Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

У червні 2023 року представник позивача ТОВ «Новобудова» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період із 01.07.2018 р. по 01.06.2023 р. в загальній сумі 5475,81 грн., а також судовий збір в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач здійснює експлуатацію та обслуговування зазначеного житлового будинку, а також позивачем безперебійно надаються житлово-комунальні послуги за вказаною адресою та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак відповідач не належним чином сплачує кошти за спожиті послуги, у зв`язку з чим за період із 01.07.2018 р. по 01.06.2023 р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 5475,81 грн., з яких: 3827,82 грн. - основний борг, 435,21 грн. - три відсотки річних, 1212,78 грн. - індекс інфляції. З огляду на викладене, а також в зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від добровільної сплати боргу, позивач вимушений звернутись з позовом до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2023 року, у справі відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими заявами/клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 164 від 15.07.2004 року та АВІЗО № 246 від 27.04.2005 р., житловий будинок [ADDRESS] був переданий на баланс ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. Відповідач [PERSON] є наймачем квартири № 325 в зазначеному будинку, що підтверджується наявними у справі доказами. Відповідно до п.п. 5, 12 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписами статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач не в повному обсязі вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги в результаті чого за період із 01.07.2018 р. по 01.06.2023 р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 3827,82 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Доказів належного виконання зобов`язань в частині сплати за надані житлово-комунальні послуги з боку відповідача суду надано не було, як і не було надано докази на спростування розрахунку позивача. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи було встановлено неналежне виконання відповідачем зобов`язань по сплаті за житлово-комунальні послуги, доводи позову стороною відповідача спростовані не були, а відтак позов в частині стягнення основної суми боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В частині позовних вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В матеріалах справи наявні достатні докази, надані стороною позивача, які вказують на належне надання відповідних житлово-комунальних послуг, та їх розмір, а також наявні докази, які вказують на несвоєчасну сплату відповідачем коштів за житлово-комунальні послуги. Законом прямо передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат в сумі 1212,78 грн. та 3 % річних в сумі 435,21 грн. за період наявності заборгованості та які розраховані позивачем при подачі позову до суду, ґрунтуються на вимогах закону, оскільки, мало місце прострочення виконання зобов`язань, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат є також обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2684,00 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved