Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначаючи, що 22 січня 2017 року о 15 годині 36 хвилин, на перехресті вулиць Аеропортівської та Старокодацької, розташованому на території Дніпровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Citroen С4, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок зіткнення транспортним засобам спричинено значні механічні ушкодження, а водіям спричинені тілесні ушкодження. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди 27 березня 2017 року були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за № 12017040030000743, яке знаходилось у провадженні СВ ДВП ГУНП Дніпропетровської області. 30 листопада 2020 року досудове розслідування по даному провадженню було закрито, а на водія [PERSON] 14.12.220 було складено адміністративний протокол за порушення вимог п. 8.7.3е ПДР України. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року по справі №175/4542/20 водія [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Внаслідок винних дій відповідача транспортному засобу Citroen С4, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу, було спричинені значні механічні ушкодження. Крім того, позивач вказав, що згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 07-03-17-1Р від 06.06.2017, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Citroen С4, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 160 398,04 грн. До того ж позивач поніс витрати на проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 800 грн, витрати на сплату послуг ПП «Автоклуб», на стоянці якого знаходився автомобіль після ДТП у розмірі 120 грн., витрати на послуги евакуатора у розмірі 800 грн., витрати на послуги спеціаліста при відновленні інформації на флеш-носії у розмірі 1500 грн., витрати на юридичні послуги адвоката у загальному розмірі 23 100 грн., а також у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень позивач поніс витрати на лікування у розмірі 567 грн. Таким чином позивачу спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 187\~285,04 грн. До того ж, у своєму позові позивач зазначає, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому позивач був вимушений звернутися до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування, яке 17 березня 2021 року їй було відшкодовано у розмірі 100 000 грн. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тобто 87\~285,04 грн. Також, [PERSON] у позовній заяві зазначає, що їй завдано моральну шкоду, що полягає у значних маральних та фізичних стражданнях, які спричинили негативні зміни у її житті і погіршили не лише стан здоров`я, а взагалі душевний стан та спосіб життя, не тільки її, а і усієї її родини. Вказує, що на момент ДТП вона знаходилась у декретній відпустці і весь свій час віддавала вихованню своєї малолітньої доньки. Вона мешкає у невеликому селищі, яке розташовано на значній відстані від лікарень, спортивних закладів, магазинів, тощо та у зв`язку з тим, що в цей час її донька дуже часто хворіла та потребувала догляду лікаря, вона використовувала автомобіль Citroen С4, реєстраційний номер [NUMBER] для частих поїздок для відвідування лікаря, який розташовується на значній відстані від місця її мешкання. З метою покращення здоров`я дитини позивач значний час возив дитину для занять спортом, та із-за значного віддалення від торгових точок, вказаний автомобіль використовувався для поїздок до магазинів та ін. Це негативні переживання та спогади, насторога, тривога за майбутнє, важкість виконання повсякденних обов`язків, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, дратівливість, побоювання щодо подальшого життя, почуття власної безпомічності спричинило позивачу значні моральні страждання, які вона оцінює у 100 000 грн. У зв`язку з викладеним, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 87 285,04 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав надав відзив на позовну заяву у якому із позовом не погодився, важав позовні вимоги не обґрунтованими та безпідставними. Крім того, зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним фактичних витрат при здійсненні ремонту транспортного засобу, що позбавляє вірно визначити матеріальну шкоду заподіяну порзивачу для подальшого її відшкодування. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. З`ясувавши думку сторін, третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 22 січня 2017 року о 15 годині 36 хвилин, на перехресті вулиць Аеропортівської та Старокодацької, розташованому на території Дніпровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Citroen С4, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок зіткнення транспортним засобам спричинено значні механічні ушкодження, а водіям спричинені тілесні ушкодження. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди 27 березня 2017 року були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за № 12017040030000743, яке знаходилось у провадженні СВ ДВП ГУНП Дніпропетровської області. 30 листопада 2020 року досудове розслідування по даному провадженню було закрито, а на водія [PERSON] 14.12.220 було складено адміністративний протокол за порушення вимог п. 8.7.3е ПДР України. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року по справі №175/4542/20 водія [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.(а.с. 10). До того ж, встановлено, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому [PERSON] була вимушена звернутися до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування, яке 17 березня 2021 року їй було відшкодовано у розмірі 100 000 грн. Таким чином, на думку позивача відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тобто 87 285,04 грн. Також, [PERSON] у позовній заяві зазначає, що їй завдано моральну шкоду, що полягали у переживанні та спогадах, тривозі за майбутнє, важкості виконання повсякденних обов`язків, відірваність від активного соціального життя, зниженому та нестійкому настрої, емоційній напрузі, дратівливості, побоюванні щодо подальшого життя, почутті власної безпомічності. Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566 (далі Розпорядження). Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормою до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Пунктом 1 Розпорядження встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням з урахуванням останніх змін (з 19 лютого 2016 року по 20 вересня 2019 року), за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого. 17 березня 2021 року МТСБУ на виконання свого обов`язку, передбаченого ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило на користь позивача регламенту виплату на суму 100000 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ),

Outcome: dismissed