Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована, тим, що [INFO] померла - [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Померла [PERSON] являється матір`ю заявниці. В серпні 2023 року за новим місцем проживання через переселення у зв`язку із агресією російської Федерації, вона звернулась до Гайворонського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо реєстрації смерті [PERSON] , маючи в наявності свідоцтво про смерть від 18.05.2023 року та довідку про смерть. Проте, їй в усній формі було відмовлено в реєстрації смерті з причини відсутності підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України на підставі, наданих нею, документів. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно їй для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. Просить суд встановити факт смерті матері - [PERSON] , [INFO] , українки, громадянки України, місце народження: село Пригородне, Сімферопольського району, Кримської АР, Україна, яка померла [INFO] , в с. Улянівка, м. Скадовськ, Херсонської області, у віці 70 років. На час смерті [PERSON] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Заявниця в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при пред`явлення заяви вказала, що заяву про встановлення факту смерті підтримує та просить справу заслухати без її участі. Представник заінтересованої особи Гайворонського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та прийняття рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд встановлює факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями: свідоцтва про смерть від 18.05.2023 року, довідки про смерть № С-02963 від 18.05.2023 року та паспортом громадянина України, які долучені до заяви (а.с. 9-11). Померла [PERSON] являється матір`ю заявниці, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу, які долучені до заяви (а.с. 12-13). Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В даному випадку суд керується тим, що права громадян України мають бути захищені, про що зазначено і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», де зазначено, що «консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється у сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях подібних до тих, які наводяться у цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів /окупаційної влади/ далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватись третіми країнами, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюють в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, тому вона підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 та п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved