Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Представник позивача [PERSON] - адвокат Стецюк Ю. О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Скориківської сільської ради про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та понесені судові витрати. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] .. В шлюбі з відповідачем позивач не перебуває, фактично проживає окремо протягом тривалого часу. Відповідачка більше року ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини - не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє жодного інтересу до внутрішнього світу дитини, не проявляє материнської уваги та турботи. Позивач самостійно виховує та утримує дитину, у вихованні дитини допомагає мати [PERSON] , дитина розвивається в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є благополучним. Окрім того, представник просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини, посилаючись на те, що особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дітей. 14 серпня 2023р. на адресу суду від Скориківської сільської ради надійшов висновок органу опіки, піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 19 липня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601) стосовно фактів перетинання Державного кордону України у напрямках "виїзд/в`їзд" в період з 01 листопада 2022р. по дату надання відповіді відносно гр. України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Письмові пояснення третьої сторони відсутні. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Підволочиського районного суду від 23 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання у справі, задоволено клопотання про витребування доказів по справі. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Від відповідача [PERSON] , жительки с.Городище Шепетівськогорайону Хмельницької області надійшла нотаріально засвідчена приватним нотаірусом Тернопільського міського нотарального округу заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечила, зазначила, що має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання в Республіку Польща, взяти дитину з собою не має можливості. Представник третьої особи - служби у справах дітей Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечили.. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00038353999 від 02.02.2023р., свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2021р., виданого Тернопільським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки №556 від 10.11.2022р., виданої виконкомом Скориківської сільської ради Тернопільського району - [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] разом з [PERSON] , 1969р.н. (матір`ю), [PERSON] , 1990 р.н. (братом), [PERSON] , 2021р.н. (донькою). Згідно відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ [PERSON] отримує грошове запезпечення. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості №ВР -001275886 [PERSON] , [INFO] станом на 24.07.2023р. до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває. З довідки, виданої Шепетівською міськрайонною філією Хмельницького обласного центру зайнятості Державного центру зайнятості №264 від 02.12.2022р. вбачається, що [PERSON] за послугами до центру зайнятості не зверталася. У відповідності до листа-відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601) стосовно фактів перетинання Державного кордону України у напрямках "виїзд/в`їзд" в період з 01 листопада 2022р. по дату надання відповіді відносно гр. України [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] [INFO] перетнула кордон в пункті пропуску Рава-Руська в напрямку «виїзд», 21.05.2023р. перетнула кордон в пункті пропуску Краковець в напрямку «в`їзд», 03.06.2023р. перетнула кордон в пункті пропуску Смільниця на виїзд з країни. Згідно рішення виконавчого комітету Скориківської сілської ради №68 від 14.08.2023р. затверджено висновок органу опіки, піклування Скориківської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , 2021р.н. Відповідно до висновку органу опіки, піклування Скориківської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жительки с. Городище Шепетівського району Хмельницької області відносно малолітньої [PERSON] №493 від 14.08.2023р. встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , котра зареєстрована та проживає в с. Токи. Батько [PERSON] перебуває на військовій службі по контракту, піклується про дитину, займається її вихованням, здоров`ям, забезпечує матеріально. Місце перебування матері невідоме. За місцем проживання малолітіньої [PERSON] мати не провідувала дитину жодного разу, про що свідчить акт опитування свідків №101 від 11.07.2023р. [PERSON] подала нотамріально засвідчену заяву, де не заперечує проти задоволення позову, що свідчить як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування обов`язками щодо її утриманння, відсутність турботи про здоров`я, духовний та фізичний розвиток дитини, у зв`язку з чим- Скориківська сільська рада, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] . Згідно пояснень [PERSON] котрий є сусідом [PERSON] та проживає в с.Токи, [PERSON] утримує та самостійно виховує дитину - [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, з ними не проживає. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від обов`язків, закріплених ч.1-3 ст.150 СК України, не забезпечує належних умов для нормального виховання та розвитку дитини, не піклується про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що свідчить про відсутність у останньої інтересу до дитини та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що саме такою є поведінка відповідача по відношенню до своєї дитини. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України", рішення від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому, за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідача по відношення до своєї дитини, змінити у кращу сторону неможливо. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] [INFO] . Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Виходячи із змісту частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання однієї дитини має становити 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. Судом не встановлено, а відповідачем не подано ніяких доказів про те, що вона за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню малолітньої дитини. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити, як того вимагають положення ст. 183 СК України, в частці від заробітку (доходу) матері. За змістом ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав й за умови, що дитина за той час не буде усиновлена, а також якщо на час вирішення питання судом про поновлення батьківських прав дитина не досягне повноліття. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 858,88 грн , що підтверджується квитанцією №42949 від 19.06.2023. Відтак, з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved