Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , через засоби поштового зв`язку звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та визначити місце проживання дитини дочки [PERSON] , [INFO] , разом з нею. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивачка [PERSON] вказує, що вони з відповідачем [PERSON] 12.06.2018 уклали шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Сімейне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння та істотне розходження у поглядах на подружнє життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинено з червня 2020 року. Відповідач [PERSON] з`їхав з її квартири та подальше його місце проживання позивачці не було відомо, а 16.03.2022 останній перетнув державний кордон України. Його посвідка на постійне проживання в Україні анульована у зв`язку із закінченням строку її дії. Повертатись до України відповідач не планує, про що особисто повідомив позивачці [PERSON] 19.04.2023 ухвалою судді Московського районного суду м. Харків, справу для розгляду, за підсудністю направлено до Диканського районного суду Полтавської області. 17.05.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області позов залишено без руху, позивачці надано строк для усунення недоліків, які усунуто 08.06.2023. На підставі ухвали судді Диканського районного суду Полтавської області від 12.06.2023 справу призначено до розгляду, залучено до участі у справі в якості третьої особи виконавчий комітет Диканської селищної ради як орган опіки та піклування. 10.07.2023 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Сторони на розгляд справи в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи знаходиться заяви подані сторонами. При цьому у своїй заяві позивачка [PERSON] вказала про підтримання своїх позовних вимог, а відповідач [PERSON] зазначив про визнання позову. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Диканської селищної ради Кудінова І.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, а також третьою особою, яка не заявлє самостійних позовних вимог, суд провів розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 12.06.2018 сторони зареєстрували шлюб у 4 відділенні центру обслуговування «АСАН» міста Баку ( а.с.8-10). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалось через втрату взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені. Клопотання про примирення між подружжям сторонни до суду не подавали. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. У постанові від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірванню шлюбу. У разі наявності спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Крім того встановлено, що малолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. З висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради встановлено, що малолітня [PERSON] , проживає по [ADDRESS] разом зі своєю бабою [PERSON] та дідом [PERSON] .. Позивачка [PERSON] починаючи з 2022 року тимчасово проживає та працює в Німеччині та утримує за свій кошт останніх та свою малолітню дочку [PERSON] , яка окрім того має проблеми зі здоров`ям та потребує додаткових витрат, що повністю задовольняє її мати позивачка у справі. Позивачка [PERSON] при найменшій можливості приїжджає до доньки [PERSON] , останнього разу в квітні та травні 2023 року.Сама ж сім`я [PERSON] має статус вимушено переселених осіб, в смт. Диканька придбали власний будинок у якому і проживають. Служба у справах дітей Диканської селищної ради вважає, що в інтересах дитини [PERSON] , доцільно визначити місце проживання разом з матір`ю позивачкою по справі, оскільки це дозволить залишитись дівчинці у звичайній для неї обстановці, не травмує її психічне здоров`я (а.с.47). З Акту обстеження складеного 29.06.2023 комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей Диканської селищної ради Демченко І.Ю., та провідного фахівця з соціальної роботи Диканського центру соціальних служб [PERSON] , вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] . За вказною адресою також проживає малолітня [PERSON] , її баба [PERSON] , та дід [PERSON] . Будинок складається з 4 житлових кімнат, кухні, пердпокою, санвузла.Дитина [PERSON] доглянута, для неї створено всі відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку, в повній мірі забезпечена одягом взуттям, постільною білизною та розвиваючими іграшками.Зі слів баби та діда вони не працюють. [PERSON] повністю утримує мвою доньку і їх (а.с.48). Відповідно до п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.2\~ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява №2091/13) ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по\~перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язок із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по\~друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному , спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Відповідно до\~ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі №402/428/16- ц Верховний Суд зазначив, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Також у вказані постанові Верховний Суд відступив від висновків Верховного Суду України висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі №6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме\~ст. 161 СК України\~та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена з матір`ю. Велика Палати Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. Отже, при розгляді даної справи суд надає першочергове значення найкращим інтересам дитини. Як слідує із матеріалів справи, сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю за адресою : [ADDRESS] . Разом з тим, суд враховує те, що сам відповідач [PERSON] не заперечував проти визначення місця проживання його неповнолітньої дочки [PERSON] разом з матір`ю позивачкою по справі, оскільки позов визнав та проти задоволення позовних вимог не заперечував, про що ним вказано у заяві, яка знаходиться у матеріалах справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що проживання малолітньої [PERSON] зі своєю матір`ю буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи завдання суду діяти в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~ [PERSON] \~про визначення місця проживання дочки [PERSON] разом з матір`ю підлягають задоволенню, що буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини. Разом з тим, суд зазначає, що проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з нею, що передбачено чинним законодавством, а в разі зміни обставин, які впливають на вирішення спору про місце проживання дитини, другий з батьків не обмежений повторно ставити таке питання. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved