Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

23 листопада 2022 року ТДВ ?Експрес Страхування? звернулось до суду із даним позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у порядку суброгації у сумі 46068 грн. 13 коп. та судовий збір в сумі 2471,00 грн. Свій позов обґрунтовує тим, що 03.09.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю ?Експрес Страхування? та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.18.2420827, строком дії з 04.09.2018 р. По 03.09.2021 р., страхова сума 495 000,00 грн. Даним договором було застраховано ТЗ ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . Франшиза за договором страхування - 0,25% (1 237,50 грн.). 20.08.2020 р. о 16:30 год. по просп. Броварський у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода: водій [PERSON] , керуючи автомобілем ?Renault Magnum?, д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з застрахованим транспортним засобом ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та скоїв з ним зіткнення. В результаті події автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.10.2020 року у справі № 755/13670/20, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до умов Договору страхування ТДВ ?Експрес Страхування? було здійснено виплату страхового відшкодування Страхувальнику у розмірі: 46 068,13 грн., що підтверджується страховими актом. № 3.20.2551-1 від 08.09.2020 р. та платіжним дорученням № ЦО04772 від 08.09.2020 р. Отже, [PERSON] є відповідальним за збитки, заподіяні автомобілю ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правову відповідальність [PERSON] , як водія автомобіля ?Renault Magnum?, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , застраховано не було. 21.08.2020 року до позивача звернувся власник транспорного засобу ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] із заявою про проведення виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок ТОВ ?Автоцентр на Харківському?. Згідно рахунку-фактури ТОВ ?Автоцентр на Харківському? № 0000002265 від 03.09.2020 року вартість відновлювального ремонту ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] склала: 47 305,63 грн. Вартість відновлювального ремонту ТЗ ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] підтверджується актом виконаних робіт № 0000051305 від 23.09.2020 р., складеним ТОВ ?Автоцентр на Харківському?, на суму 47 305,63 грн.. Визначення позивачем вартості відновлювального ремонту автомобіля ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] на підставі рахунку, що згодом підтверджена актом виконаних робіт, не суперечить ні умовам договору страхування, ні Закону України ?Про страхування?, оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням лише автотоварознавчої експертизи (дослідження), проведеної оцінювачем, та на підставі лише звіту про оцінку КТЗ. Відповідно до Страхового акту № 3.20.2551-1 від 08.09.2020 року ТДВ ?Експрес Страхування? було погоджено суму до виплати: 47 305,63 грн. (вартість ремонту, згідно рахунку) - 1 237,50 грн. (сума франшизи за Поговором страхування) = 46 068,13 грн. Вказану суму було сплачено на рахунок ремонтної організації у відповідності до платіжного доручення № ЦО04772 від 08.09.2020 року. 08.10.2020 року ТДВ ?Експрес Страхування? звернулося до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № 5988/07-3.20.1551, яку було повернуто на адресу позивача, у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. На дату подання позову шкоду не відшкодовано. 09 грудня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 21 лютого 2023 року. Представник позивача, будучи повідомленою належним чином, в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.09.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю ?Експрес Страхування? та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.18.2420827, строком дії з 04.09.2018 р. По 03.09.2021 р., страхова сума 495 000,00 грн. Даним договором було застраховано ТЗ ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . Франшиза за договором страхування - 0,25% (1 237,50 грн.). 20.08.2020 р. о 16:30 год. по просп. Броварський у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода: водій [PERSON] , керуючи автомобілем ?Renault Magnum?, д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з застрахованим транспортним засобом ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та скоїв з ним зіткнення. В результаті події автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.10.2020 року у справі № 755/13670/20, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] , як водія автомобіля ?Renault Magnum?, д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , застраховано не було. 21.08.2020 року до позивача звернувся власник транспорного засобу ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] із заявою про проведення виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок ТОВ ?Автоцентр на Харківському?. Згідно рахунку-фактури ТОВ ?Автоцентр на Харківському? № 0000002265 від 03.09.2020 року вартість відновлювального ремонту ?Кіа Sportage?, д.н.з. [NUMBER] склала: 47 305,63 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 0000051305 від 23.09.2020 р., складеним ТОВ ?Автоцентр на Харківському?, на суму 47 305,63 грн.. Відповідно до Страхового акту № 3.20.2551-1 від 08.09.2020 року ТДВ ?Експрес Страхування? було погоджено суму до виплати: 47 305,63 грн. (вартість ремонту, згідно рахунку) - 1 237,50 грн. (сума франшизи за Поговором страхування) = 46 068,13 грн. Вказану суму було сплачено на рахунок ремонтної організації у відповідності до платіжного доручення № ЦО04772 від 08.09.2020 року. 08.10.2020 року ТДВ ?Експрес Страхування? звернулося до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № 5988/07-3.20.1551, яку було повернуто на адресу позивача, у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. На дату подання позову шкоду не відшкодовано. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування"). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 46068 грн. 13 коп. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У статті 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. Оскільки, позивач просить стягнути із відповідача страхове відшкодування у порядку суброгації, проте суд вважає, що із відповідача потрібно стягнути страхове відшкодування у порядку регресу. Згідно Постанови Верховного суду України №910/8982/17 від 20 квітня 2018 року, основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. З огляду на вищевикладене, враховуючи подані письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved