Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

12 липня 2023 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2017 року народження, щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позову зазначено, що 23 серпня 2002 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 шлюб між подружжям було розірвано. Разом з тим, позивачка зазначає, що відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. З огляду на викладене позивач вимушена звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі частини заробітку (доходу) визнає та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 23 серпня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 604. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 серпня 2017 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Малолітня [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як визначено частинами 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання не рухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач відомостей про наявність та розмір свого доходу, наявності у праві власності майна не надала, та матеріали справи таких відомостей не містять. Відповідач також відомостей про наявність та розмір свого доходу, наявність у праві власності майна та присуджених до стягнення аліментних зобов`язань на утримання інших осіб суду не надав, та погодився сплачувати аліменти на утримання дитини саме у визначеному позивачем у позовній заяві розмірі. Суд зважає на те, що обов`язок утримувати дітей є рівним обов`язком як батька так і матері дитини. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. За положеннями частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням приписів статей 182, 183 СК України, визнання відповідачем позовних вимог, за заявою позивача про стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька дитини, суд дійшов до висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої дитини, необхідним буде встановлення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 12.07.2023. За вказаних вище обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню та ухвалює рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини сторін у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та дійшов до висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved