Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

25.05.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] (баба спадкодавця). На випадок своєї смерті остання залишила заповіт, яким належний їй житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , вона заповіла [PERSON] (дядько спадкодавця, відповідач) та [PERSON] (батько спадкодавця). На день смерті [PERSON] разом з нею проживав [PERSON] , який прийняв спадщину, однак за свого життя такої не оформив. Натомість, [PERSON] спадкові права за заповітом не оформляв. [INFO] [PERSON] помер. На випадок своєї смерті останній заповіт не залишив, а також належне йому майно було успадковане [PERSON] (спадкодавець), який проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] , який є її сином, помер та після його смерті відкрилася спадщина. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим 30.06.2022 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У солю чергу, відповідач подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті сина, оскільки у заповіті, який залишила після себе [PERSON] , існує розбіжність у написанні по батькові спадкоємця [PERSON] , після якого її син успадкував спірне майно. Просить суд встановити факт належності [PERSON] заповіту, складеного 12.05.1982 року [PERSON] на ім`я « [PERSON] », а також визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . 06.07.2023 року на запит суду від приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Палецької І.Ю. на адресу суду надійшла копія матеріалів спадкової справи № 25/2022, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 65-112). 25.07.2023 року на запит суду від Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області на адресу суду надійшла інформаційна довідка з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкові справи не заводилися (а.с. 122-125). До початку судового засідання представником позивачки було подано до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 126). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає (а.с. 60). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.05.1982 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вона заповіла у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Належність [PERSON] вищевказаного майна підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 26.02.1981 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Ю.А. Дунаєвою та зареєстрованим в реєстрі за № 1-91 (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, про що свідчить інформаційна довідка Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області № 1183/01-09 від 21.07.2023 року та відповідні відомості зі Спадкового реєстру № 73089156 від 05.07.2023 року (а.с. 122, 124). Разом з тим, як слідує із будинкової книги для прописки громадян, що проживають у буд. [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , разом з останньою за однією адресою був зареєстрованим [PERSON] (а.с. 21-23). Відтак, в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та не заявив відмови від її прийняття. Поряд з цим, інший спадкоємець після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом відмовився, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с. 24). [INFO] помер [PERSON] . Про дану обставину свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема але не виключно, входило майно, яке було успадковане останнім після смерті [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із інформаційної довідки Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області № 1183/01-09 від 21.07.2023 року та відповідні відомості зі Спадкового реєстру № 73089183 від 05.07.2023 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 122, 123). Разом з тим, як слідує із будинкової книги для прописки громадян, що проживають у буд. [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , разом з останнім за однією адресою був зареєстрованим його син [PERSON] (а.с. 21-23). Відтак, в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та не заявив відмови від її прийняття. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як батьком та сином, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] . Про дану обставину свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його мати позивач [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 25/2022, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 65-112). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як сином та матір`ю, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом також встановлено, що 30.06.2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Палецької І.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] (а.с. 68). Також, 15.02.2023 року [PERSON] було подано до приватного нотаріуса заяву про видачу їй свідоцтва про права на спадщину після смерті її сина (а.с. 109). Отже, позивачці, як єдиному спадкоємцю після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом належить майно житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, позивач належним чином оформити право власності на вищевказане майно не має можливості через наявність у правовстановлюючому документі заповіті [PERSON] від 12.05.1982 року помилки в написанні по батькові батька спадкодавця [PERSON] , (« [PERSON] » - [PERSON] »), у зв`язку з чим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Палецькою І.Ю. винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 40/02-31 від 15.02.2023 року (а.с. 110). На переконання суду, наявність вищевказаної розбіжності в написанні імені заявниці виникла внаслідок механічної помилки, допущеної при посвідченні 12.05.1982\~року заповіту [PERSON] . При цьому, виправити розбіжність у вищевказаному заповіті позасудовому порядку не виявляється можливим. Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявниці [PERSON] юридичне значення та породжує правові наслідки, від яких залежить реалізація останньою своїх спадкових прав. За наведених обставин, позивач [PERSON] як спадкоємець, позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в повному обсязі. При вирішенні даного спору, суд також приймає до положення ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачами позову на зачіпає законних прав та інтересів будь-яких третіх осіб. На підставі ст.ст. 328, 357, 370, 392, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270, 1276 ЦК України,

Outcome: approved