Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

26.06.2023 до суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, діючи в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав та стягнути з останнього аліменти на їх утримання в розмірі всіх видів заробітку. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 21.02.2023 до служби у справах дітей звернувся гр. [PERSON] , який повідомив про дітей, які залишились без батьківського піклування за адресою [ADDRESS] . В ході проведення обстеження умов проживання за даною адресою було виявлено малолітню [PERSON] , [INFO] . Зі слів сусідів її брат та сестра [PERSON] і [PERSON] наразі перебувають в дитячій лікарні. Мати дітей потрапила до лікарні, а батько малолітніх перебуває за кордоном. Відтак, малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишились без батьківського піклування. 21.02.2023 року до Притулку для дітей Служби у справах дітей Закарпатської ОДА-ОВА було тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] . Батьків малолітніх було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому 14.03.2023 року. На засідання комісії вони не з`явились, хоча їх було повідомлено про час і місце проведення комісії шляхом надсилання відповідних запрошень. Враховуючи інтереси дітей члени комісії одноголосно вирішили підготувати та надати до суду письмовий висновок та позов щодо доцільності J! позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та останнє відоме місце фактичного проживання якої за адресою: [ADDRESS] , та гр. [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації якого за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час підготовки висновку та позову мати дітей гр. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] повторно виданого 21.06.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №664 від 22.05.2023 року. Батько дітей гр. [PERSON] , [INFO] , відповідно до бази даних інформаційної системи «Аркан» 02.09.2022 року перетнув Державний кордон України через КПП «Чоп Страж» в напрямку виїзд, на залізничному транспорті та станом на 20.06.2023 року перебуває за межами території України, що підтверджується листом Ужгородського РУП Головного управління національної поліції в Закарпатській області від 20.06.2023 року № 8732106/25-2023. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, неодноразово викликалася до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик до суду на вебпорталі Судова влада України, відзиву на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторно) видно, що [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторно) видно, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторно) видно, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дітей вказані згідно зі ст. 126 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідними повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану. Батько малолітніх [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації якого за адресою: [ADDRESS] визнав своє батьківство щодо дітей у заяві від 16.08.2022. До того часу відомості про батька малолітніх були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (одинока мати). Мати дітей [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 21.06.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №664 від 22.05.2023 Позиція позивача щодо неналежного виконання відповідачем, як батьком дітей, своїх батьківських обов`язків підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема: актом обстеження умов проживання від 21.02.2023, за яким за адресою [ADDRESS] проведено обстеження умов проживання й виявлено малолітню [PERSON] , [INFO] . Зі слів сусідів її брат та сестра [PERSON] і [PERSON] наразі перебувають в дитячій лікарні. Мати дітей потрапила до лікарні, а батько малолітніх перебуває за кордоном; листом-повідомленням Комунального некомерційного підприємства «Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні» Ужгородської міської ради 27.02.2023 № 173/01-17, за яким проінформовано, що 020.022023 до закладу було госпіталізовано [PERSON] та [PERSON] ; актом №1 від 14.03.2023 про покинуту дитину щодо [PERSON] та копією Акту №2 від 14.03.2023 про покинуту дитину щодо [PERSON] ; листом управління освіти Ужгородської міської ради 25.05.2023 № 242/01-14, за яким малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у закладах освіти міста Ужгорода не зареєстровані; довідкою Ужгородської гімназії № 14 від 24.05.2023 № 80, за якою [PERSON] , [INFO] навчається в 4-му класі Ужгородської гімназії №14. Уроки відвідувала несистематично з відома батьків, неодноразово класний керівник намагалася залучити дитину до навчання, але за місцем проживання ніхто не відкривав двері. У І семестрі 2022-2023 н.р. під час дистанційного навчання на зв`язок не виходила. У II семестрі з 03.04.2023 в закладі розпочалося змішане навчання, але Аміра на уроки не з`явилася жодного разу; актами про факти передачі дитини від 22.05.2023 щодо [PERSON] та від 16.06.2023 до Чинадіївського дошкільного навчального закладу (дитячого будинку) інтернатного типу Закарпатської обласної ради щодо [PERSON] та [PERSON] ; листом Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА 14.06.2023 № 01-14/556 з доданими до нього педагогічними характеристиками щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] листом Ужгородського РУП Головного управління національної поліції в Закарпатській області від 20.06.2023 № 8732106/25-2023, за яким повідомлено, що відповідно до бази даних «Аркан» [PERSON]. , [INFO] . 02.09.2022 перетнув ДК України через КПП «Чоп Страж» в напрямку виїзду з України та станом на 20.06.2023 перебуває за межами України; тощо. З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] вбачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити його батьківських прав щодо дітей. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). При цьому з огляду на тлумачення ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В розглядуваному випадку суд вважає, що батько дітей самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу не бачився з дітьми, не допомагає їм матеріально, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, проявляє індиферентне ставлення до інформації про те, що мати дітей померла, виїхав за кордон, де там наразі перебуває. Вказане у своїй сукупності свідчить про свідоме ухилення відповідача, як батька дітей, від виконання батьківських обов`язків й становить винну поведінку по відношенню до неповнолітніх дітей. Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, суд приходить до переконання, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його дітей. Суд зауважує, що за ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір є гарантованим. За ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позивачем судовий збір не сплачувався на підставі ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», при цьому суд розглянув дві вимоги немайнового характеру, за розгляд яких передбачено сплату судового збору у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу.

Outcome: approved