально. Відповідачка не надає дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що може негативно вплинути на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання дитиною освіти. У відповідачки є реальна можливість виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки вона є фізично здоровою та працездатною особою. Однак, незважаючи на вказане, відповідачка не проявляє до свого сина жодного інтересу. Аліментів на утримання дитини відповідачка не сплачує. Враховуючи вищевикладене та з посиланням на норми ст. 164,165 Сімейного кодексу України позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 04.07.2023 року відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 24.07.2023 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Адамович Н.Є. в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи судом, надали суду заяву, в якій просили справу розглянути за їхньої відсутності, на позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи судом, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Іваничівської селищної ради Волинської області, в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, надав до суду заяву, в якій висловив думку про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Частиною 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.06.2015 Калінінською селищною радою Великоолександрійського району Херсонської області. Відомості про батька дитини внесені, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивачка [PERSON] разом з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] та мають статус ВПО, що підтверджується довідками № 763-7000688643 та № 763-7000690261 від 11.04.2023. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.05.2023 позивачка [PERSON] та її онук [PERSON] проживають в будинку, яке складається із 3-х кімнат, кухні, ванної кімнати, кладовки, коридору, веранди. В кімнатах частково прибрано, є необхідні меблі, електропобутова техніка, предмети повсякденного вжитку, посуд в достатній кількості, для дитини облаштоване спальне місце, хлопчик забезпеченний одягом та взуттям, засобами гігієни. Наявні продукти харчування. За час проживання на території с. Соснина [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Дитина [PERSON] , [INFO] навчається в 2 класі КЗ ЗСО «Соснинський ліцей імені Сергія Байдовського», що підтверджується наданою учбовим закладом характеристикою. Згідно інформації КНП "Іваничівський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 09.05.2013 за № 314/01-06-2.23, діагноз [PERSON] : синдром гіперактивності та розсіяної уваги, функціональна диспенсія. Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини № ІРЦ - 85348/2023/395155 від 23.03.2023 встановлено діагноз СДУГ та ЗПР. На теперішній час дитина потребує в медичному обстеженні та лікуванні. Відповідачка [PERSON] за час проживання на території с. Соснина зарекомендувала себе з негативної сторони, не займалась доглядом та вихованням сина, зловживала алкогольними напоями, що підтверджується інформаційною довідкою № 89/10-09.2023, виданою 17.04.2023 старостою Соснинського старостинського округу. Рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 25.07.2023 № 69 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, матір [PERSON] не виконує батьківських обов`язків, ухиляється від утримання дитини, не цікавиться ним, не телефонує, не підтримує з ним родинних зв`язків. Бабуся дитини - [PERSON] самостійно виховує та утримує дитину, створив належні умови для його виховання та розвитку. Надаючи правову оцінку позовним вимогам стосовно позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Таким чином, із вищенаведеного слідує, що існують всі правові підстави позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини та своєю поведінкою висловила байдужість щодо його виховання. Суду надано належні і беззаперечні докази свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина. Вказане відповідачкою не спростовано та відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень стосовно позовних вимог подано суду не було, а навпаки нею позовні вимоги було визнано, що свідчить про те, що відповідачка не проявляє інтересу до своєї дитини. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідачка [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання її дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. Позивачка, згідно з приписами Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору. Враховуючи викладене, а також те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 гривень за вимогу про позбавлення батьківських прав та за вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved