Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

24.01.2022 р. представник позивача [PERSON] адвокат Бочаров О.М. звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано\~тим,\~що 05.03.2014\~р.\~між позивачем\~та АТ\~«Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №0910/021556-ZP, відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти в сумі 1000,00 грн. під 0,1% річних. У січні 2022 р. позивачу було заблоковано банківські рахунки. У подальшому він дізнався, що 27.08.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження. Підставою став виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №75770 від 12.06.2021 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором №0910/021556-ZP в розмірі 5180,13 грн., з яких: 1012,53 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1945,49 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам, 2222,11 грн. - строкова заборгованість по несплаченими відсоткам; 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства: -нотаріус керувалася п.2 переліку документів, за яким стягнення провадиться в безспірному порядку, але цей пункт визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 ро. (справа №826/20084/14; -відповідачем не було направлено боржнику повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором; -нотаріусом не перевірено чи існувала заборгованість взагалі та чи була вона безспірною; -нотаріус не врахував пропуск стягувачем трирічного строку позовної давності. На думку позивача, виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства, тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Також сторона позивача просила стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 6200,0 грн. Ухвалою суду від 27.01.2022 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 11.04.2023 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. У відзиві представник відповідача просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу просив суд відмовити у стягненні заявлених витрат в сумі 6200,00 грн., оскільки не додано доказів, які б підтверджували б їх оплату. Крім того вказав, що дана сума є завищеною. Справа є незначної складності, але адвокат фактично написання позовної заяви, формування додатків та консультації оцінив в 6200,00 грн. У січні 2022 р. (19 робочих днів) середня заробітна плата в Черкаській області складала 12311,00 грн., тому 1 робочий день коштував 647,00 грн., а половина 323,00 грн. Із врахуванням середньої зарплати в регіоні, в якому працює адвокат, витрати часу на половину робочого дня повинні складати 323,00 грн., а не 6200,00 грн. У судове засідання позивач та його представник адвокат Бочаров О.М. не з`явилися, але в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи в їх відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Треті особи - приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~районного \~нотаріального округу\~Київської області\~Грисюк О.В.\~ та приватний виконавець\~виконавчого округу\~Черкаської області\~Чупис Т.П. у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії наявного в матеріалах справи виконавчого напису вбачається, що 12.06.2021 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №75770 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №0910/021556-ZP від 05.03.2014 р., укладеним з АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/1 від 29.01.2019 р. є ТОВ «Вердикт Капітал» (стягувач). Строк платежу за кредитним договором настав, а Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться з 29.01.2019 р. по 25.05.2021 р. Сума заборгованості складає 5180,13 грн., з яких: 1012,53 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1945,49 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам, 2222,11 грн. - строкова заборгованість по несплаченими відсоткам. Плата за вчинення напису в сумі 650,00 грн. підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 5830,13 грн. За заявою стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» та на підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 27.08.2021 року було відкрито виконавче провадження №66636222 (копія постанови міститься в матеріалах справи). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Також, відповідно до пункту 3 глави 16 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином станом на час вчинення виконавчого напису, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Ухвалою суду від 15.06.2022 р. було зобов`язано відповідача надати суду кредитний договір №0910/021556-ZP від 05.03.2014 р., укладений між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Натомість 15.07.2022 р. до суду надійшло повідомлення ТОВ «Вердикт Капітал» про неможливість надання договору, оскільки він знаходиться в матеріалах нотаріальної справи. 16.11.2022 р. судом було зобов`язано приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. надати суду належним чином засвідчену копію кредитного договору №0910/021556-ZP від 05.03.2014 р., укладений між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Дана вимога суду приватним нотаріусом залишилася не виконаною. Стороною позивача були надані для приєднання до матеріалів справи копії анкети №091000007745 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» від 05.03.2014 р. та заяви-договору №0910/021556 -ZP від 05.03.2014 р. Судом встановлено, що кредитний договір, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально. Стороною позивача не доведено суду факт пропуску стягувачем трирічного строку позовної давності. Згідно ст.12\~та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів повідомлення боржника [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором. З матеріалів справи не доведено стороною відповідача, що заборгованість була безспірною і що вона була саме такого розміру, який зазначено в виконавчому написі. З наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, і він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн. Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 6200,00 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне. Згідно з статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору про надання правової допомоги від 18.01.2022; ордер; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; детальний опис робіт (наданих послуг) на загальну суму 6200,00 грн.; акт приймання-передачі виконаної роботи від 24.01.2022 р.; товарний чек від 24.01.2022 р. на суму 6200,00 грн. Відповідачем подавалося до суду клопотання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу. Враховуючи незначну складність справи, досліджені докази, що надані на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правової допомоги, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами та наявність підстав для зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги. У постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 зазначено, що у визначенні розумного необхідного розміру сум, що належать сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, що склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved