Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Слов`янська, померлим, мотивуючи заяву тим, що [PERSON] є її братом, який 12.04.2014р. пішов з дому та до цього часу не повернувся. В місці постійного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не має відомостей про його перебування з 12.04.2014р., тобто протягом 7 останніх років. Після звільнення з місць позбавлення волі у 2006 році [PERSON] мешкав за даною адресою з батьками, не працював на та вів аморальний спосіб життя. У 2014 році приймав участь у проросійських акціях, а у липні 2014 року відбув до м. Донецька. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявникові для оформлення спадщини на частину будинку за адресою: [ADDRESS] , на яку [PERSON] подав заяву до державного нотаріуса у 2011 році. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи та оцінивши аргументи заявника, суд зазначає наступне. 18.04.2018р. державним нотаріусом Першої Слов`янської нотаріальної контори Алперіною О.Ю. було посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у наступних долях: 1/2 частина [PERSON] та 1/2 частина [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна видано [PERSON] , на іншу 1/2 частку спадкового майна свідоцтво видано не було. Згідно довідки ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області №3621/205/03-2021 від 04.03.2021р., [PERSON] у розшуку не перебуває, місце його перебування не відомо. Згідно актів комітету мікрорайону «Северний» №362 від 21.05.2018р. та №481 від 11.10.2021р., [PERSON] не мешкає з 2013 року по теперішній час, що підтверджують сусіди. Отже, заявник [PERSON] зазначає, що відсутність її брата [PERSON] позбавляє її можливості оформити спадщину на частину будинку. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Оголошення фізичної особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку,що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі №226/3053/18 (провадження №61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №461/424/15-ц (провадження №61-35636св18). Як вказує заявник, після звільнення з місць позбавлення волі у 2006 році [PERSON] мешкав за даною адресою з батьками, не працював на та вів аморальний спосіб життя. У 2014 році приймав участь у проросійських акціях, а у липні 2014 року відбув до м. Донецька, який є тимчасово окупованою територією. Згідно довідки відділу поліції, вжитими заходами місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України №91-23196/18/23 від 18.05.2023р., маються відомості про неодноразові перетинання [PERSON] , [INFO] пункту пропуску Гоптівка в період з 2019 по 2020 роки, останній раз, 02.02.2020р. Таким чином, з пояснень заявника, викладених у заяві та досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] добровільно та свідомо залишив постійне місце свого проживання за адресою: [ADDRESS] в квітні 2014 року. При цьому, даних, які б об`єктивно свідчили про наявність підстав припускати загибель останнього в подальшому, з досліджених під час розгляду справи доказів не встановлено і заявником не наведено. До того, ж матеріалами справи підтверджується, що 02.02.2020р. [PERSON] перетинав пункт пропуску Гоптівка. Сам факт його відсутності за місцем проживання на протязі тривалого часу за фактичних обставин справи та наданих заявником доказів, є недостатнім для того, щоб зробити юридичне припущення про смерть [PERSON] . З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для оголошення [PERSON] померлим та про необхідність відмови в задоволенні заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed