Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не довше досягнення ним 23 років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є його батьком та допомоги на навчання не надає. Шлюб між його батьками розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2021 року. Наразі йому допомагає лише мама. Батько ж, відповідач по справі інвалідом не являється, дітей на яких сплачує аліменти за рішенням суду - немає. Враховуючи те, що він навчається на денному стаціонарі, змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток у нього немає, однак йому потрібні кошти для того, щоб харчуватися, купувати зошити, оплачувати проїзд та інше. В зв`язку з чим позивач звернувся із вказаним позовом. 01 серпня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести без його участі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена в їх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого 30 червня 2005 року. Згідно ст. 53 Конституції України, кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Відповідно до довідки № 38, виданої «Смілянським промислово - економічним фаховим коледжем ЧДТУ», [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі денної форми навчання. Період навчання з 08 вересня 2022 року по 30 червня 2025 року. Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Враховуючи, викладене, відповідно до ч.3 ст.199 СК України, позивач наділений правом на звернення до суду з даним позовом. Враховуючи, що [PERSON] , якому, станом на день розгляду даної справи, виповнилося повних 18 років, навчається на денній формі навчання, не працевлаштований, стипендії не отримує, безкоштовним гуртожитком за місцем навчання не забезпечується, джерел доходу не має, суд приходить до висновку, що він потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] , який є його сином та продовжує навчання. У постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, від 10 жовтня 2018 року у справі №216/3757/16-ц та від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц акцентовано увагу на тому, що витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Такий правовий висновок ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків, встановленому Сімейним кодексом України. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення донькою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок. При цьому, приймаючи до уваги, що позивачем при звернення до суду з даним позовом судовий збір з вищевказаних підстав не сплачувався, підстави для застосування у даній справі вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та зменшення стягнення з відповідача до державного бюджету судового збору відсутні. На підставі викладеного, відповідно до ст.53 Конституції України, ст.ст. 184, 191, 199, 200, 201 СК України, та

Outcome: approved