Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Городищенської міської ради Черкаської області про визнання права власності на будинок. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилається на те, що 28 березня 2006 року, на підставі Договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом жилого будинку, набула у власність незакінчений будівництвом жилий будинок, готовністю 52 %, з надвірними будівлями по [ADDRESS] , який розташований на приватизованій земельній ділянці. З часу придбання незавершеного будівництвом жилого будинку, за власні кошти здійснила добудову будинку з надвірними будівлями, тим самим, закінчила незавершене будівництво, яке було розпочато попереднім власником [PERSON] .. Для реєстрації права власності на закінчений будівництвом жилий будинок, та для захисту своїх прав, прийняла рішення звернутися до суду. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2023 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову. В підготовчому засіданні 23 серпня 2023 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду. Позивач [PERSON] , представник позивача Салій С.А. та представник відповідача Городищенської міської ради Черкаської області, будучи повідомленими про слухання справи, не з`явилися, подали клопотання від 23 серпня 2023 року за вхідним №4361/23, від 21 серпня 2023 року за вхідним №ЕП-2233/23 про розгляд цивільної справи без їх участі, вказавши на підтримання та визнання позовних вимог в повному обсязі. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вивчивши клопотання сторін про слухання без їх участі, враховуючи визнання позову відповідачем та дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Право власності, згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом - ч.2 ст. 328 ЦК України. Частиною 2 ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.ч.1,5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок та землекористувачі. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, ч.2 ст. 375 ЦК України, тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб, ч.5 ст. 376 ЦК України. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було надано земельну ділянку у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією. В судовому засіданні встановлено та підтверджується доказами у справі, що згідно Договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом жилого будинку від 28 березня 2006 року, позивач [PERSON] набула у власність незакінчений будівництвом жилий будинок, готовністю 52 %, з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.7), що підтверджується і Витягом з Державного реєстру правочинів №2218113 від 28 березня 2006 року (а.с.8). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6800294922023 від 12 квітня 2023 року, земельна ділянка площею 0,2500 га, за адресою [ADDRESS] , відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з присвоєнням кадастрового номеру 7120381000:01:003:0013 (а.с.9-10). Державна реєстрація земельної ділянки здійснена 12 квітня 2023 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, не зареєстровані (а.с.9-10). Вище вказана технічна документація затверджена Рішенням Городищенської міської ради від 08 червня 2023 року №31-57/8 (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, виготовленого станом на 05 липня 2023 року, до складу будівель та споруд за адресою [ADDRESS] входить: житловий будинок (літера А), навіс (літера Б), ганок (№1), криниця (№2) вбиральня (№3), огорожа (№4-7), ринкова вартість об`єкту оцінки становить 96 200 грн. 00 коп (а.с.12-16), тобто визначено готовність житлового будинку до експлуатації та відображено закінчення його будівництва. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про можливість позивача зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на закінчений будівництвом житловий будинок і вказує на визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. Житловий будинок, який є предметом судового розгляду, не перебуває під заставою, не належить іншим особам. З метою узаконення права власності на збудоване майно, слід визнати за позивачем право власності на житловий будинок. Відповідач у справі визнав позовні вимоги. Позивачем [PERSON] , згідно квитанції №32528798800007479896 від 07 серпня 2023 року сплачено судовий збір в сумі 1073, 07 грн., у зв`язку з розглядом цивільної справи з вимогами майнового характеру, які слід залишити за нею, про що зазначено у позовній заяві, без вирішення питання про їх відшкодування. Позовні вимоги підтверджуються: копією Договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом жилого будинку від 28 березня 2006 року; копією Витягу з Державного реєстру правочинів №2218113 від 28 березня 2006 року; копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6800294922023 від 12 квітня 2023 року; копією рішення Городищенської міської ради від 08 червня 2023 року №31-57/8; копією технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, виготовленого станом на 05 липня 2023 року; копією Висновку оцінювача про вартість майна від 08 липня 2023 року; квитанцією про сплату судового збору №32528798800007479896 від 07 серпня 2023 року.

Outcome: approved