Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення попередньої оплати за непоставлений товар, в якому просив стягнути з останнього на його користь попередню оплату за непоставлений товар в розмірі 3 700 доларів США, що еквівалентно 135 303,82 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 1353,04 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 09.08.2021 між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо поставки йому системи вентиляції та кондиціювання повітря та монтажу вказаного обладнання протягом 10 днів з дня оплати. Цього ж дня позивачем оплачено відповідачу 3700 доларів США. Але протягом 10 днів домовленість так і не була виконана. Через два тижні після оплати суми замовлення, поставки і монтажу обладнання не відбулось і позивач зателефонував [PERSON] , на що останній відповів що найближчим часом замовлення буде виконано. В подальшому в телефонних розмовах відповідач посилався на різні життєві обставини неможливості виконати свої зобов`язання. Після повідомлення намірів звернутись до правоохоронних органів через шахрайські дії останнього, відповідач 08.10.2022 написав розписку, в якій зобов`язався повернути в повному обсязі 3700 доларів США за непоставлене кліматичне обладнання до 31.02.2023. Таким чином [PERSON] вказаною розпискою підтвердив дійсність укладеної 09.08.2021 року усної домовленості між сторонами. Після складення вказаної розписки, відповідач змінив номер телефону та взагалі перестав виходити на зв`язок. Оскільки Відповідачем було допущено помилку при визначенні строку повернення грошових коштів, що дає підстави прийти до висновку про те, що строк виконання зобов`язання не визначений. 19.06.2023 направлено Відповідачу вимогу про повернення коштів за непоставлений товар. Але дана вимога була проігнорована Відповідачем, що і стало підставою для звернення до суду. Щодо визначення ціни позову позивач зазначає, що станом на 17.07.2023 офіційний курс гривні щодо долара США становить 36,5686 грн. за 1 долар США. Таким чином, станом на день подання цього позову, сума попередньої оплати за товар, що підлягає поверненню, становить 3700 (три тисячі сімсот) доларів США., що у еквіваленті становить 135 303 грн 82 коп. Ухвалою суду від 24 липня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від його представника - адвоката Зубко А.О. до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справи без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення та просив здійснювати розгляд справи без його участі у зв`язку з його перебуванням на військовій службі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 5 ЦПК України визначено, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 09.08.2021 між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо поставки позивачу системи вентиляції та кондиціювання повітря та монтажу вказаного обладнання протягом 10 днів з дня оплати. Цього ж дня позивачем оплачено відповідачу 3700 доларів США. відповідач 08.10.2022 написав розписку, в якій зобов`язався повернути в повному обсязі 3700 доларів США за непоставлене кліматичне обладнання до 31.02.2023. Однак, станом на день подання даної позовної заяви, відповідач не повернув позивачу вказану суму. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору с умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди Відповідно до ст. 639 ЦК договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. Іст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купвлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мас виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з положенням ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважаться таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, із чиєї вини це відбулося. Аналогічні правові висновки викладено й у постанові Верховного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17. Згідно із Постановою Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц (провадження 14-134цс18), суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у національній валюті України з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і у резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. За таких обставин, у зв`язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не було виконано умови договору від 09.08.2021, то сплачена позивачем сума попередньої оплати за вказаним договором підлягає поверненню у повному обсязі. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем та те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті та ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, визнання позову відповідачем до початку розгляду судом справи по суті, суд вважає, що позивачу із державного бюджету підлягає поверненню 50 % сплаченого судового збору, така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved