Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Сталевич Г.О., звернулася до суду із позовною заявою від імені позивачки із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 27.06.2006 року між сторонами було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №2. Зазначає, що у сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Покликається на те, що на даний час сторони не створюють єдину сім`ю, ведення між ними спільного господарства та шлюбні відносини припинено, проживають окремо майже півтора року. Ствердила, що позивачка вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем є неможливе, з чим останній погоджується, однак не бажає вчиняти жодних дій щодо розірвання шлюбу зі свого боку. Зазначає, що у сторін діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатний підтримувати нормальної атмосфери в сім`ї та піклуватися про побудову сімейних відносин. Зазначає, що позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача, не бажає миритись та вважає, що надання строку на примирення не виправить стан відносин з відповідачем, а спроби примирення не принесуть жодних результатів. З огляду\~на наведене,\~просить суд\~розірвати шлюб\~між сторонами\~та після розірвання шлюбу позивачку надалі іменувати прізвищем « [PERSON] ». Крім того, стягнути з відповідача [PERSON] понесені позивачкою судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, скерувала на електронну адресу суду пояснення по суті заявлених нею позовних вимог, відповідно до яких підтримала заявлені нею позовні вимоги з підстав, що викладені нею у позовній заяві. Вказала, що спільне життя у них із відповідачем не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя, останній не брав жодної участі у вихованні дітей, не допомагає фінансово, ніколи не старався, щоб відвезти дітей на відпочинок.\~Ствердила,\~що вони\~(сторони)\~15\~років проживали\~у її\~(позивачки)\~матері,\~однак відповідач\~не придбав\~жодної побутової\~техніки,\~а \~також не\~сплатив кошти\~за автомобіль\~куплений за\~гроші її\~(позивачки)\~матері.\~Покликалася на\~те,\~що відповідач\~на даний\~час зв`язку\~із дітьми\~не шукав\~і не\~шукає,\~тільки надсилає\~у телефоні\~смайлики.\~Вважає,\~що подальше\~спільне життя\~та збереження\~шлюбу суперечить\~її інтересам, заперечує проти надання їм терміну на примирення. Представник позивачки адвокат Сталевич Г.О. в судове засідання не з?явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги своєї довірительки підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без її (представника) участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься Ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник адвокат Борисенко В.В. Також в матеріалах справи міститься клопотання адвоката Борисенко В.В., в якому такий зазначає, що позовні вимоги відповідач заперечує в повному обсязі та просить розглянути справу у їх відсутності. Крім того, у попередньому судовому засіданні представник відповідача зазначив, що сторони мають спільних троє дітей, відповідач працює на двох роботах та бажає зберегти сім`ю, а причиною розірвання шлюбу є те, що у позивачки є інший чоловік. Ухвалою судді\~від 16.06.2023р.\~відкрито провадження\~у даній\~цивільній справі\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони з 27 червня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у виконавчому комітеті Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №2. Від подружнього життя в сторін народилося троє дітей, - дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено,\~що сімейно-шлюбні\~відносини між\~подружжям не\~підтримуються,\~між ними\~відсутнє взаєморозуміння, позивачка [PERSON] не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2023 року, копіями сторінок паспорта позивачки; копіями свідоцтв про народження дітей сторін; іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, виходячи з фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін трьох неповнолітніх дітей, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення та враховуючи інші обставини життя подружжя, з урахуванням тривалого періоду часу, який пройшов з часу звернення з позовом в суд до часу ухвалення судом рішення по суті спору, під час якого відповідачем [PERSON] не надано жодних доказів, що ним вживались заходи для збереження сім`ї; категоричних заперечень позивачки [PERSON] щодо можливості подальшого спільного життя з відповідачем, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] бажає надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується поданою нею квитанцією №0.0.3048025020.1 від 15.06.2023р. (платник: [PERSON] , банк платника: Приватбанк). Оскільки позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволено, то у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, як вважає суд, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved