Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Конорєв В.О., звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 25 листопада 2022 року набрав законної сили судовий наказ Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/5813/22, яким з відповідачки [PERSON] стягнуто на його користь аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 16 листопада 2022 року. За вказаним судовим наказом відкрите виконавче провадження. Рішенням Зарічного районного суду від 05 серпня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Вказаним судовим рішенням встановлено, що з червня 2020 року вони мешкають окремо. Зазначає, що більше двох років їхня малолітня донька [PERSON] утримувалася лише ним, а відповідачка не приймала матеріальної участі в утриманні їх спільної доньки. Після розірвання шлюбу він письмово звернувся до відповідачки для врегулювання питання її участі в матеріальному забезпеченні їхньої доньки, яка мешкає разом з ним. Однак, дотепер він не отримав ні відповіді від відповідачки, ні коштів на утримання доньки за спірний період часу - з червня 2020 року по 15 листопада 2022 року включно. За його підрахунками на утримання їхньої доньки [PERSON] за минулий час, починаючи з червня 2020 року по листопад 2022 року включно ним витрачалося в середньому по 5000 грн щомісячно, у тому числі: на організацію харчування - 2000 грн; на придбання одежі - 1500 грн; на організацію навчання та дозвілля і позашкільного розвитку - 900 грн; на лікування і оздоровлення - 100 грн; на забезпечення комунальними послугами - 500 грн. Здійснені ним витрати на утримання доньки [PERSON] за спірний період 31 календарний місяць відповідають 155000 грн, а доля відповідачки становить 77500 грн. З урахуванням прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 10 років у спірний період загальна сума заборгованості відповідачки за аліментами за минулий період становить 39754 грн 50 коп. Крім того, на утримання спільної доньки за вказаний період часу ним здійснювалися додаткові витати, які пов`язані з особливими обставинами життя - розвитком здібностей доньки, її лікуванням та оздоровленням. Такі здійснені ним додаткові витрати за період з червня 2020 року становлять 21072 грн, а несплачена йому доля участі відповідачки в таких додаткових витратах, відповідно, складає 50 % та становить 10536 грн. Так, за вказаний період часу ним були понесені такі додаткові витрати для розвитку здібностей їхньої з відповідачем доньки [PERSON] : - витрати, що пов`язані з розвитком вокальних здібностей - 2000 грн, у тому числі: оплата за 8 місяців занять із педагогом по 200 грн за місяць = 1600 грн та придбання концертного плаття для виступу - 400 грн; - витрати, що пов`язані з позашкільним розвитком - 14191 грн 90 коп., у тому числі: на придбання планшету із додатковими аксесуарами - 11499 грн 90 коп. + карта пам`яті 255 грн + чохол 428 грн + захисне скло 450 грн, смартгодинника з функцією зв`язку та відстеження місця перебування дитини - 1559 грн, книжок - 709 грн 75 коп.; - витрати, пов`язані з лікуванням та оздоровленням - 4171 грн, у тому числі: на отримання медичних (стоматологічних) послуг - 1921 грн, придбання купальника - 250 грн, тапок пляжних - 100 грн, комплекту маски для плавання - 200 грн, самокату - 1700 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з червня 2020 року по листопад 2022 року включно в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 39754 грн 50 коп. та додаткові витрати на дитину в сумі 10536 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до судового розгляду. У відзиві відповідачка [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення з неї на користь [PERSON] додаткових витрат на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 963 грн 50 коп. за умови надання позивачем медичної документації та чеків про оплату лікування. При цьому, зазначає, що позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що до стягнення з неї аліментів за судовим наказом він вживав заходів щодо одержання аліментів, але не зміг їх одержати у зв`язку з її ухиленням від їх сплати. Вимога позивача до неї про сплату аліментів, направлена поштою, сама по собі не є належним доказом вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів за період з червня 2020 року по листопад 2022 року. Вважає, що позовна заява та додані до неї матеріали не містять достатніх та належних доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів, також позивачем не надано доказів її ухилення від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України. Крім того, витрати позивача на придбання планшету, карти пам`яті, чохла, захисного скла (11499 грн 90 коп.), смарт годинника (1559 грн), книг (709 грн 79 коп.), купальника (250 грн), пляжного купальника (100 грн), маски для плавання (200 грн), самокату (1700 грн) не можуть бути прийняті судом до уваги, як додаткові витрати на дитину, оскільки вони не зумовлені розвитком особливих здібностей дитини, та не є витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, і охоплюються присудженими аліментами. Також, вважає за необхідне звернути увагу суду, що придбання смарт годинника (1559 грн) та самокату (1700 грн) для дитини, здійснювалось нею за власні кошти, доказом чого є копія звіту - рахунку OTP Bank за період з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2020 року по платіжній картці, що їй належить та копія товарного чеку № 134116 від 05 вересня 2021 року. При вирішенні питання про стягнення витрат за відвідування занять з вокалу та придбання концертного плаття (2000 грн) відповідачка просить врахувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц, відповідно до якого відвідування дитячих гуртків не відноситься до тих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Зазначає, що вона визнає позовні вимоги в частині стягнення з неї вартості стоматологічних послуг в розмірі 936 грн 50 коп. (1921 / 2= 936 грн 50 коп.), за умови надання позивачем медичної документації та чеків про оплату лікування. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Конорєв В.О. позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Петрищев О.О. підтримав поданий відзив про часткове задоволення позову та визнання відповідачкою позову в частині стягнення половини вартості стоматологічних послуг в розмірі 936 грн 50 коп. Третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради у заяві просила проводити розгляд справи без участі її представника. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] повідомив, що 01 червня 2020 року відповідачка пішла від нього та забрала свої речі. Спочатку вони домовились, що їх донька буде проживати по 3 дні в кожного з них до 01 вересня 2020 року, після чого вона пішла до школи та почала проживати разом з ним, а на вихідних - з відповідачкою. Цієї зими відповідачка купила доньці куртку та труси, за школу платив він. Коли він дізнався, що [PERSON] не його донька, він вирішив розділити витрати на доньку [PERSON] разом з відповідачкою. Взимку 2020 року відповідачка повідомила йому, що оскільки [PERSON] проживає з ним, то він має її утримувати. Після цього, 31 березня 2021 року відповідачка написала йому листа з пропозицією, щоб [PERSON] проживала то в нього, то у неї, аліменти ніхто не сплачує, усі витрати порівну. З першого по третій клас донька ходила до школи, а після початку війни діти три місяці не відвідували школу. Влітку 2022 року він купив [PERSON] планшет для навчання онлайн. Також лікували [PERSON] зуби в стоматолога, придбавав книги для читання, купив смарт годинник, за половину вартості якого відповідачка не віддала йому гроші, як вони домовлялись. Раніше донька відвідувала гурток вокалу, кошти за які також надавав він. По закінченню навчання донька має сертифікат. Відповідачка хотіла, щоб донька проживала з нею, однак, на контакт вона не йшла, заблокувала його номер телефону. Його листа відповідачка отримала, але відповідь не надала, гроші не відправила. Свідок [PERSON] повідомила, що на даний час будує відносини з [PERSON] . З весни 2021 року вона періодично проживає в нього, тому знає скільки коштів він витрачає на доньку. Також йому допомагають батьки. Він купує доньці дуже багато всього. До зими цього року [PERSON] нічого не купувала та не передавала коштів. У вересні 2022 року [PERSON] купив доньці новий планшет для дистанційного навчання, водить її в розважальні центри, придбав самокат на День народження. [PERSON] дуже гарно співає, до війни ходила на вокал, за заняття платив [PERSON] , купував сукню на концерт. На даний час [PERSON] не займається вокалом, перегоріла. Ставлення батька до дитини дуже гарне. Заслухавши думку позивача та представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). На підставі рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 серпня 2021 року № 403 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2022 року у справі № 591/9362/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 вересня 2013 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 487 (а.с. 7-8). Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2022 року у справі № 591/5813/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є боржник [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 16 листопада 2022 року (а.с. 5). Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 15 грудня 2022 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/5813/22 від 25 листопада 2022 року (а.с. 6). 17 серпня 2022 року позивач [PERSON] направив на адресу відповідачки [PERSON] листа з метою врегулювання питання про її подальшу участь в утриманні їх спільної дочки [PERSON] та з вимогою сплати на його картковий рахунок витрат на утримання доньки, починаючи з червня 2020 року в сумі 2500 грн щомісячно (а.с. 12). Вказаного листа відповідачка [PERSON] отримала 05 вересня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12, на звороті). З доданих до позовної заяви копій фіскальних чеків від 07 лютого 2023 року, від 15 лютого 2023 року, від 21 лютого 2023 року та від 23 лютого 2023 року, а також з оглянутої в судовому засіданні оригіналу медичної картки, заведеної на [PERSON] , [INFO] , вбачається, що позивач [PERSON] поніс витрати на стоматологічні послуги на доньку на загальну суму 1921 грн (а.с. 13, 86-87). Після огляду в судовому засіданні оригіналу медичної документації представник відповідачки [PERSON] - адвокат Петрищев О.О. заявив, що відповідачка визнає позовні вимоги в цій частині. На підставі фіскальних чеків від 05 серпня 2022 року позивач придбав планшетний ПК Lenovo Tab P11 вартістю 11499 грн 90 коп. та аксесуари до нього: захисне скло вартістю 350 грн, послугу поклейки скла вартістю 100 грн та карту пам`яті вартістю 255 грн, а всього на загальну суму 12204 грн 90 коп. (а.с. 14). Як вбачається з фіскальних чеків від 11 грудня 2022 року та від 17 грудня 2022 року, позивачем придбано книги на загальну суму 709 грн 75 коп. (а.с. 16). Відповідно до фіскальних чеків 02 жовтня 2020 року позивач придбав смарт-годинник вартістю 1559 грн, а 05 вересня 2021 року - самокат вартістю 1700 грн (а.с. 17, 54). 27 вересня 2022 року відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 84, на звороті). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час, суд виходиться з наступного. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частинами 1, 3 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Так, на обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час позивач надав докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідачки, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати, а саме лист від 17 серпня 2022 року, адресований відповідачці, який остання отримала 05 вересня 2022 року (а.с. 12). Вказаний лист містить вимогу про сплату аліментів, а також пропозицію врегулювати питання щодо подальшого утримання їх спільної дочки [PERSON] . У свою чергу, відповідачка не надала суду належних і допустимих доказів, що вона сплачувала аліменти на утримання дитини або несла рівні з позивачем витрати на утримання їх спільної дочки. За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідачки аліментів з минулий час за період з 05 вересня 2022 року, тобто з моменту отримання письмової вимоги позивача про сплату аліментів, по 15 листопада 2022 року, тобто до дня стягнення аліментів на підставі судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 25 листопада 2022 року, яким стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти, починаючи з 16 листопада 2022 року (а.с. 5), виходячи з такого розрахунку: - розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років станом на 01 липня 2022 року становив 2744 грн, відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку складає 1372 грн (2744 * 50%). За період з 05 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року кількість днів, за які необхідно стягнути аліменти за минулий час, складає 25 днів. Отже, розмір аліментів за минулий час за цей період становить: 1372 грн * 25 днів / 30 днів = 1143 грн 33 коп.; - за жовтень 2022 року розмір аліментів за минулий час складає 1372 грн (2744 * 50%); - за період з 01 листопада 2022 року по 15 листопада 2022 року кількість днів, за які необхідно стягнути аліменти за минулий час, складає 25 днів. Отже, розмір аліментів за минулий час за цей період становить: 1372 грн * 15 днів / 30 днів = 686 грн. Загальна сума аліментів за минулий час за період з 05 вересня 2022 року по 15 листопада 2022 року складає 3201 грн 33 коп., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Разом з тим, позивачем не доведено обставин того, що він вживав заходи з червня 2020 року щодо одержання аліментів з відповідачки, які він не міг одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки аліментів за минулий час, тобто, починаючи стягнення з червня 2020 року по 05 вересня 2022 року необхідно відмовити. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що малолітній доньці сторін [PERSON] надавалися стоматологічні послуги, а саме лікування зубів, що підтверджується даними медичної книжки та копіями фіскальних чеків (а.с. 13, 86-87). Вказані обставини визнаються відповідачкою, тому з урахуванням зазначеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача половини вартості стоматологічних послуг в сумі 1921 грн, що становить 960 грн 50 коп. (1921 грн / 2). Що стосується позовних вимог про стягнення половини вартості придбаного планшету та аксесуарів до нього, суд дійшов наступного висновку. Запровадження в Україні дистанційної форми навчання є загальновідомим фактом і не потребує додаткового доказування. Отже, витрати позивача на придбання планшету вартістю 11499 грн 90 коп. та аксесуарів до нього в сумі 705 грн підтверджені відповідними доказами та були зумовлені забезпеченням отримання донькою сторін освіти, що є особливими обставинами згідно положень ст. 185 СК України, а тому з відповідачки підлягає стягненню частина цих витрат, що становить 6102 грн 45 коп. (12204 грн 90 коп. / 2). Водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача половини вартості витрат, пов`язаних з розвитком вокальних здібностей доньки та на придбання концертного плаття для виступу, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту понесення таких витрат. Також позивач не навів наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення вказаних додаткових витрат, ураховуючи показання допитаних в судовому засіданні свідка [PERSON] та допитаного в якості свідка позивача [PERSON] , що вокалом малолітня [PERSON] займалася до початку карантину, після чого втратила до нього інтерес. Відтак, понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного з батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачкою необхідності понесення та вартості вказаних витрат. Що стосується позовних вимог про стягнення половини вартості за придбання смарт-годинника вартістю 1559 грн, книжок на суму 709 грн 75 коп., самокату вартістю 1700 грн, купальника вартістю 250 грн та комплекту маски для плавання вартістю 200 грн, то суд зауважує, що вказані витрати не є додатковими у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідачки. До того ж, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження факту придбання позивачем купальника вартістю 250 грн та комплекту маски для плавання вартістю 200 грн. Що стосується доданого до позовної заяви копії фіскального чеку ТОВ «НоваПей» від 17 вересня 2022 року на суму 400 грн з призначенням платежу «Переказ коштів «Експрес Безготівковий», то з нього неможливо встановити для підтвердження купівлі чого він наданий, тому вказаний доказ є недопустимим (а.с. 15). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 8812 грн 95 коп., виходячи з такого розрахунку: (11499 грн 90 коп. + 705 грн + 1921 грн) / 2, а також аліменти за минулий час за період з 05 вересня 2022 року по 15 листопада 2022 року в сумі 3201 грн 33 коп. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено на 24 % (12014,28 грн * 100 % / 50291 грн), тому з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 257 грн 66 коп. (24 % від 1073,60 грн), ураховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Водночас, у відзиві на позовну заяву відповідачкою заявлено клопотання про стягнення з позивача на її користь понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з положенням пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правової допомоги від 26 травня 2023 року № 26/05, акт приймання-передачі адвокатських послуг від 30 травня 2023 року по договору про надання правової допомоги від 26 травня 2023 року № 26/05 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 28/05 від 28 травня 2023 року про сплату [PERSON] на користь ФОП [PERSON] юридичних послуг за договором про надання правової допомоги від 26 травня 2023 року № 26/05 у сумі 6000 грн (а.с. 49, 52, 53). На думку суду, заявлений до суду розмір витрат, пов`язаних з розглядом судової справи (витрати на професійну правничу допомогу) в загальній сумі 6000 грн відповідає критеріям їх дійсності, необхідності та розумності їх розміру. Клопотання про зменшення розміру судових витрат до суду не надходило. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме на 24 %, тому вимоги відповідачки [PERSON] , відповідно, задоволено на 76 % (100 % - 24 %). За таких обставин, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 4560 грн, виходячи з розрахунку 6000 грн * 76 % = 4560 грн.

Outcome: partial