Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вигодської селищної ради, в якому просить: встановити факт постійного його проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинковолодіння [ADDRESS] за вказаною адресою, яке складається з: житлового будинку загальною площею 49,9 кв.м, житловою - 32,3 кв.м, допоміжною - 17,6 кв.м (літ. А), стайні (літ. Б), стодоли (літ. В), криниці, воріт, огорожі (№ 1, 2, 3), яке належало померлій [INFO] матері [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, який складений на її користь. Інших спадкоємців першої черги за законом, у тому числі, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Для оформлення спадкових прав він звернувся до приватного нотаріуса, який відмовив у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не може підтвердити постійне проживання разом з мамою на день її смерті. Однак з мамою [PERSON] він постійно проживав у її житловому будинку безперервно з грудня 2006 року і до дня її смерті. За станом здоров`я вона не могла себе забезпечувати самостійно, тому він переїхав до неї без зміни своєї реєстрації та почав доглядати маму, забезпечувати її всім необхідним. Факт безперервного проживання підтверджується актом обстеження від 14.06.2023. Встановлення факту постійного проживання має для нього юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право на оформлення спадщини. Після смерті матері залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Своє право власності на нього мама не зареєструвала, тому нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, його представниця - адвокатка Оленин О.Ф. подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала. Просила прийняти до уваги визнання позову відповідачем та доводи, викладені у позовній заяві, а також надані докази, які обгрунтовують і підтверджують підставність позовних вимог. Розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представниці. В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав клопотання про проведення судового засідання без його участі, в якому не заперечив проти задоволення позову. Спір між сторонами не вирішений. Заяви, клопотання сторін та процесуальні дії суду: суд своєю ухвалою від 26.07.2023 відкрив провадження у даній справі та призначив підготовче судове засідання за участю сторін. 15 серпня 2023 року на адресу суду поступили клопотання представниці позивача про проведення розгляду справи за їх відсутності, в якій остання позов підтримала, просила його задовольнити, а також заява відповідача про проведення розгляду справи за його відсутності, у якій вказав, що заперечень проти задоволення позову не має. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. При цьому з урахуванням того, що розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] від 26.11.2007 (а.с. 6). Як вбачається зі змісту заповіту від 16.02.2006, на випадок своєї смерті [PERSON] зробила таке заповітне розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Заповіт не змінений і не скасований, на що вказує довідка № 108 від 12.06.2023 (а.с. 11). Факт родинних відносин позивача з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23.08.1954, у якому перша вказана матір`ю другого (а.с. 8). Як вбачається із довідок Вигодської селищної ради № 108 від 12.06.2023 , № 118 від 26.06.2023, [PERSON] на день смерті [INFO] проживала у [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою вона була зареєстрована одна. Згідно з записами погосподарської книги № 4 за 2006-2010 роки Новошинського старостинського округу Вигодської селищної ради № об`єкта погосподарського обліку 312, за мамою [PERSON] [PERSON] рахується будинковолодіння, яке занходиться за вищевказаною адресою на належній їй земельні ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рік побудови 1987 (а.с. 11, 12). Як вказав позивач та підтверджується актом № 25 від 14.06.2023, [PERSON] постійно проживав зі своєю мамою [PERSON] у її житловому будинку з грудня 2006 року і по день її смерті, оскільки за станом здоров`я останній потрібен був догляд (а.с. 10). Заперечень з даного приводу від сторони відповідача не поступило, навпаки, у своїй письмовій заяві його представник зазначив про їх відсутність. 23 червня 2023 року на ім`я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськмим будівлями та спорудами у [ADDRESS] (а.с. 14-16). Згідно із довідкою № 224 від 23.06.2022, домоволодіння за вищевказаною адресою станом на 23.06.2023 складається з: житлового будинку загальною площею 49,9 кв.м, житловою - 32,3 кв.м, допоміжною - 17,6 кв.м (літ. А), стайні (літ. Б), стодоли (літ. В), криниці, воріт, огорожі (№ 1, 2, 3). Інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 181298 грн. Реєстрація права власності на дане майно у ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" не проводилось (а.с. 9). Як вказав позивач, він звертався до нотаріуса з метою узаконнення своїх спадкових прав, однак він відмовив йому у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не зміг документально підтвердити постійне проживання разом з мамою на день її смерті. При цьому нотаріус видала йому витяг зі Спадкового реєстру № 72979129 від 27.06.2023, який вказує на те, що станом на 27.96.2023 інформація про відкриття спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] відсутня (а.с. 13), тобто свідчить про те, що ніхто не звертався до нотаріуса за прийняттям спадищини. Встановлення факту проживання зі спадкодавцем має для позивача юридичне значення, оскільки він підтвердить його право на спадкування після смерті мами. Необхідність визнання ж права власності на спадкове майно у судовому порядку зумовлена відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Оцінка суду: враховуючи письмові заяви сторін, вивчивши та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, враховуючи визнання позову відповідачем, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1222, 1270 ЦК України, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Тобто щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, який складено на користь її сина [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] з 2006 року і по день смерті [PERSON] постійно проживав з останньою у [ADDRESS] . Протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, тому він вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] має для позивача суттєве юридичне значення, так як необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті мами, і в інший спосіб захистити свої спадкові права, як через встановлення даного факту в судовому порядку, він не може, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними у цій частині, а тому підлягають до задоволення. Як встановлено вище, [PERSON] у встановленому законом порядку спадщину після смерті матері прийняв. До складу спадкового майна увійшло домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] та рахувалося за покійною [PERSON] . Право власності на вказане нерухоме майно не було зареєстроване за останньою у встановленому законом порядку, що позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як визначено ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 № 296/5, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв, однак, у зв`язку з відсутністю документів про право власності за померлою на будинковолодіння не має змоги оформити свої спадкові права на нього, відповідач позов визнав, інших спадкоємців, в тому числі, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, немає, тому суд приходить до висновку, що є достатні підстави, щоб визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] , що належало його мамі [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі ст. 13, 16, 1216 - 1221, 1222, 1223, 1233, 1268 - 1270 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved