Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 2 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 999892256, який було підписано електронним підписом позичальника. На підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», реєстру боржників від 5 жовтня 2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Так, згідно зазначеного реєстру боржників за [PERSON] станом на 21 жовтня 2022 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 41573,21 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку наявну у нього заборгованість за вказаним кредитним договором не погашає, то просив стягнути з нього на свою користь заборгованість за зазначеним договором в розмірі 41573,21 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 13 червня 2023 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. Однак, до цього часу відповідач відзив на позов суду не надав. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 2 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 999892256, який було підписано електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12\~000 грн., зі сплатою 434,35% річних від суми кредиту в розрахунку 1,19% за кожен день користування кредитом, строком кредитування 30 днів /а.с.5-8/. На підставі даного договору відповідачу було перераховано кошти: 2 липня 2021 року 5000 грн., 11 липня 2021 року 350 грн., 5 серпня 2021 року 350 грн., 11 серпня 2021 року 200 грн., 14 серпня 2021 року 200 грн., 16 серпня 2021 року 850 грн., 17 серпня 2021 року 400 грн. та 450 грн., 20 серпня 2021 року 4\~200 грн., а всього 12\~000 грн. /а.с.55-63/. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Галіон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01 за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором /а.с.43,47-52/. Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 5 жовтня 2021 року за [PERSON] мається заборгованість в розмірі 26\~669,75 грн., з яких: 11\~999,57 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 14\~670,18 грн. заборгованість за відсотками /а.с.52/ 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників /а.с.9-11/. Так, згідно зазначеного реєстру боржників за [PERSON] станом на 21 жовтня 2022 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 41\~573,21 грн., яка включає в себе: 11\~999,57 грн. основна сума боргу, 29\~573,64 грн. заборгованість за процентами /а.с.11/. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.\~610\~цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту 11\~999,57 грн. (12 000 грн. 0,43 грн. /сплачено 1 серпня 2021 року) /а.с.44-45/. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 11\~999,57 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за періоди: з 2 серпня 2021 року по траншу в розмірі 5000 грн., з 11 серпня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 350 грн., перерахованій 11 липня 2021 року, з 5 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 350 грн., перерахованій 5 серпня 2021 року, з 11 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 200 грн., перерахованій 11 серпня 2021 року, з 14 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 200 грн., перерахованій 14 серпня 2021 року, з 16 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 850 грн., перерахованій 16 серпня 2021 року, з 17 вересня 2021 року по сумах кредиту в розмірі 400 грн. та 450 грн., перерахованих 17 серпня 2021 року, з 20 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 4\~200 грн., перерахованій 20 серпня 2021 року, та по 20 жовтня 2022 року задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем договору дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі у визначений договором строк протягом 30 днів від дати отримання кредиту /а.с.5-8/. Таким чином, позикодавець відповідно до ст.\~1048\~ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування /а.с.12,44-46/. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступником позикодавця, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за періоди: з 2 серпня 2021 року по траншу в розмірі 5000 грн., з 11 серпня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 350 грн., перерахованій 11 липня 2021 року, з 5 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 350 грн., перерахованій 5 серпня 2021 року, з 11 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 200 грн., перерахованій 11 серпня 2021 року, з 14 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 200 грн., перерахованій 14 серпня 2021 року, з 16 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 850 грн., перерахованій 16 серпня 2021 року, з 17 вересня 2021 року по сумах кредиту в розмірі 400 грн. та 450 грн., перерахованих 17 серпня 2021 року, з 20 вересня 2021 року по сумі кредиту в розмірі 4\~200 грн., перерахованій 20 серпня 2021 року, та по 20 жовтня 2022 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з [PERSON] підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 2406 грн. (12000 грн. х 1,19 % = 142,80 грн. х 30 дн.) 1878 грн. (оплачено 1 серпня 2021 року 1873 грн. + 5 грн. - оплачно 3 вересня 2021 року) /а.с.44/. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 14405,50 грн., що складається із: 11\~999,50 грн. - заборгованість за кредитом, 2406 грн. заборгованість за відсотками. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Згідно із ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 930,03 грн., виходячи з розрахунку: 14\~405,50 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2684 грн. (сума сплаченого судового збору) / 41573,21 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial