Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 12 липня 2013 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося в силу різних життєвих обставин, діаметрально протилежних поглядів на шлюб і сім`ю та у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння. З березня 2022 року вона з відповідачем спільно не проживає, оскільки внаслідок ведення бойових дій змушена була разом із малолітньою дитиною виїхати з місця постійного проживання у західний регіон України у Закарпатську області і на даний час разом із дитиною мають статус внутрішньо переміщених осіб та взяті на облік у с. Пилипець Хустського району Закарпатської області, де на даний час і проживають. Відповідач залишився проживати по [ADDRESS] , де і працює на даний час. В результаті, позивачка дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу з відповідачем, що не буде суперечити їх з відповідачем інтересам та інтересам дитини. Крім того зазначила, що з відповідачем не досягли згоди у питанні матеріального утримання спільної дитини, яке відповідач пропонує їй вирішити тільки в судовому порядку. З наведених підстав просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі частини заробітку (доходу) батька, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01.06.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 31-32). У Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 12 липня 2013 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого 12 липня 2013 року, актовий запис №508 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11 жовтня 2017 року серії [NUMBER] , актовий запис №1157 (а.с. 9). Позивачка разом із дитиною проживає в [ADDRESS] , підтвердження чого є копія довідки виданої Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області 20.04.2023 (а.с. 12-15). З довідки від 18.04.2023 вбачається, що [PERSON] працює в АТ «Укрзалізниця» РФ №Одеська залізниця» ВП Служби колії «Миколаївська дистанція колії» (а.с. 24). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, те, що відповідач є офіційно працевлаштованим, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню на її користь з відповідача. Також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі статей 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

Outcome: approved