Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

У травні 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що на грунті неприязних стосунків [PERSON] завдав їй тілесних ушкоджень. Вироком суду відповідач визнаний винуватим у вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Через отримані тілесні ушкодження вона вимушена була займатись лікуванням та відновлювати свій стан здоров`я. Загалом на лікування нею витрачено 109\~116,17 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які мають бути повністю відшкодовані відповідачем. Також через неправомірні дії [PERSON] їй завдано і моральних страждань, яку вона оцінює в розмірі 500\~000 грн. У добровільному порядку відповідач завдану матеріальну та моральну шкоду не відшкодовує, тому вважає своє право порушеним. Просила суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у якості матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 109\~116,17 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у якості моральної шкоди грошові кошти в розмірі 500\~000 грн.. 13 липня 2023 року у судовому засідання відповідачем подано письмове пояснення. Не погоджуючись з поданим позовом, [PERSON] вказав, що кожна сторона зобов`язана довести свої вимоги та заперечення. Але у порушення норм ЦПК позивач не надала доказів, на які вона посилається, а саме вироку Києво-Святошинського району Київської області від 28 березня 2023 року. Тому у задоволенні позову просив відмовити. 26 липня 2023 року у судовому засідання [PERSON] подав суду додаткові пояснення. Також вказав, що позивачка навмисно не надає суду вирок суду, оскільки самим вироком зафіксовано отримання таких видів тілесних ушкоджень позивачкою, які нічим не повязані зі обставинами, зазначеними у позові. Також при розгляді кримінальної справи, [PERSON] подала заяву про те, що нею цивільний позов не заявляється, претензій матеріального характеру не має. У позові не конкретизовано, які тілесні ушкодження вона отримала та яким чином медичні документи відносяться до даної справи, до тілесних ушкоджень, які зазначені у вироці суду. Вважає, що подані позивачкою копії квитанцій та медична документація не доводять позовних вимог. Також позивач не обґрунтував моральну шкоду. Суд позбавлений права на збирання доказів. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні. У встановлений строк сторони заперечень щодо такого розгляду не висловили. У судовому засіданні представник позивача підтримав поданий позов. Просив задоволити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 29 вересня 2022 року близько о 15 год. 30 хв. [PERSON] разом із [PERSON] перебували на вулиці поблизу будинку [ADDRESS] , де у [PERSON] через неприязні стосунки виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . У зв`язку з наведеним [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, йдучи разом із потерпілою взяв своєю правою рукою за ліву руку потерпілу, далі схопив своїми двома руками [PERSON] за її праву та ліву руку. Після чого потягнув [PERSON] за її праву руку, припинив свої противоправні дії та відійшов. Своїми умисними протиправними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синців на правій та лівій руках, які згідно висновку експерта № 27/Д від 30 січня 2023 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. З Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (справа 369/4236/23). Вирок набрав законної сили, інформація про його оскарження відсутня в матеріалах справи. Посилання представника відповідача на те, що вирок не долучено до матеріалів цивільної справи, суд до уваги не приймає, оскільки Єдиний реєстр судових рішень є відкритим і загальнодоступним джерелом інформації. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини [PERSON] у завданні тілесних ушкоджень [PERSON] у вигляді синців на правій та лівій руках, які згідно висновку експерта № 27/Д від 30 січня 2023 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Наявність іншої шкоди (тілесних ушкоджень) у даній справі не встановлено (зокрема щодо удушення, втрата свідомості, ушкодження у шийному відділі, грудної клітини, в області внизу живота). Крім того, при розгляді кримінальної справи «судом встановлено, що у відповідності до ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано заяву [PERSON] складену в присутності захисника Степанюка А.С., відповідно до якої [PERSON] беззаперечно визнає свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодний на розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні; заяву потерпілої [PERSON] , відповідно до якої вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні». Тобто жоден учасник по кримінальному провадженню не оспорював жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин. Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ст.22 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ураховуючи, що вищенаведеним судовим рішенням (вироком) встановлено факт заподіяння шкоди позивачу діями відповідача, тому позивачка має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд критично оцінює подані позивачем докази на підтвердження понесених нею матеріальних втрат за завдану матеріальну шкоду. Так, наявні в матеріалах справи консультативні висновки загальний від 31 жовтня 2022 року та 27 жовтня 2022 року, ортопеда-травматолога від 05 жовтня 2022 року, отоларинголога від 01 жовтня 2022 року, невролога від 01 жовтня 2022 року, ортопеда-травматолога від 30 вересня 2022 року (а.с. 9-14) суд оцінює критично. Так, про обставини отримання травм записані зі слів [PERSON] . Жоден лікар не перевіряв такі доводи, не встановлював причинно-наслідковий зв`язок між подіями 29 вересня 2022 року, встановлені судом у вироці, та скаргами пацієнта. При розгляді даної справи позивачка також не надала суду доказів існування інших подій, де б відповідач [PERSON] завдав їй тілесних ушкоджень, а позовну заяву обґрунтовувала подіями 29 вересня 2022 року та вироком суду. \~ \~ \~ \~З поданих суду чеків/квитанцій не можливо встановити який саме товар був придбаний, які послуги надавались, призначення платежу, не визначено отримувача та які послуги/товари оплачувались, зокрема OOOFarmasha2, LIQPAY*TOV MLDILA, ANTS2139, Magazin244, Tarasivka, Magazin7094, FOP Pisarenko AM, TOVANRIPHARM, BOYARKA, VITAMIN, VITAMINNmVishnevevulSvyato, [NUMBER] , VISHNEVOE4, FOP Filina TA, SALT SPA PLANET, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ФОП, [PERSON] (а.с. 15-18, 20-23, 25-38, 48, 54, 58, 70, 84) не містить інформацію про платника (а.с.43, 44, 47, 51-53, 55-57, 59-69, 71-76, 86, 88, 89), до подій 29 вересня 2022 року (а.с.82, 83, 85, 87). Також з матеріалів справи не можливо встановити за яким призначенням та які саме задавав аналізи позивач, отримував консультації у медичних установах, зокрема LABORATORIA DILA MEDYCHNY 10.04.2023 (а.с.19), MC IMPERIAL MEDIKA LTD 27.10.2022 (а.с.24). Щодо відшкодування витрат на психолога, то з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] користувалась послугами ще до подій 29 вересня 2022 року: консультації психолога у вересні 2022 року (а.с.80, 81) ще до подій 29 вересня 2022 року, у жовтні 2022 року (а.с.77-78), у квітні-травні 2023 року (а.с. 41, 42, 45-46, 49, 50). У матеріалах справи відсутній висновок даного психолога не лише в розрізі подій 29 вересня, а й взагалі відносин між [PERSON] та [PERSON] , висновок про те, що події 29 вересня 2022 року мали наслідком необхідність отримання таких консультацій позачергово (а не планові щотижневі). Крім того, відсутнє пояснення позивача про відсутність таких консультацій у листопаді-березні 2022 року. Щодо чеків на придбання медикаментів в аптеках (а.с.39-40) слід вказати, що позивачка не обґрунтувала хто і коли їй призначав ці препарати, яким чином вони пов`язані з отриманими травмами у вигляді синців та правій та лівій руці. Зокрема, з мережі Інтернет вбачається, що «Інфламафертин» вартістю 5260,40 грн. призначається при профілактиці та лікуванні жіночого безпліддя, причиною якого є хронічні запальні захворювання (сальпінгіт, оофорит, періоофорит, сальпінгоофорит, параметрит), а також вказаних патологічних станів, що виникають після абортів. Профілактика та терапія спайкового процесу після операцій на органах малого таза. Лікування початкових стадій аутоімунних системних захворювань, зокрема склеродермії та ревматоїдного артриту. Застосовувати у комплексній терапії захворювань, в основі яких є запальний компонент; панавірІнтим - застосовується для зниження ризику зараження вірусними інфекціями, що передаються статевим шляхом, а також в період відновлення після видалення кандилом і папілом; дистрептааза - лікування хронічних запальних процесів придатків матки, післяопераційних інфільтративних уражень органів малого тазу, ендометриту, геморою при гострому та хронічному перебігу, параректальних абсцесів і свищів з великим запальним інфільтратом, гнійних каудальних кіст; дуфастон - нрегулярні менструальні цикли, ендометріоз, дисменорея, безпліддя, спричинене лютеїновою недостатністю, підтримка лютеїнової фази при застосуванні допоміжних репродуктивних технологій (ДРТ), загрозливий і звичний викидень, пов`язаний з прогестероновою недостатністю, Дуфастон можна застосовувати як циклічне доповнення до терапії естрогенами у жінок з інтактною маткою: для попередження гіперплазії ендометрія у період менопаузи; при дисфункційних маткових кровотечах; при вторинній аменореї. Також позивачка понесла витрати на судово-медичне обстеження (а.с.41, 79) в розмірі 564 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Так, відповідач не довів, що дані витрати не пов`язані з отриманими тілесними ушкодженнями 29 вересня 2022 року. Тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають до задоволення частково, а саме в розмірі 564 грн. Щодо моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії іншої особи завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Суд вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягає моральна шкода, завдана його незаконним діями відповідача, що включає в себе моральну шкоду при застосуванні фізичної сили та отримання тілесних ушкоджень, в розмірі 5000 грн. В іншій частині (а саме стягнення 500\~000 грн.) суд відмовляє, оскільки матеріали справи не містяться доказів понесених моральних страждань у такому розмірі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Outcome: approved