Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивач в інтересах свого сина, малолітнього [PERSON] , звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним видане за №3 від 09 січня 2019 року державним нотаріусом Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиною Оленою Іванівною на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, розташованої в [ADDRESS] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності №1739236914132 від 09 січня 2019 року за [PERSON] на 1/3 частку квартири, розташованої в [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/3 частку квартири, розташованої в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05 лютого 2011 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/3 частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] була зареєстрована його баба [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що 08 листопада 2022 року, діючи від імені свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , звернулася до державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори в місті Покровськ Донецької області Радочиної О.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , на що отримала відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії. З постанови державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиної О.І. від 08 лютого 2022 року №123/01-32 вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа на підставі пункту 2.1 та 3.21 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України шляхом постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулися баба померлого [PERSON] - [PERSON] . Мати спадкодавця - [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та подала заяву, що на спадщину не претендує, в суд за продовженням строку на прийняття спадщини звертатися не збирається та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я бабусі спадкодавця [PERSON] . Таким чином, відповідач спадщину не прийняла, про наявність інших спадкоємців першої черги не повідомила та приховала факт того, що є малолітній спадкоємець. 09 січня 2019 року [PERSON] державним нотаріусом Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиною О.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом №3 на 1/3 частку квартири, розташованої в [ADDRESS] . Однак у цьому випадку баба померлого [PERSON] . [PERSON] не одержала в порядку черговості право на спадщину після смерті її онука, так як вказану спадщину за законом у відповідності до положень статті 1268 Цивільного кодексу України прийняв його малолітній син [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої її донька [PERSON] в свою чергу отримала право на спадщину за законом, яка складається, зокрема, з 1/3 частки квартири, розташованої в [ADDRESS] , яку [PERSON] отримала у спадок після смерті [PERSON] . У зв`язку з викладеним, державний нотаріус Радочина О.І. постановила відмовити позивачу, яка діяла від імені [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спірної квартири, що належала [PERSON] , та роз`яснила, що вирішення вказаного питання може бути здійснено у судовому порядку. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Другої покровської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , та належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Другої покровської державної нотаріальної контори Радочина О.І. у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач з 05 лютого 2011 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого вони у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.10-12). [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS] (а.с.70,82). Відповідно до довідки Гродівської селищної ради від 14 грудня 2018 року Покровського району Донецької області [PERSON] на день смерті був зареєстрований і постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним в будинку мешкала і була зареєстрована бабуся [PERSON] (а.с.78 зворотна сторона). Відповідач, яка є спадкоємцем першої черги за законом, до нотаріуса в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] не зверталася та 17 грудня 2018 року подала до Другої покровської державної нотаріальної контори заяву, в якій повідомила, що в суд з приводу продовження строку для прийняття спадщини звертатися не збирається, на спадщину не претендує і не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я бабусі спадкодавця [PERSON] (а.с.18,68). Також 17 грудня 2018 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] звернулася його бабуся [PERSON] (а.с.18,27-28,69). З матеріалів спадкової справи №267/2018 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті останнього більше ніхто не звертався та до спадкової маси увійшла лише 1/3 частка квартири [ADDRESS] (а.с.68-100). 09 січня 2019 року державний нотаріус Другої покровської державної нотаріальної контори Радочина О.І. на підставі статті 1262 ЦК України видала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №3, після смерті [PERSON] , яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] , на ім`я бабусі спадкодавця [PERSON] (а.с.18,73-75,78,99). 09 січня 2019 року державним нотаріусом Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиною О.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 1739236914132 внесено запис про право власності/довірчої власності: 29796469 за [PERSON] на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер:3, виданого 09 січня 2019 року Другою покровською державною нотаріальною конторою (а.с.36-37). [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.102). 15 березня 2021 року відповідач звернулася до Другої покровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.101). Станом на день розгляду справи власником спірної частки квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться померла [PERSON] (а.с.56). 08 листопада 2022 року позивач, яка діяла від імені малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , звернулася до Другої покровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , яке складалося з 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.38-39). Постановою державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиної О.І. від 08 листопада 2022 року позивачу, яка діяла від імені [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на 1/3 частку квартири, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що [PERSON] було видано 09 січня 2019 року свідоцтво про право нас спадщину за законом на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.38-39). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина четверта статті 1268 ЦК України встановлює, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийняття спадщини спадкоємцем, є обов`язковою умовою здійснення права на спадщину як за законом, так і за заповітом, а також і права на обов`язкову частку у спадщині. Судом встановлено, що син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , станом на час відкриття спадщини був малолітнім, а тому він відповідно до норм частини четвертої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Пунктом 1.2. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує, у тому числі, відомості стосовно кола спадкоємців. Проте, державним нотаріусом відповідних дій вжито не було, від органу державної реєстрації актів цивільного стану відомості щодо наявності у спадкодавця дитини (дітей) не витребував. Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, [PERSON] , яка відноситься до другої черги спадкоємців за законом, не одержала права на спадкування за законом спірної частки квартири після смерті внука [PERSON] , у зв`язку із наявністю спадкоємця першої черги - малолітнього сина спадкодавця [PERSON] . Таким чином, видане [PERSON] спірне свідоцтво про право на спадщину є недійсним, а тому позов в частині визнання його недійсним підлягає задоволенню. Крім того, враховуючи встановлені обставини, в подальшому відповідач не одержала права на спадкування спірної частки квартири після смерті матері [PERSON] . Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи відсутність інших спадкоємців першої черги, які б у строки визначені частиною першою статті 1270 ЦК України, подали заяву про прийняття спадщини, позовна вимога про визнання за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] права власності на 1/3 частку квартири, розташованої в [ADDRESS] , також підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги в даній частині судом також враховується, що відповідач своєю заявою від 17 грудня 2018 року повідомила державного нотаріуса, що на спадщину після смерті сина [PERSON] вона не претендує (а.с.68). З приводу пред`явлених позовних вимог в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за [PERSON] на 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 3, виданого 09 січня 2019 року Другою державною нотаріальною конторою, суд зазначає наступне. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. З 16 січня 2020 року, законодавець виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про державну реєстрацію права. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29)). Суд звертає увагу на те, що рішення суду про скасування спірного свідоцтва про право власності на спадщину за законом, визнання права власності на спірне спадкове майно за малолітнім [PERSON] саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за останнім права власності на спірне нерухоме майно. У зв`язку з зазначеним, вимоги позивача про скасування запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не підлягають задоволенню з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту. З огляду на викладене, пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1984,80 грн (992,40*2).

Outcome: partial