Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. Свої вимоги, враховуючи відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2021 року постановлено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі у розмірі 4000 грн. коп. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви - 18.08.2021 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Зазначає, що сума стягуваних аліментів, на даний час є недостатньою для матеріального утримання дітей, оскільки в умовах повномасштабного вторгнення російських військ в Україну, ціни на товари та послуги значно зросли, що автоматично збільшило витрати на утримання дітей. Крім того, вказує, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, змінився, визначений положеннями Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів, відтак, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає. Просить суд, збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2021 року з 4000 грн. на 6000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує позовні вимоги позивача. Вказує, що визначений рішенням суду від 01.11.2021 року розмір аліментів в розмірі 4000 грн. на двох дітей, станом на даний час, не є меншим за половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вказує, що його майновий стан з моменту прийняття рішення суду не покращився, дещо погіршився, з огляду на стан здоров`я, а позивач не надала жодного доказу, який свідчив про зміну її матеріального становища. Таким чином, підстав для задоволення позову немає. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2023 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2023 року залишено без задоволення клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та клопотання відповідача [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2021 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі у розмірі 4000 грн. коп. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви - 18.08.2021 року та до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 4-5). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , позивач вказаний батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що сума стягуваних аліментів, на даний час є недостатньою для матеріального утримання дітей, оскільки в умовах повномасштабного вторгнення російських військ в Україну, ціни на товари та послуги значно зросли, що автоматично збільшило витрати на утримання дітей. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, право вимагати зміни розміру аліментів може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Разом з тим, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Згідно з ч.3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на [PERSON] , як на позивача, покладається обов`язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з урахуванням приписів статтей 141, 180, 182, 192 СК України. Однак, позивач не надала доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач з 28.12.2022 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак, відомості про доходи відповідача у матеріалах справи відсутні. З матеріалів справи також вбачається, що позивач не довела ні погіршення свого матеріального стану, ані покращення майнового стану платника аліментів, отже, визначені статтею 192 СК України підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Також, посилання позивача у позові на низький розмір стягнутих аліментів, їх недостатність для належного утримання дітей та такий що не відповідає на даний час, мінімальному прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, суд не бере до уваги, оскільки, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 грн. та з огляду на те, що гарантований мінімальний розмір аліментів на одну дитину, які сплачує батько чи матір, становить не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини, тобто 1416,50 грн., визначений рішенням суду від 01.11.2023 року, розмір стягуваних аліментів в сумі по 2000 грн. на кожну дитину, в повній мірі відповідає нормам чинного законодавства. За таких обставин, при збільшенні розміру аліментів, визначених рішенням суду, підлягають доказуванню обставини зміни матеріального стану сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів. Однак, покладеного на позивача обов`язку доказування, всупереч вимог статті 81 ЦПК України, не виконано, жодного доказу на підтвердження вимог позовної заяви не подано, клопотань про їх витребування не заявлено. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів, слід відмовити, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення її майнового стану та покращення матеріального стану відповідача. Доводи сторони відповідача щодо можливого оспорювання батьківства відносно одного із спільних дітей з позивачем, а відтак і відсутності підстав для стягнення аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки, рішення суду про стягнення аліментів від 01.11.2023 року на утримання двох дітей є чинним, доказів його скасування суду не надано, а відтак не стосуються предмету даного спору.

Outcome: dismissed