Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

26 квітня 2023 року позивач ТОВ «ФК «Паріс» в особі свого представника Слюзенко В.О. звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою до\~ [PERSON] , в якій просить\~стягнути з відповідача заборгованість\~у розмірі 46\~489,06 грн., яка складається з: 24\~784,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1\~846,80 грн. заборгованість за процентами, 3\~846,15 грн. заборгованість за комісією, 520,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня), 10\~185,52 грн. 18% річних за користування грошовими коштами за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 року, 5\~306,59 грн. інфляційних витрат за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 року та судові витрати покласти на відповідача. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 29.10.2019 між АТ «РВС Банк» та [PERSON] підписано заяву-договір №0043321 про надання банківської послуги (платіжна карта Простір), що є договором про приєдання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Як вбачається з Заяви-Договору №0043321 від 29.10.2019 року, відповідач підписанням заяви-договору про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання договору про комплексне обслуговування фізичних осіб акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєдналась до умов договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами заяви відповідачеві було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 25\~641,03 гривень, строк дії кредиту 24 місяці , процентна ставка 18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту:3% від суми наданого кредиту. В день підписання заяви-договору №0043321 від 29.10.2019 року, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов заяви-договору, що підтверджується розпискою отримання платіжної картки від 29.10.2019 року. Грошові кошти у сумі 25\~641,03 гривень були зараховані АТ «РВС БАНК» 29.10.2019 року на картковий рахунок клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. 28.04.2020 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/04/2020-1, відповідно до якого первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржником. Згідно з Додатком №1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС «БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-Договором №0043321 від 29.10.2019 року на загальну суму 30\~996,95 гривень. Станом на 13.03.2023 року заборгованість\~ [PERSON] \~перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить 30\~996,95 грн., з яких: 24\~784,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1\~846,80 грн. - \~заборгованість за процентами; 3\~846,15 грн. - заборгованість за комісією; 520,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня); 10\~185,52 грн.\~- 18 % річних за користування грошовими коштами за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 року (нараховані в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України); 5306,59 грн. - інфляційних витрат за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 року (нараховані в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України). 04.05.2020 року від ТОВ «ФК «ПАРІС» на iм`я [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання №376, однак відповідачка грошові кошти отримані в кредит не повернула, проценти за користування кредитними коштами та iншi платежi передбачені умовами договору не сплатила. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. 26.04.2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.47). Представник позивача директор ТОВ «ФК «ПАРІС» Слюзенко В.О. в позовній заяві зазначив, що він не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку, просив провести судове засідання без участі представника позивача (а.с.3). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, відповідно до вимог\~п.4ч.8ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2ст.\~43\~ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст.\~131\~ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно\~зі\~статтею 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 11.08.2023 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 29.10.2019 року Акціонерним товариством «РВС БАНК» та [PERSON] підписано заяву-договір №0043321 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно з яким позичальник отримала споживчий кредит у розмірі 25\~641,03 грн., шляхом перерахунку на картковий рахунок, строком на 24 місяці, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по договору. Фіксована процентна ставка становить 18 % річних; разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту; щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого кредиту (а.с.15). Додатком № 1, який є невід`ємною частиною заяви-договору №0043321 вiд 29.10.2019 року, визначаються такі деталі: складовi загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення Кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та iншi платежі за договором (а.с.16). Наявність підпису відповідачки [PERSON] у вказаних вище документах свідчить про її обізнаність з усіма умовами кредитування. Грошові кошти у сумі 25\~641,03 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК» 29.10.2019 року на картковий рахунок клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером (а.с.21-28). 28.04.2020 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/04/2020-1 (а.с.17-19). Відповідно до Витягу з Додатку №1 до договору №28/04/2020-1 про відступлення права вимоги від 28.04.2020 року, ТОВ «ФК «ПАРІС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №0043321 від 29.10.2019 року у сумі 30\~996,95 грн.(а.с.20). Згідно з статтями 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно із ч.1ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 04.05.2020 року від ТОВ «ФК «ПАРІС» на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання вих. №376 від 04.05.2020 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та описом вкладення цінним листом (а.с.33-36). Позивачем надано суду обґрунтований розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] станом на 13.03.2023 року у розмірі 30\~996,95 грн., яка складається з: 24\~784,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1\~846,80 грн. -заборгованість за процентами; 3\~846,15 грн. - заборгованість за комісією; 520,00 грн. (а.с.29-30). Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~Цивільного кодексу\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, щодоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.Вiдповiдно до п.п. 7.3.1. Публічної пропозиції, погашення клієнтом заборгованостi за споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу здiйснюється щомісячно та/або в дату повного погашення заборгованості за споживчим кредитом, починаючи з місяця, наступного після місяця оформлення споживчого кредиту, за ануїтетною схемою погашення (ряд рівних грошових платежів, що здiйснюються через рiвнi проміжки часу) у розмірах і терміни (дати), визначені графіком платежів, шляхом забезпечення наявності грошових коштів у відповідних сумах на Рахунку для погашення заборгованості, що зазначений у заяві-договорі. Вiдповiдно до п.п. 7.7.2 Публічної пропозиції клієнт зобов`язується: повернути споживчий кредит та сплатити всі передбачені заявою-договором плати (платежі) на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених договором (п.п.7.7.2.4); виконати своєчасно та в повному обсязі зобов`язання, передбачені Договором, не пізніше кінцевого терміну закінчення, що визначений в Заяві-Договорі; сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання Клієнтом зобов`язань за Споживчим кредитом (Кредитом). При цьому розмір процентів для клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за споживчим кредитом (кредитом) згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами заяви-договору. Відповідач своїм підписом в заяві - договорі № 0043321 від 29.10.2019 та в додатку № 1 до Заяви-Договору від 29.10.2019 підтвердив ознайомлення з умовами договору. АТ «РВС Банк» виконало умови договору № 0043321 від 29.10.2019, а відповідач, в свою чергу умови вказаного договору не виконав, чим порушив норми цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24\~784 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 1\~846,80 грн., а всього у розмірі 26\~630,80 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] комісії у розмірі 3 846,15 грн. та заборгованість за штрафними санкціями (пені) 520,00 грн., 5306,59 грн. - інфляційних витрат за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 року, суд приходить до наступного висновку. Так, статтею 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення пені, штрафу, інфляційних витрат. Оскільки ТОВ «ФК «Паріс» звернувся до суду з позовом 26.04.2023 року, то він має право на стягнення пені, інфляційних витрат та штрафу, нарахованих за період з 26.04.2022 року по 26.04.2023 року. Оскільки позивачем надано суду розрахунок пені у розмірі 520 грн., складений за період 2019-2020 роки, інфляційні витрати у розмірі 5\~306,59 грн. за період травень 2020 - лютий 2022, штрафні санкції у розмірі 10\~182,52 грн. за період з 28.04.2020 по 23.02.2022, то суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині. Суд також також враховує, що умовами договору передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені, так і штрафу, який має як фіксовану величину, так і відсоткову складову від суми заборгованості. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст.549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом. Таким чином,\~вимоги ТОВ\~«ФК «Паріс»\~в частині\~стягнення з\~відповідача штрафу\~стягнення пені\~у розмірі\~520,00\~грн.,\~заборгованості за\~штрафними санкціями\~у розмірі\~3\~846,15\~грн., пені\~у розмірі\~520\~грн.,\~ заборгованості за користування грошовими коштами за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 у розмірі 18% річних у розмірі 10\~185,52 грн., інфляційні витрати за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 у розмірі 5\~306,59 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, суд звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки 28.04.2020 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «Паріс» направив вимогу [PERSON] про усунення порушення кредитного зобов`язання 04.05.2020, року, то позивач після 04.05.2020 не має права нараховувати [PERSON] проценти, комісію, штрафні санкції (пеню) тощо, за користування грошовими коштами. Вищезазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року. З наданого розрахунку позивача випливає, що заборгованість за комісією у розмірі 3\~846,15 грн., заборгованість за штрафними санкціями (пеня) у розмірі 520,00 грн., 18 % річних за користування грошовими коштами за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 року у розмірі 10\~185,52 грн., інфляційні витрати за період з 28.04.2020 року по 23.02.2022 року у розмірі 5306,59 грн. суперечать умовам договору та є джерелом отримання невиправданих прибутків. Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Вимога по стягненню відсотків, комісії та штрафних санкцій (пені), яка є явно завищена та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти суперечить розумному стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем ТОВ «ФК «Паріс» не надано належних доказів щодо правильності нарахувань комісії та штрафних санкцій (пені) за прострочену заборгованість. Відповідно до ч. 1\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Отже, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Паріс» нарахованої заборгованості за комісією у розмірі 3\~846,15 грн. та заборгованість за штрафними санкціями (пеня) у розмірі 520,00 грн., 18% річних за користування грошовими коштами за період з 28.04.2020 по 23.02.2022 року у розмірі 10\~185,52 грн., 5\~306,59 грн. інфляційних витрат за період з 28.04.2020 по 23.02.2022 року у розмірі 5\~306, 59 грн. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24\~784,00 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 1\~846,80 грн. Відповідно до ст. ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (57,28 %), а саме: - 1\~537,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial