Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

25.04.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Таращанський відділ Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що маючи намір розпорядитися своїм майном, позивач дізнався про накладення арешту на належне йому майно. Згідно інформації з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що згідно постанови державного виконавця ВДВС Таращанського РУЮ 05.08.2011 року накладено арешт на невизначене майно, усе нерухоме майно [PERSON] . реєстраційний номер обтяження 11497213. Звернувшись із заявою до Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі, щодо зняття арешту з нерухомого майна, листом № 3608/247-43 від 09.03.2023 р. повідомлено, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні перебувало виконавче провадження №28015563 на підставі виконавчого листа № 2-419 виданого Таращанським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс», збитків у розмірі 12320,90 грн. виконавче провадження закінчено 31.08.2011 року, відповідно до ст.. 49 ч.1 п.8 ЗУ «Про виконавче провадження». Паперовий варіант виконавчого провадження передано до архіву та знищено, тому рекомендовано звернутись до суду. Враховуючи викладене, оскільки позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, просить суд скасувати арешт всього рухомого та нерухомого майна [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 11497213 від 05.08.2011 р. Ухвалою суду від 27.04.2023 р. позовну заяву залишено без руху. 05.05.2023 р. на виконання ухвали про залишення позову без руху, від позивача надійшла позовна заява з додатками, з усуненими недоліками. Ухвалою суду від 05.05.20236 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 21.06.2023 р. 01.06.2023 р. від Таращанського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, просять прийняти рішення на розсуд суду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник 3-ї особи Таращанського ВДВС Білоцерківського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями що до нього прилягають, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.9-10). Відповідно до інформаційної довідки № 328789828 від 11.04.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , 12.08.2011 р. за №11497213 Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №28015663 від 05.08.2011 ВДВС Таращанського РУЮ, накладений арешт на все майно [PERSON] (а.с.11-12). Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні перебувало виконавче провадження №28015563 на підставі виконавчого листа № 2-419 виданого Таращанським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс», збитків у розмірі 12320,90 грн. виконавче провадження закінчено 31.08.2011 року, відповідно до ст. 49 ч.1 п.8 ЗУ «Про виконавче провадження». Паперовий варіант виконавчого провадження переданого до архіву знищено, в зв`язку з закінченням строку зберігання (а.с.13). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 та 2ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень ч.1,2ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно ч. 1, 2ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п`ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача, що накладення арешту на належне йому майно порушує його права як власника, оскільки в порушення вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно позивача державним виконавцем не знято, тому є підстави для задоволення позовних вимог. Таким чином, з огляду на те, що судом з`ясовано, що власником вказаного нерухомого майна є позивач, він має всі підстави для усунення перешкод в реалізації свого права вільного володіння та користування своїм нерухомим майном, шляхом зняття арешту з майна. Як встановлено судом, матеріали виконавчого провадження знищено, відомості щодо зняття арешту відсутні, що унеможливлює захист прав позивача. Отже, в даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження. Наразі вказане виконавче провадження закінчене та матеріали знищені. Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника. Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до пункту 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 1ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити свої порушені права не може, а також враховуючи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги цивільного позову є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved