Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

29.06.2023 за вхідною датою реєстрації кореспонденції позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою до відповідача, за участю третіх осіб, в якій просить визнати виконавчий напис №2213, виданий 23.04.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 45011,12 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 травня 2023 року надійшов лист АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») щодо простроченої заборгованості за кредитом. На звернення позивача щодо заборгованості 12 червня 2023 року надано виписки по рахунку у відділенні АТ «ПУМБ» в м. Івано-Франківську, з яких стало відомо, що вона є боржником у виконавчому провадженні № 57928258 щодо виконання виконавчого напису №2213 від 23.04.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення заборгованості на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») в сумі 45011,12 грн. Позивач зазначає, що попередньо жодних документів щодо наявності боргу не отримувала. Будь-яких боргових зобов`язань перед АТ «ПУМБ» не мала. З отриманих у банку та за місцем роботи документів стало відомо, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 57928258 на виконання виконавчого напису №2213, виданого 23.04.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на стягнення з неї на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 45011,12 грн. Із виписок по особовому рахунку, наданих банком вбачається, що стягнення заборгованості здійснюється по кредитному договору №GP-6054474 від 17.02.2014. Також позивач зазначає, що 17.02.2014 між нею та Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір №GP-6054474, відповідно до якого їй надано кредит в розмірі 39705,95 грн. на строк 60 місяців. Однак, заборгованість за кредитним договором вчасно сплачувала. Кредит позивачем був достроково погашений. Останній раз оплату проводила 17 травня 2016 року. Поряд з цим отримати довідку про погашення кредиту не змогла, оскільки 19.07.2016 Акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило діяльність внаслідок реорганізації. Внаслідок цього неможливо було отримати документи банку про сплату кредиту. Жодних договірних відносин із АТ «ПУМБ» не укладала, будь-яких грошових коштів в цьому банку не отримувала. Про наявність будь-якої заборгованості за невиконання чи неналежне виконання кредитного договору укладеного з АТ «Банк Ренесанс Капітал» не повідомлялось. Поряд з цим, заборгованість погасила. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Виконавчий напис №2213 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., виданий 23 квітня 2018 року на стягнення з позивача на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 45011,12 грн. Однак, сума заборгованості вказана у виконавчому написі нотаріуса не є безспірною. Оскільки за кредитним договором з Акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» заборгованість була відсутня, позивача не повідомлялось про наявність будь-якої заборгованості та не надавалось розрахунку заборгованості, тому вона не мала можливості надати свої заперечення щодо такого розрахунку. Крім того, кредитний договір, на підставі якого відбулось винесення виконавчого напису був укладений 17.02.2014 року, сума кредиту становила 39705,95 грн., яку позивач повністю погасила (сплачено 46451,79 грн. за два роки). Також слід зазначити, що договір з банком не був посвідчений нотаріально. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису безспірність заборгованості не була встановлена, договір з банком не був посвідчений нотаріально, то є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає до виконанню (а.с.1-8). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29.06.2023 справу передано головуючій Кіндратишин Л.Р. (а.с.31-32). Ухвалою судді від 03.07.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.35). 25.08.2023 позивач у судове засідання не з`явилася. 25.08.2023 представник позивача - адвокат Челій-Пушкар О.І. подала письмову заяву, відповідно до якої просила провести розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує повністю, просила їх задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, попередньо 24.08.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшла письмова заява про визнання позовних вимог, відповідно до якої відповідач визнає позовні вимоги [PERSON] у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, здійснювати судовий розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Треті особи у судове засідання не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 25.08.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч.6 ст.259 ЦПК України і ч.5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів, з урахуванням вихідних днів, та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 17.02.2014 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір №GP-6054474, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в розмірі 39705,95 грн. на строк 60 місяців (а.с.25). Із виписки/особовий рахунок з 17.02.2014 до 08.05.2023 вбачається, що [PERSON] проводився переказ коштів з 17.02.2014 до 11.10.2016 з метою погашення заборгованості по угоді №GP-6054474 від 17.02.2014 (а.с.11-13). Також, як вбачається із виписки/особовий рахунок з 17.02.2014 до 08.05.2023, проводилось автоматичне погашення простроченої заборгованості за кредитним договором №GP-6054474 від 17.02.2014, та стягнення із зарплати [PERSON] згідно виконавчого провадження №57928258, постанова від 02.01.2019 (а.с.14-22). Разом з тим, із змісту позову вбачається, що [PERSON] заборгованість за кредитним договором вчасно сплачувала. Кредит [PERSON] був достроково погашений. Відповідно до копій квитанцій про сплату кредиту, долучених до матеріалів справи, [PERSON] у період з 17.04.2014 до 20.04.2016 сплачено заборгованість за кредитним договором №GP-6054474 від 17.02.2014 в загальній сумі 46 615, 00 грн. (а.с.45-53). Разом з тим, [PERSON] зазначено в позові, що отримати довідку про погашення кредиту остання не змогла, оскільки 19.07.2016 Акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило діяльність внаслідок реорганізації, а тому неможливо було отримати документи у банку про сплату кредиту. 23.04.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №2213, на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №GP-6054474 від 17.02.2014, укладеним нею із АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». Строк платежу за кредитним договором №GP-6054474 від 17.02.2014 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 26.03.2017 по 26.03.2018. Сума заборгованості складає 45011, 12 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14 746,98 грн., прострочена заборгованість за комісією - 21 833,50 грн., прострочена заборгованість за процентами - 562,10 грн, строкова заборгованості за сумою кредиту - 7576, 64 грн., строкова заборгованості за комісією - 288, 18 грн., строкова заборгованості за процентами - 3, 72 грн., 430, 00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту його вчинення (а.с.43). 17.12.2018 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 57928258 на виконання виконавчого напису № 2213, виданого 23.04.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 45011,12 грн.(а.с.44). 02.01.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні № 57928258 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, відповідно до якої звернути стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 45011,12 грн. на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Департаменті культури Івано-Франківської міської ради (а.с.23-24). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, яка набрала законної сили з моменту проголошення, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 зробила наступний правовий висновок «…постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23». Таким чином, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема, недотриманням під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На спростування викладеного стороною відповідача не надано суду докази того, що виконавчий напис від 23.04.2018 був вчинений на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, що є обов`язковим з 22.02.2017. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться у розмірі 45 011,12 грн. за період з 26.03.2017 по 26.03.2018. Разом з тим, відповідно до кредитного договору №GP-6054474 від 17.02.2014, на підставі якого вчинено виконавчий напис, і який поданий суду, вказано, що строк кредиту - 60 місяців, тобто до 17.02.2019. При цьому, нотаріусом не перевірено, коли настав строк платежу за відповідним кредитним договором, та не вказано у виконавчому написі. Разом з тим, як встановлено кредитний договір, на підставі якого відбулось винесення виконавчого напису був укладений 17.02.2014 року, сума кредиту становила 39 705,95 грн., та позивачем погашено і сплачено заборгованість за кредитним договором №GP-6054474 від 17.02.2014 в сумі 46 615,00 грн. Також, [PERSON] зазначено, що її не повідомлялось про наявність будь-якої заборгованості та не надавалось розрахунку заборгованості, тому вона не мала можливості надати свої заперечення щодо такого розрахунку. Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку не можна вважати безспірною. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц, від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17. Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом, як і не подав відзиву чи заперечень на позов. На підставі викладеного, суд вважає, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, який також не був нотаріально посвідченим, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відтак наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як наслідок - позов підлягає задоволенню. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Таким чином суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. До позову додано договір про надання правової допомоги від 15.06.2023, що укладений між [PERSON] та адвокатом Челій-Пушкар Оленою Іванівною (а.с.28). Адвокат Челій-Пушкар О.І. здійснює діяльність на підставі ордеру на надання правової допомоги [PERSON] від 18.07.2023 (а.с.54). Відповідно до квитанції серії ААС №423364 від 29.06.2023, виданої адвокатом Челій-Пушкар О.І., вартість послуги надання правової допомоги [PERSON] згідно договору від 15.06.2023 (консультація, адвокатські запити, позовна заява) становить 6 000 грн. (а.с.18). За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 500 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, а також з врахуванням заяви про визнання позову. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи заяву про визнання позову подану до початку розгляду справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved