Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив зменшити розмір аліментів, утриманих з нього за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] до виповнення 18 років до 1/5 частини заробітної плати щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною 18 років. Зазначив, що не має можливості надавати дитині допомогу в розмірі 1/3 частини від доходу, оскільки має на утриманні нову сім`ю, яка складається з нього та дружини [PERSON] та мають спільний бюджет. Вказав, що наразі позбавлений роботи, оскільки працював та мав сезонний заробіток на фермерських господарствах в Херсонській області. Зазначив, що наразі має менший дохід, а тому позбавлений можливості сплачувати 1/3 частину від середнього заробітку, внаслідок чого утворилася заборгованість. На підставі викладеного просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 05 липня 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач подала відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечила. Зазначила, що позивачем не надано жодних доказів на погіршення матеріального становища. Зазначає, що його нова дружина є фізичною особою підприємцем, якій позивач допомагає. Доказів на підтвердження того, що позивач має сезонний заробіток позивачем не надано. Вказує, що він має дохід від продажу троянд та має власні точки продажу, також, на думку відповідача, зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/5 частини доходів платника суттєво не вплине на забезпечення дитини всім необхідним. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року у справі 758/4599/18 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення повноліття. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним, сімейним становищем та через стан здоров`я він не здатний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки доньки [PERSON] у розмірі, який встановлений рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає. Суд не приймає до уваги посилання позивача про витрати коштів на утримання дружини та те, що він має нестабільний дохід, як основу для зменшення розміру аліментів, оскільки вважає, що позивач повинен виконувати свій батьківський обов`язок, і стан здоров`я та матеріальне становище дозволяють йому це робити. Крім того суд, враховує, що за вимогами СК у позивача в разі визнання його непрацездатним в майбутньому, виникне право звернутися до суду з вимогами про зменшення розміру призначених аліментів. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи викладене вище, суд вважає, що факти зазначені позивачем, в тому числі мінливості життєвих обставин останнього, не можуть слугувати достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed