Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

18.07.2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі представника - адвоката Сечко С.В. звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 56 659 (п`ятдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 63 коп. та сплачений судовий 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 20.07.2023 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Розгляд справи відбувся 22.08.2023 року без учасників справи. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 06.07.2020 року о 11 год. 38 хв. у с. Дубина Сколівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «ВАЗ» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та «Ореl» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 21.07.2020 року по справі № 453/848/20 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ» (номерний знак [NUMBER] ) не була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначено, що 07.07.2020 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП, та 21.06.2021 року звернувся до МТСБУ із заявою про виплату майнового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 54 509 грн. 63 коп. Розрахунок та виплата відшкодування проводились на основі: звіту № 1537/20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 13.08.2020 року; наказу №3.1/3998 від 05.07.2021; довідки № 1 від 02.07.2021. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 56659 грн. 63 коп. Позивач відшкодував [PERSON] збитки завдані внаслідок ДТП у розмірі 54 509 грн. 63 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1032268 від 06.07.2021 року, а також здійснив витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 2 150 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №2543282 від 21.10.2020 року (рахунок №1537 від 13.08.2020, акт виконаних робіт від 13.08.2020). Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" після здійснення регламентної виплати потерпілому виникло право регресної вимоги до [PERSON] у розмірі 56 658 грн. 63 коп. Реалізуючи право регресної вимоги, МТСБУ звернулося до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування в розмірі 56 659 грн. 63 коп. (справа № 453/886/22). 09.05.2023 року Сколівський районний суд Львівської області розглянувши матеріали цивільної справи № 453/886/22 за позовом Моторного транспортного страхового бюро України до [PERSON] , за участю третьої особи [PERSON] , про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 56 659 грн. 63 коп., ухвалив рішення, яким відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог. Ухвалюючи рішення Сколівський районний суд Львівської області дійшов висновків, що [PERSON] діяв недобросовісно по відношенню як до винуватця ДТП, так і до страхової компанії, оскільки отримав від страхової компанії страхове відшкодування на відновлення пошкодженого транспортного засобу (заява від 21.07.2021 року), однак такий був фактично відремонтований в період з 20.08.2020 року по 05.10.2020 року винуватцем ДТП [PERSON] за власні кошти. 14.08.2023 року на адресу суду за вх. № 4474 надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Сопотуха В.В., в якому зазначено наступне. 06.07.2020 року у с. Дубина Сколівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобілів «ВАЗ», н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , і «Opel Astra» н.з. [NUMBER] (надалі - «Opel» ), яким керував [PERSON] . Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 21.07.2020 року по справі № 453/848/20 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладеного на нього адмінстягнення у вигляді штрафу. Відповідно до нормативних положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), 07.07.2020 року [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про ДТП,і в подальшому, а саме 21.06.2021 року, з письмовою заявою про виплату майнового відшкодування за пошкоджений мій автомобіль. З метою встановлення вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Opel», позивачем було залучено експерта СПД ФО [PERSON] , який оглянув «Opel Astra» на наявність пошкоджень внаслідок ДТП, про що було складено протокол № 1537/20 від 23.07.2020 року і Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 13.08.2020 року, у якому в розділі «Висновок, отриманий в результаті оцінки» чітко зазначено, що «Вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 59 352 грн. 55 коп. Відповідно до Наказу МТСБУ і Довідки МТСБУ № 1 від 02.07.2021 року, позивачем відповідачу було законно виплачено вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням його транспортного засобу. Крім того, сам позивач у позові зазначає: «Позивач відшкодував [PERSON] збитки завдані внаслідок ДТП у розмірі 54 509грн. 63 коп. Статтею 38 Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов у певних випадках, і зокрема до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач, як страховик, подав регресний позов до [PERSON] , проте суд рішенням від 09.05.2023 року відмовив у задоволенні позову. Представник відповідача зазначив, що позивачне оскаржував дане рішення суду в апеляційному порядку. Таким чином, представник відповідача посилається на те, що Законом передбачено регресний позов, але законодавством України не передбачено повернення суми сплаченого майнового відшкодування. Представник відповідача вважає, що Позивач мав усі можливості дослідити обставини і наслідки ДТП, і якщо б він мав підстави вважати недоцільність страхової виплати, то б не виплатив таку. Також представник відповідача зазначає, що обгрунтовуючи свої позовні вимог, позивач посилається на положення ст. 1212 ЦК України, якою передбачено повернення майна безпідставно набутого, а також про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. На думку представника відповідача, вищезазначені положення ст. 1212 ЦК України жодним чином не стосуються позовних вимог позивача, зазначених у позові, оскільки кошти, виплачені позивачем відповідачу, були перераховані у відповідності до закону. На підставі ч. 3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.07.2020 року о 11 год. 38 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме: [PERSON] в с. Дубина Сколівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Оpel Astra», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду в попутньому напрямку, у результаті чого його викинуло на зустрічну смугу руху, де він зіткнувся з транспортним засобом марки «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Сколівського районного суду Львівської області від 21.07.2020 року. З витягу з бази даних МТСБУ, за параметрами пошуку «державний номер [NUMBER] , поліс на транспортний засіб № [NUMBER] не знайдено, що свідчить про відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності автомобіля «ВАЗ-210994», власником якого є [PERSON] . Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпілий - водій транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», н.з. [NUMBER] , [PERSON] 21.06.2021 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про страхове відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком, відповідно до умов Договору № АО/4405220 від 09.03.2020 року. Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу № 1537/20 від 23.07.2020 року, 06.07.2020 року спеціалістом оцінювачем [PERSON] на підставі договору МТСБУ було здійснено огляд транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», д.н.з. [NUMBER] , та здійснено опис пошкоджень такого. Згідно ремонтної калькуляції № 1537/20 від 13.08.2020 року вартість ремонту транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», д.н.з. [NUMBER] , становить 122 915, 99 грн. Згідно звіту № 1537/20 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 13.08.2020 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 59 352 грн. 55 коп. За наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 68963 розмір відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, встановлений у сумі 54 509, 63 грн. Платіжним дорученням № 1032268 від 06.07.2021 року підтверджена виплата Моторним (транспортним) страховим бюро України потерпілому [PERSON] відшкодування у розмірі 54 509,63 грн. 04.08.2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі представника - адвоката Сечко С.В. звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення сплаченого майнового відшкодування в розмірі 56 659 (п`ятдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 63 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 09.05.2023 року у задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] , за участю третьої особи - [PERSON] , про стягнення сплаченого майнового відшкодування було відмовлено. Дане рішення сторонами не оскаржувалось і набрало законної сили. У вищезазначеному рішенні судом було встановлено, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди винуватець ДТП [PERSON] звернувся у станцію техобслуговування ТзОВ «АВТО-ДУБИНА» (код ЄДРПОУ 38452665, юридична адреса: Львівська область, Стрийський район, с. Дубина, вул. Січових Стрільців, 238в) для замовлення робіт на відновлення пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.07.2020 року у с. Дубина Стрийського району Львівської області, транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до акту закупки запчастин, ФОП [PERSON] при обстеженні транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», н.з. [NUMBER] , було встановлено, що на ремонт такого необхідні наступні запчастини, а саме: кришка багажника (в зборі); задня ліва четверть; задній бампер; задня балка, диск колеса; покришка колеса (резина); ліве кріплення бампера; матеріали для роботи (шпаклівка, фарба, грунтовка, шліфувальний папір). Вказаним актом зафіксовано те, що перелічені вище запчастини та матеріали для відновлення автомобіля були закуплені відповідачем та передані ФОП [PERSON] у період з 20.08.2020 року по 10.09.2020 року. Відповідно до наряду замовлення № 36 від 26.08.2020 року, рахунку-фактури №36 від 26.08.2020 року, [PERSON] на станції техобслуговування ТзОВ «АВТО-ДУБИНА» було замовлено роботи по заміні задньої балки з вирівнюванням кріплення балки з лівої сторони транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», н.з. [NUMBER] , за які останнім сплачено суму в розмірі 3 000 грн. Згідно акту виконаних робіт №36 від 26.08.2020 року вказані вище ремонтні роботи по відновленню транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», н.з. [NUMBER] , ТзОВ «АВТО-ДУБИНА» були виконані в повному обсязі. Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів №3 від 01.10.2020 року, № 4 від 02.10.2020 року, № 5 від 05.10.2020 року, ФОП [PERSON] було прийнято оплату за виконані ремонтні роботи від [PERSON] у розмірі 10 000 грн., 10 000 грн. та 2 240 грн. Відповідно до акту № 3 від 05.10.2020 року виконання робіт (надання послуг), виконавцем ФОП [PERSON] (діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію) з однієї сторони, та замовником [PERSON] , з іншої сторони, складено даний акт про те, що виконавець виконав, а замовник прийняв наступні роботи (послуги) по відновленню транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», н.з. [NUMBER] : стапельні роботи (відновлення геометрії, рихтовка, зварювальні роботи) - 13 900 грн.; фарбування автомобіля (ліве заднє крило, задній бампер, кришка багажника) - 8 340 грн. Загальна вартість робіт (послуг) склала 22 240 грн. Тобто з наведених вище доказів вбачається, що автомобіль марки «OPEL ASTRA», н.з. [NUMBER] , був фактично відремонтований винуватцем ДТП [PERSON] за власні кошти станом на 05 жовтня 2020 року. Тобто, вказаним рішенням суду було встановлено, що [PERSON] діяв недобросовісно по відношенню як до винуватця ДТП, так і до страхової компанії, оскільки отримав зі страхової компанії страхове відшкодування на відновлення пошкодженого транспортного, який фактично був відремонтований винуватцем ДТП [PERSON] за власні кошти. З врахуванням вказаних вище обставин позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача про повернення суми сплаченого йому страхового відшкодування, як такого, що набуте надобросовісно. Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Правовий аналіз ст. 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Відповідно до ч.1 п.1 ч. 2 ст. 11, ч.1 та 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року № 6-122цс14. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Так, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Сплачені позивачем кошти не є за своєю юридичною природою коштами, що можна віднести до переліку, визначеного у наведеній вище нормі. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] , як потерпілий від ДТП, яка мала місце 06.07.2020 року, отримавши від страхової компанії страхове відшкодування на відновлення пошкодженого транспортного, який фактично був відремонтований винуватцем ДТП [PERSON] за власні кошти, діяв в даному випадку недобросовісно. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач без достатньої правової підстави отримав страхове відшкодування в сумі 56 659,63 грн., оскільки заподіювачем шкоди [PERSON] потерпілій особі добровільно було відшкодовано шкоду, а саме за власний кошт відремонтовано автомобіль, а тому зазначений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 684 грн. 00 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved