Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Представник позивачка звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання. На підставу своїх вимог спирається на те, що 31 серпня 2002 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №33 від 31 серпня 2002 року. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] досягнув повноліття [INFO] . На даний час [PERSON] , навчається в Навчально-науковому інституті журналістики, кіно і телебачення Київського міжнародного університету на III курсі за спеціальністю «Аудіовізуальне мистецтво та виробництво» на контрактій основі. [PERSON] перебуває на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 15.06.2023 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та представник позивача в судове засідання не з?явилися, але згідно письмової заяви просии справу розглядати у їх відсутність та підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю у відповідності до ст. ст. 199, 200 СК України, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що відповідач є його батьком (а.с.4). Судом встановлено, що син позивачки [PERSON] навчається на ІІІ курсі за спеціальністю «Аудіовізуальне мистецтво та виробництво» на контрактій основі, термін навчання з 01.09.2022 року до 30.06.2024 року (а.с.7). Стипендію [PERSON] не отримує, що підтверджується довідкою навчального закладу (а.с.8). Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги сину не надає, а тому син в період навчання утримується виключно позивачкою. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. Суд вирішуючи спір керується наступним. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу. Проте СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Не з"явлення відповідача до суду і не надання ним доказів стосовно його матеріального становища не позбавляє його обов"язку утримання сина в період навчання, оскільки він будучи попередженим про час та місце розгляду даної справи та з позовними вимогами не надав суду жодних заперечень стосовно позовних вимог та доказів його неспроможності сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає змогу суду дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати покласти на відповідача, згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved