Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

14.07.2023 позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка покликається на те, що 14.07.1990 уклала шлюб з відповідачем. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння і поваги один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Така ситуація призвела до того, що кожен з них живе своїм особистим життям. Вказує, що шлюбні відносини на теперішній час не підтримують, шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, тому просить задовольнити поданий позов. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 31.07.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду клопотання, відповідно до якого просить здійснювати розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Козівським райвідділом ЗАГС Тернопільської області 14.07.1990, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.1990, актовий запис № 35 /а.с.7/. Судом встановлено, що сімейне життя у подружжя не склалося, протягом тривалого часу, вони не підтримують подружніх відносин, шлюб виявився невдалим. На даний час подружні відносини між ними припинені, примирення і подальше спільне проживання неможливе. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання буде суперечити інтересам сторін, тому такий слід розірвати. При цьому, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі.

Outcome: approved