Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 22.06.2009 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10800,00 грн. Відповідач при підписанні акети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.03.2023 року має заборгованість 34363,60 грн., що складається із заборгованості за кредитом 10798,57 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 23565,03 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою від 03.04.2023 було відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 04.05.2023 здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін за клопотанням представника відповідача. Представник позивача, у письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності. Представником відповідача надано суду письмове пояснення, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову та застосувати позовну давність з підстав у ньому викладених. Також представником відповідача надано письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позову просив відмовити, застосувати строк позовної давності Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 22.06.2009 відповідачем було підписано анкету-заяву з метою отримання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.10). Обумовлено отримання відповідачем\~ кредиту у сумі 100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Визначено базову відсоткову ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору 2,5% у місяць з розрахунку 360 днів у році. Зазначено, що термін дії кредитного ліміту співпадає з строком дії платіжної картки. 22.06.2009 відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду», де визначено порядок та строки погашення заборгованості , умови нарахування штрафних санкцій (а.с.11). Укладений між сторонами договір складається з Анкети-Заяви відповідача про отримання банківських послуг, Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 12-21). Як зазначає позивач, він свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками (а.с.4-7). Так, розмір заборгованості\~\~відповідача перед позивачем станом на 20.03.2023 року складає 34363,60 грн., що складається із заборгованості за кредитом 10798,57 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 23565,03 грн. Наданими позивачем документами підтверджується, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зареєстровано у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій (а.с.24,25-26,27). Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч.2 ст.11 ЦК України, є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей\~207,1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно наданої позивачем Довідки (а.с.9), [PERSON] було видано наступні кредитні картки: [NUMBER] , дата відкриття- 25.06.2009, термін дії 06/13; [NUMBER] , дата відкриття- 23.07.2012, термін дії 12/15; [NUMBER] , дата відкриття 01.08.2013, термін дії 06/16. Разом з тим, позивачем надано Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформлено на [PERSON] № [NUMBER] . Вбачається старт карткового рахунку 25.06.2009, зміна кредитного ліміту 17.07.2009, 08.06.2011, 21.10.2011, 26.06.2012, 27.06.2012, 22.02.2013, 10.01.2020 (а.с.8). Відповідно до умов договору (термін дії картки) строк погашення кредиту настав у 2016 році із закінченням строку дії карти, а належних доказів того, що нова карта з подальшим строком дії надавалась відповідачу, банком не надано. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що 15.10.2020 відповідачем на погашення заборгованості внесено 1290599,66 грн. (а.с.7). Разом з письмовими поясненнями, представником позивача надано Відомості з ДРФО про доходи відповідача, на підтвердження отриманих ним доходів з 2020-2022 роки та неможливості погашення вказаної суми заборгованості. У позові зазначається, що при встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2, 3.3 Договору (Умов та правил). Матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному банком розмірі і порядку нарахування. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У даному випадку, нарахування процентів після 2016 року (закінчення строку дії картки) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. Тож, суд приходить до висновку, що з матеріалів справи, наданого розрахунку заборгованості, є не зрозумілим порядок та підстави нарахування позивачем суми боргу на 2020 рік у розмірі 1324963,26 грн., а також, нібито, сплата відповідачем 1290599,66 грн., яким чином відбулося погашення- автоматично чи за сприяння [PERSON] . Надана банком Виписка за договором (а.с.29-32) сформована до 15.10.2020, остання операція - поповнення картки, переказ коштів (картка № [NUMBER] термін дії якої - 06/16) на суму 1290599,66 грн., що ставить під сумнів дійсність проведення відповідачем такого платежу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача надав письмову заяву у якій просив застосування строк позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність тривалістю один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Суд враховує, що, згідно наданих позивачем доказів, операції по платежам в рахунок сплати заборгованості в межах дії строку позовної давності, проведено з картки № [NUMBER] термін дії якої - 06/16, належних та допустимих доказів про перевипуск картки чи продовження терміну її дії суду не надано. Сторони письмово не узгодили тривалість позовної давності за вимогами, що випливають із кредитного договору,тому до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Згідно\~ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи те, що строк дії картки встановлено до червня 2016 року, саме з цього часу почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами банку про стягнення тіла кредиту та інших платежів за кредитом. Кредитор звернувся до суду із позовом у березні 2023 року, тобто поза строком позовної давності Отже, суд дійшов до висновку, що мається достатньо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, через сплив строку позовної давності. Відповідно до ст.141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed