Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

22.06.2023 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернулась із вищезазначеними позовними вимогами громадянка України [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним: [INFO] помер її батько, який за життясклав заповіт на користь позивачки. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що через воєнний стан деякий час не працювали нотаріальні контори , а потів через воєнні дії та воєнний стан позивачка зіткнулась із непереборними труднощами, до того ж доглядала свою хвору дитину, з якою лікувались додатково за кордоном. На початку травня місяця 2023 року вона звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини за заповітом, однак з`ясувалось, що пропустила строк на прийняття спадщини, який може бути поновлений лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутністю. Представник відповідача Великодолинська селищна рада Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги визнав просив суд розглянути справу за його відсутністю. Суд, враховуючи заяви, подані сторонами по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.03.2022р. (актовий запис №147). Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина у вигляді жилового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, загальною площею 0,1153га за адресою: [ADDRESS] . Право власності підтверджується матеріалами справи. У травні 2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який помер [INFO] , що вбачається із довідки. Своїм листом приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва, мотивуючи це тим, що нею був пропущений строк для вступу у спадщину, та порекомендувала їй звернутися до суду. Суд вважає, що позивач набув право звернення до суду, оскільки в іншому випадку він буде позбавлений права отримати спадщину у вигляді зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки. Під час ухвалення рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до стаття 8 Конституції України в Україні діє конституційний принцип верховенства права. У зв`язку з цим, дійсною спрямованістю діяльності держави є забезпечення умов, які не допускають порушення конституційних прав громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьоїстатті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Досліджуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини в зв`язку з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи. Таким чином, оскільки позивач строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, позов підлягає задоволенню і визначенням позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання рішенням законної сили. Отже, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги - підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved