Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

01.12.2022 року представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» Шаталова Т.В. звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування в розмірі 337 311,64 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 059,67 грн. Позов обґрунтований тим, що 21.06.2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ "Констракшн Машинері" було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2805-18-00070, предметом якого є страхування транспортного засобу «FordTransit» д.н.з. [NUMBER] . 12.12.2018 року, приблизно о 14 год. 15 хв. в м. Одеса, на перехресті з вул. О. Кутузакія та вул. Мечникова керуючи автомобілем марки «FordTransit», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] при під`їзді до нерегульованого перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобу «FordTransit», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Мечникова, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 року ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР України. 14.12.2019 року Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 07.06.2019 року позивачем складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 437 311,64 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», у зв`язку з чим позивачу було виплачено, в межах ліміту по полісу, страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн., але ця сума не покриває суму виплати, яку позивач виплатив страхувальнику. Позивачем на адресу відповідача направлено претензію з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. Однак останній залишив її без задоволення. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з позовом до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.03.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, крім того повідомлявся шляхом оголошення через офіційний портал «Судова влада України», причини неявки суду невідомі. Відповідач відзив на позов не подав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] є ТОВ "Констракшн Машинері". 21.06.2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ "Констракшн Машинері" було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2805-18-00070, предметом якого є страхування транспортного засобу «FordTransit» д.н.з. [NUMBER] . 12.12.2018 року відбулась ДТП за участю автомобілів марки «FordTransit», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «FordTransit» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] що підтверджується схемою місця ДТП від 12.12.2018 року. Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2018, у денний час доби, при необмеженій видимості, приблизно о 14:15 годині, при сухому дорожньому покритті, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Transit, р.н. [NUMBER] , здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Олександра Кутузакія у Приморському районі м. Одеса, з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. 10-го Квітня, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху в кожномунапрямку руху. При під`їзді до нерегульованого перехрестя вул. Олександра Кутузакія вул. Мечникова, режим проїзду транспортних засобів через який на момент пригоди регулювався дорожніми 2.1 Дати дорогу» згідно Правил дорожнього руху України, встановленим перед даним перехрестям, по ходу напрямку руху автомобіля «Ford Transit», р.н. [NUMBER] , видимість якого для водія [PERSON] була не обмежена, водій [PERSON] був не уважним і за дорожньою обстановкою не слідкував, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 Дат дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем «Ford Transit», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Мечникова, з боку вул. Розкидайлівська в напрямку вул. Колонтаївська. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Ford Transit», р.н. [NUMBER] [PERSON] [INFO] , отримала тілесні кодження у вигляді закритого перелом правого стегна в середній третині, з якими була госпіталізована до КУ «Міська клінічна лікарня №11», та які відповідно до висновку судово- медичної експертизи, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. За даним фактом 13.12.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за №12018161500008112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2022 року кримінальне провадження за №12018161500008112 стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України та п. 1. ч.2 ст.284 КК України. 14.12.2018 року ТОВ "Констракшн Машинері" звернулося до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав пояснення обставин події 12.12.2018 року. 21.06.2018 року представником ПАТ «Страхова компанія «УСГ» складений акт огляду транспортного засобу «Ford Transit», р.н. [NUMBER] . 07.06.2019 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Звіту № 04-009 від 07.05.2019 рооку складено страховий акт № ПСКА-9875 та розрахунок страхового відшкодування до нього, який складає 437 311,64 грн. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 437 311, 64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14321 від 07.06.2019 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Ford Transit», р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АМ/5050105. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до страхової компанії Відповідача із заявою № 11/19187 від 24.06.2019 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АМ/5050105 за яким страхова компанія Відповідача здійснила виплату в розмірі 100 000,00 грн., яка не покриває, суму виплати за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2805-18-00070 від 21.06.2018 року. 28.01.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на адресу [PERSON] було направлено претензію № 41718 з метою добровільної сплатити суми страхового відшкодування. Однак останній залишив її без задоволення. За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Українська страхова група» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2805-18-00070 від 21.06.2018 року та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АМ/5050105, а саме: 437 311, 64 грн. - 100 000,00 грн. = 337 311,64 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України «Про страхування». За правилами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Будь-яких доказів відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, відповідачем суду надано не було. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 337 311,64 грн. страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 5059,67 грн.

Outcome: approved