Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач АТ Комерційний банк «Приватбанк» 28.08.2021 звернувся в Ленінський районний суд м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 26.03.2013 між сторонами по справі укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту. Позивач вказував, що відповідач не надавав своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, утворилася заборгованість. Зазначав, що 04.02.2019 між сторонами по справі укладено додаткову угоду, за умовами якої сторони домовилися, що банк здійснює анулювання заборгованості, якщо клієнт сплатить платіж розмірі та в строки, вказані в угоді. Позовна заява обґрунтована тим, що станом на 06.08.2021 відповідач має заборгованість в розмірі 118253,87 грн, що складається з 228,17 грн - заборгованості за відсотками та 118025,70 грн заборгованості за пенею. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором від 04.02.2019 в розмірі 118253,87 грн та понесені судові витрати. Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10.09.2021 в даній справі було відкрито провадження. Відповідачем [PERSON] 04.01.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 26.03.2013 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, 04.02.2019 було підписано додаткову угоду, якою передбачено, що сума заборгованості, яка виникала в період до дати підписання угоди склала 137862,25 грн. Відповідач зазначав, що позивач не надав підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за пенею в розмірі 118025,70 грн. Також вважає, що починаючи з квітня 2017 року банк не мав права нараховувати позичальнику проценти за користування кредитними коштами та пеню. Просив суд застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності. В поданому до суду відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 19.01.2022 АТ КБ «Приватбанк» подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач вказував, що відповідач 26.03.2013 підписавши заяву-анкету, приєднався до Умов і правил надання банківських послуг, кредитний договір укладено в порядку, визначеному ст. 634 ЦК України. Позивач посилався на те, що банк надав відповідачу грошові кошти, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти на погашення заборгованості. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. 24.01.2022 [PERSON] подані до суду заперечення на відповідь на відзив. 07.02.2023 АТ КБ «Приватбанк» подані письмові пояснення. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2023 справа прийнята до провадження суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подавав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, які зазначені в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 26.03.2013 (а.с. 6) між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В межах кредитного договору відповідачем [PERSON] було отримано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02.06.2017 в справі № 642/2013/17, яке вступило в законну силу, позов ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: [NUMBER] , на користь ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» (р/р [NUMBER] , МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 березня 2013 року у розмірі 27833 (двадцять сім тисяч вісімсот тридцять три) грн. 83 коп. Вирішено питання про судові витрати. Зазначеним судом в рішенням з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 28.02.2017. 04.02.2019 між сторонами по справі укладено додаткову угоду до кредитного договору (а.с. 7), за умовами якої сторони дійшли згоди про те, що сума заборгованості, що виникла станом на дату підписання цієї угоди, складає 137862,25 грн. За умовами укладеної додаткової угоди сторони дійшли згоди про те, що банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, а саме - пені на суму 113901,18 грн, штрафу 2401,25 грн. Сторони погодили термін повернення кредиту до 25.05.2019, проценту ставку 0,01 %, а також погашення заборгованості шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 04.02.2019 в розмірі 118253,87 грн, що складається з 228,17 грн - заборгованості за відсотками та 118025,70 грн заборгованості за пенею. На обґрунтування зазначених позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості (а.с. 5), з якого вбачається, що за період з 04.02.2019 (дата підписання додаткової угоди) по 06.08.2021 заборгованість за тілом кредиту (як поточна, так і прострочена) відсутня. П. 1.4. укладеної додаткової угоди від 04.02.2019 сторони передбачили процентну ставку по кредиту - 0,01 %. При цьому умови додаткової угоди не передбачають нарахування пені. В поданій до суду позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором від 04.02.2019 до якої в розрахунок включає 228,17 грн заборгованості за відсотками та 118025,70 грн заборгованості за пенею. Заборгованість за тілом кредиту (як поточним так і простроченим) відсутня. За таких обставин, враховуючи, що матеріали справи не мстять доказів на підтвердження тієї обставини, що за період з 04.02.2019 по час звернення позивача до суду з позовом позивач користувався кредитними коштами, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для нарахування відповідно до умов договору відсотків та пені. Твердження позивача про те, що відповідач [PERSON] , підписавши анкету-заяву приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг не заслуговують на увагу. У анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 26.03.2013 (а.с. 6) процентна ставка не зазначена. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Встановивши дані обставини, враховуючи, що матеріали справи не містять жодних даних на підтвердження тієї обставини, що позивач використовував кредитні кошти за договором від 04.02.2019 та щодо можливого розміру таких кредитних коштів, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для нарахування відповідно процентів за користування такими коштами та пені. Тому що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є повністю безпідставними, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] . Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed