Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

30.12.2022\~року позивач\~Центральне управління\~соціального захисту\~населення Дніпровської\~міської ради\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~в якій\~просить стягнути\~з відповідача\~на їх\~користь надміру\~нараховані бюджетні\~кошти в\~розмірі 8\~807\~грн.\~33\~коп.\~та сплачений\~судовий збір\~у розмірі\~2481\~грн.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~вказав,\~що [PERSON] 20.02.2020, 20.08.2020, 22.02.2021, 26.08.2021 року звернувся до Управління із заявами про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Відповідач був попереджений про необхідність у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання ним соціальної допомоги, повідомити про це Управління. Рішеннями від 26.03.2020, 27.08.2020, 14.03.2021, 01.09.2021 року [PERSON] було призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 20.02.2020 по 19.08.2020, з 20.08.2020 по 31.12.2020, в межах терміну з 01.01.2021 по 19.02.2021, з 20.02.2021 по 19.08.2021, з 20.08.2021 по 19.02.2022 року. В подальшому в автоматичному режимі тимчасову державну допомогу було продовжено з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та довідки від 23.03.2022 №1 від ФОП [PERSON] , [PERSON] при оформленні тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула прав на пенсійну виплату , надав неповну інформацію про земельні ділянки, що перебувають у власності членів сім`ї, не вказав додаткові джерела для існування, а саме, у декларації про доходи не задекларував дохід від здачі в оренду земельних ділянок його дружини [PERSON] за 2020 рік у розмірі 8000 грн.00 коп., за 2021 рік у розмірі 12\~000 грн. 00 коп. Отже, у зв`язку з приховуванням обставин, він за період з 20.08.2020 року по 30.04.2022 рік надмірно отримав кошти в сумі 8\~807 грн. 33 коп. у виді тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду даної цивільної справи Ухвалою судді від 09.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлено належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не пояснив, Відповідачу надсилалась копія ухвали по справі, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст.190, ст.272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,\~що [PERSON] 20.02.2020, 20.08.2020, 22.02.2021, 26.08.2021 року звертався до Центрального управління\~соціального захисту\~населення Дніпровської\~міської ради із заявами про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Рішеннями позивача від 26.03.2020, 27.08.2020, 14.03.2021, 01.09.2021 року [PERSON] було призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 20.02.2020 по 19.08.2020, з 20.08.2020 по 31.12.2020, в межах терміну з 01.01.2021 по 19.02.2021, з 20.02.2021 по 19.08.2021, з 20.08.2021 по 19.02.2022 року. В подальшому в автоматичному режимі тимчасову державну допомогу було продовжено з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та довідки від 23.03.2022 №1 від ФОП [PERSON] , [PERSON] при оформленні тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула прав на пенсійну виплату, надав неповну інформацію про земельні ділянки, що перебувають у власності членів сім`ї, не вказав додаткові джерела для існування, а саме, у декларації про доходи не задекларував дохід від здачі в оренду земельних ділянок його дружини [PERSON] за 2020 рік у розмірі 8000 грн.00 коп., за 2021 рік у розмірі 12\~000 грн. 00 коп. Згідно п.2 Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 року №1098, призначення тимчасової допомоги особі проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (уразі їх утворення)(крім мм. Києва та Севастополя) рад, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціального захисту населення, виконавчими органами рад об`єднаних територіальних громад (далі-органи соціального захисту населення)з урахуванням її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу. Тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату. Згідно п.5 Порядку для призначення тимчасової допомоги особа подає органу соціального захисту населення: заяву; підчас подання заяви пред`являються паспорт громадянина України та документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб -платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); довідку про наявний страховий стаж, видану органами Пенсійного фонду України;декларацію про доходи\~та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї)за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги; копію рішення про призначення опікуна (для особи, яку визнано недієздатною). Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги. Згідно п.8 Порядку у разі зміни обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, особа зобов`язана не пізніше ніж через десять днів повідомити про це органу соціального захисту населення, який призначив таку тимчасову допомогу. Згідно п.12 Порядку тимчасова допомога не призначається у разі, коли: середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особа працює, провадить іншу діяльність, пов`язану з отриманням доходу. Згідно п.24 Порядку якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та в наслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. На підставі викладеного, 28.03.2022 року Управлінням прийнято рішення про перерахунок та припинення виплати [PERSON] державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, з 01.03.2022 року. Отже, у зв`язку з приховуванням обставин, [PERSON] за період з 20.08.2020 року по 30.04.2022 рік надмірно отримав кошти в сумі 8\~807 грн. 33 коп., у виді тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Повідомлення про надміру отримані бюджетні кошти з пропозицією в добровільному порядку повернути переплату [PERSON] направлено листом від 15.09.2022 за №01/01-15/209. Відповідачем вказана сума в добровільному порядку не повернута, а тому грошові кошти у вказаному розмірі, надміру виплачені йому з бюджетних коштів, підлягають стягненню за рішенням суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що надміру нарахована сума, яка отримана відповідачем без достатніх правових підстав складає 8 807 грн. 33 коп., а відтак, вказана сума коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном і підлягає поверненню позивачу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2\~481 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved