Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

24 липня 2023 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 26 липня 1997 року уклав шлюб з Відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає Позивач, сторони подружні стосунки не підтримують, втратили почуття один до одного, тривалий час проживають окремо. Примирення та збереження сім`ї неможливе, оскільки перебування у шлюбі суперечить інтересам Позивача. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 23 серпня 2023 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позов визнала, просила розірвати шлюб. Просила залишити прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] ». 25 серпня 2023 року Позивач надав заяву про слухання справи за відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити. В судове засідання 25 серпня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 26 липня 1997 року, про що свідчить актовий запис №521, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради (серія І-ЖД № 073189). Відповідач змінила прізвище на « [PERSON] » Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила не відновлювати своє дошлюбне прізвище, а залишити прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач причиною розпаду сім`ї та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved