Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулась із позовом про відшкодування моральної шкоди і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07.04.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв. вона зі своїм собакою на прізвисько " [PERSON] " та однокласницею її доньки гуляли на вулиці біля будинку [ADDRESS] . В цей час з під`їзду будинку вибіг великий собака, який був без поводку та без намордника, а також без хазяїна. Коли великий собака вибіг з під`їзду та біг до них, вона схопила свого собаку на руки. Тільки тоді з під`їзду вийшла відповідач [PERSON] , у неї в руках був намордник та поводок. Схопивши на руки свого собаку "Фросю", вона почала кружляти, щоб захистити свого собаку і великий собака не зміг вкусити " [PERSON] ", проте цей собака кусав, як її, так і її собаку. Вона просила відповідача забрати собаку від них, відповідач намагалася це зробити, але не могла, оскільки була у стані алкогольного сп`яніння. Потім відповідач взяла поводок від свого собаки та притислась до неї, обличчям до обличчя, в цей момент її собака " [PERSON] " випала в неї з рук, а великий собака почав тягати "Фросю" по землі, продовжуючи її кусати. Вони почали кричати і до них підбіг невідомий хлопець та відтягнув великого собаку. Тоді вона забрала свою " [PERSON] " на руки та пішла звідти. У її собаки "Фросі" були глибокі рвані рани, два великих розриви в животі в районі задніх лап, з яких виглядали кишки. Для надання допомоги собаці вона звернулася до ветеринарної клініки, але там, оглянувши собаку, повідомили, що ці рани не сумісні із життям і для припинення страждань тварини запропонували зробити собаці евтаназію, на що вона погодилась і це було зроблено. Також вона і сама звернулася до лікарні за медичною допомогою, оскільки її покусала велика собака за праву кисть. Там їй надали медичну допомогу, обробили рани. Своїми діями [PERSON] порушила ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та ст. 12 п. 10.1 Правил утримання тварин у м. Мирноград, затверджених розпорядженням Димитровської міської ради N°6/29-2 від 15.02.2012 року. Постановою Димитровського міського суду Донецької області [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення і до неї застосоване адміністративне стягнення відповідно до частини третьої статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, з конфіскацією тварини, а саме собаки породи бульмастіф на прізвисько " [PERSON] ". Вона вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях через травмування її та незворотність втрати собаки "Фросі", що привело до психологічного дискомфорту. З урахуванням важкості перенесених нею моральних страждань вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 60 000 гривень, які просила стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві, наполягала на її задоволенні у повному обсязі. Додатково зазначила, що моральні страждання вона обґрунтовує отриманим стресом під час описаних у позові подій, необхідністю лікуватися. Також великий стрес був через страждання її дочки, яка дуже любила травмовану собаку, це був їй подарунок від померлого у 2019 році батька. Вона тричі зверталась за допомогою до лікарні: один раз для отримання першої медичної допомоги після подій і ще двічі для здійснення перев`язок. Не може пояснити чому саме у 60000 гривень оцінила отримані страждання. Вона хоче придбати дочці якусь тварину щоб якось усунути наслідки від загибелі їх собаки 4 квітня 2023 року. Відповідачка [PERSON] вимоги позову не визнала у повному обсязі. Зазначила, що не заперечує наявність у позивачки моральних страждань від загибелі улюбленого собаки, але сплачувати їй будь-які кошти вона не у змозі. Вона є хворою на онкологічне захворювання людиною, має отримувати лікування у вигляді хіміотерапії. Вона не працює, не отримує пенсії, живе лише на підробітки від пошиття та в`язання. Їй не вистачає коштів на життя. Крім того вважає, що позивачка хоче збагатитися за її рахунок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. \~ \~ \~ \~ІІІ. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~14.07.2023 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для виправлення недоліків позовної заяви. 11.08.2023 року ухвалою судді відкрите провадження у цій справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні. Призначений розгляд справи по суті 31.08.2023 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Постановою Димитровського міського суду Донецької області [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення і до неї застосоване адміністративне стягнення відповідно до частини третьої статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, з конфіскацією тварини, а саме собаки породи бульмастіф на прізвисько " [PERSON] ", яка їй належить (а.с. 7-8). Згідно довідки КНП "Мирноградська центральна міська лікарня" Мирноградської міської ради № 504 від 08.04.2023 року, [PERSON] зверталася до приймального відділення МЦМЛ, діагноз: вкушені рани правої кісті, дата звернення - 07.04.2023 року (а.с. 9). Згідно інформації Гродівської дільничої лікарні ветеринарної медицини від 08.04.2023 року, [PERSON] звернулася 07.04.2023 року зі скаргою рваної рани своєї собаки. Було застосовано знеболюючий засіб. Після огляду виявлено, що рвані рани не сумісні з життям. Вимушені були зробити евтаназію для припинення страждань тварини (а.с. 10). V. Оцінка суду. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом. Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч.5 ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відтак, усвідомлення вищевказаного власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем. Ч.8 ст.9, ч.4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. На відповідача, як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що собака, яка належала відповідачу покусала позивача, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження та собаці позивача зроблено евтаназію. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до роз`яснень п. 3 вказаної Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер правопорушення - напад собаки на позивача та собаку позивача, внаслідок чого остання пережила страх за своє життя та здоров`я, зазнала фізичний біль як у момент нападу собаки та під час надання їй медичної допомоги, також зазнала біль втрати своєї собаки, що у свою чергу призвело до фізичних та душевних страждань позивача. При цьому, в першу чергу, на відповідача як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей. В результаті даного інциденту піддане небезпеці здоров`я людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України, визнається найголовнішою соціальною цінністю. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння моральної шкоди позивачу є безсумнівним, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим відповідачем правопорушенням та наслідками у вигляді фізичного болю та душевних страждань позивача. Але, на думку суду, сума, визначена позивачем у відшкодування моральної шкоди є завищеною. Тому, дотримуючись вимог розумності, виваженості та справедливості, врахувавши інші обставини, що мають істотне значення,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~5000\~грн завданої\~моральної шкоди.\~Такий розмір\~моральної шкоди\~є справедливим\~і достатнім для компенсації понесених позивачем страждань та переживань, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам судовий збір у сумі 89,38 грн. На підставі ст. 23,1174 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial