Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Представник позивача адвокат Бєлік Андрій Сергійович, що діє в інтересах позивача Пассі Дхірендра, звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: розірвати шлюб між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований 20.10.2021 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1209. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Вказує, що від подружнього життя сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що у позивача з відповідачкою сімейне життя не склалося, різні погляди на сімейне життя та обов`язки призводили до суперечок, будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Вже тривалий час позивач з відповідачем припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить лише формальний характер. У зв`язку з наведеним збереження шлюбу є неможливим, оскільки між позивачем та відповідачкою повністю втрачено почуття любові та поваги, кожен з них веде окреме життя і вони більше не пов`язані спільними правами та обов`язками. Крім того, вказує, що надання строку для примирення, а також збереження шлюбу, протирічить конституційному праву позивача, яке грунтується на вільній згоді чоловіка перебувати у шлюбі, а також моральним засадам суспільства з огляду на право особи припинити шлюб. 03 липня 2023 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.17). Ухвалою суду від 04.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та призначено судове засідання на 20.07.2023 року о 09-00 год., з повідомленням та викликом сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с.18,19). 20.07.2023 року розгляд справи відкладено на 14.08.2023 року о 10-00 год. в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. В судове засідання 14.08.2023 року позивач та його представник не з`явились, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість 09.08.2023 року засобами електронної пошти представником позивача [PERSON] надіслано заяву суду про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.29). 14.08.2023 року відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість до початку розгляду справи через канцелярію суду відповідачем подано заяву в якій вона позовні вимоги визнала та підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без участі сторони відповідача. (а.с.33). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 2021 року сторони зареєстрували шлюб у Соборному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1209, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , що видане Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №08. (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. За приписами ч.ч. 1,2 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Отже, оскільки сторони по справі є громадянами різних держав та не мають спільного особистого Закону, позивач є громадянином Республіки Індія, проживає та зареєстрований в Україні, відповідач є громадянкою України проживає та зареєстрована в Україні, а тому правові наслідки шлюбу, зокрема припинення, визначаються правом України за місцем реєстрації відповідача. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За приписами частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, а решта 50 відсотків суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету України 50 % судового збору. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 536,80 грн.

Outcome: approved