Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У січні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовувала його тим, що вона була власницею 1/2 частки в домоволодінні по [ADDRESS] . 25 липня 2016 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування 1/2 частини житлового будинку, за яким вона безоплатно відчужила у власність відповідача 1/2 частку у вказаному домоволодінні. Позивач посилається на те, що в той період часу в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №752/2506/16-ц за [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів 855215 гривень 84 копійок. Для того, щоб запобігти набуття [PERSON] права власності на 1/2 частки в домоволодінні, що належала позивача, у випадку задоволення вказаного позову, [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування 1/2 частини житлового будинку. Цей договір є фіктивним, оскільки він був укладений без наміру створення правових наслідків. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку, укладений між нею та [PERSON] , а також скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. №30623009 від 25 липня 2016 року про державну реєстрацію за відповідачем права власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2023 року (а.с.20) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2023 року (а.с.24-25) було залишено без руху позов та надано [PERSON] строк для сплати судового збору. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 лютого 2023 року (а.с.35) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 травня 2023 року (а.с.61) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 червня 2023 року (а.с.87-88) було [PERSON] та [PERSON] були залучені до участі у розгляді цивільної справи якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та наполягала на його задоволенні. [PERSON] не з`явилась у судове засідання та подала заяву про визнання нею позову (а.с.83-84). [PERSON] не з`явився у судове засідання та подав клопотання (а.с.123), в якому він просить розглянути цивільну справу в його відсутності. [PERSON] також не з`явився у судове засідання. Він неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується відповідно судовою кореспонденцією (а.с.102, 113). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 червня 2023 року (а.с.66-68) за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . 25 липня 2016 року позивач уклав з [PERSON] договір дарування 1/2 частини житлового будинку (а.с.8), за яким [PERSON] безоплатно відчужила у власність відповідача її 1/2 частку у вказаному домоволодінні. На підставі цього договору рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. №30623009 від 25 липня 2016 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №319134044 від 28 грудня 2022 року та №343786719 від 22 серпня 2023 року (а.с.15-16, 121-122). Правовідносини регулюються главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги І «Загальні положення» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року (а.с.10-12), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року (а.с.13-14), було відмовлено у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 855215 гривень 84 копійок. Ці обставини свідчать про те, що станом на день укладення оспорюваного договору, дійсно, в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №752/2506/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення означених грошових коштів. Зі змісту заяви про визнання позову (а.с.83-84) вбачається, що [PERSON] визнала той факт, що договір дарування 1/2 частини житлового будинку був укладений з метою уникнення набуття [PERSON] права власності на вказане майно. Натомість, в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що [PERSON] та [PERSON] також визнали вказану обставину. Тому правила, передбачені ч.1 ст.82 ЦПК України, не поширюються на спірні процесуальні правовідносини, а [PERSON] не звільнена від обов`язку доказування існування умислу в її діях та діях відповідача. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що, укладаючи оспорюваний договір, він та [PERSON] керувались умислом, спрямованим на запобігання набуття [PERSON] права власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . Крім того, зі змісту інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №319134044 від 28 грудня 2022 року та №343786719 від 22 серпня 2023 року (а.с.15-16, 121-122) вбачається, що на підставі договору дарування 1/2 житлового будинку було проведено державну реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . Ця обставина свідчить про те, що оспорюваний договір призвів до правового наслідку, який був обумовлений цим договором. Аналіз обставин, викладених у попередніх абзацах судового рішення, свідчить про те, що підстави для визнання фіктивним договору дарування 1/2 житлового будинку, укладеного 25 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , відсутні. Такий висновок суду узгоджується з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зі змісту якого вбачається, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, п.6 ч.1 ст.3 ЦК України передбачає добросовісність як стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Принцип добросовісності лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), що ґрунтується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Зокрема, оспорювання [PERSON] договору дарування 1/2 житлового будинку на предмет фіктивності після того, як саме вона ініціювала укладення цього договору, є суперечливою поведінкою позивача, яка не ґрунтується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium та містить ознаки недобросовісності. З огляду на це суд висновує, що підстави для визнання недійсним договору дарування 1/2 частини житлового будинку, укладеного між позивачем та [PERSON] , відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , в частині цієї вимоги належить відмовити. У зв`язку з тим, що оспорюваний договір не визнаний недійсним в судовому порядку, відсутні підстави для скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. №30623009 від 25 липня 2016 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , в частині цієї вимоги слід відмовити також. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1984 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 6 лютого 2023 року (а.с.29). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі. Тому підстави для відшкодування позивачу означених судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed