Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 29 грудня 2020 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631561358 (далі по тексту рішення - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. АТ «Альфа Банк» свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного Кредитного договору виконав у повному обсязі. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, що станом на 22 січня 2023 року становить 176 817,78 гривень. 12 серпня 2023 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30 листопада 2022 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника 25 квітня 2023 року направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку відповідач проігнорував. Враховуючи положення статей 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1050,1054 Цивільного кодексу України, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором майнові права та інтереси позивача порушено, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного позивач просить стягнути зі [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у розмірі 176 817,78 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривень. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явиdся, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, відсутність відзиву відповідача на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 29 грудня 2020 року [PERSON] підписав оферту АТ «Альфа Банк» на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а. с. 4). Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту, ознайомився з умовами укладення договору, графіками платежів з повернення та сплати відсотків за користування кредитом, отримав примірник договору та всіх додатків до нього, погоджується з викладеним та зобов`язується виконувати умови договору (а. с. 4 зворот). Відповідно до умов Кредитного договору максимальна сума кредиту - 200 000 гривень, сума доступного кредиту на час складання цієї оферти - 47 350,00 гривень; процентна ставка за користування кредитною лінією - 35,99 %. АТ «Альфа Банк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме: відповідачу надано можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується виписками з особових рахунків відповідача (а. с. 9-15). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а. с. 20). В результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором в нього виникла заборгованість, що станом на 22 січня 2023 року становить 176 813,78 гривень, з яких: 127 102,22 гривень - тіло кредиту; 1 105,50 гривень - заборгованість за відсотками; 44 895,52 - прострочене тіло кредиту; 3 710,54 - прострочені відсотки (а. с. 8). Крім того, випискою по рахунку за період з 29 грудня 2020 року по 22 січня 2023 року підтверджується, що поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становить 176 817,78 гривень (а. с. 9). Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості відповідач не заперечив. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, а тому позивач має право вимагати повернення такої заборгованості в повному обсязі. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що зі [PERSON] слід стягнути в користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 176 817,78 гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2684, 00 гривень

Outcome: approved