Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

03.08.2023р. [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 30.11.2022р. шлюб між ними було розірвано, вони проживають окремо, а син залишився проживати з ним та знаходиться на повному його утриманні, між ними відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину та відповідачка добровільно не надає йому матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим він просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] до його повноліття. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.16). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки), яке вона отримала 24.08.2023р. (а.с.15); про причини своєї неявки відповідачка не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала та не скористалася своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо подання відзиву на позовну заяву. За таких обставин, враховуючи неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач і відповідачка є батьками дитини [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 09.11.2009р. (а.с.4); згідно рішення Савранського районного суду Одеської області від 30.11.2022р. шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано (а.с.7); рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області №7/33 від 13.07.2023р. було визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] (позивачем) (а.с.6); згідно довідки виконавчого комітету Савранської селищної ради за вих.№203 від 31.05.2023р. дитина [PERSON] проживає біля батька за адресою с.Слюсареве, Подільського району, Одеської області, та перебуває на повному утриманні свого батька (а.с.5). Судом також встановлено, що відповідачка у добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання сина та між позивачем і відповідачкою відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 цього Кодексу встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 цього Кодексу). З огляду на зазначене, та враховуючи обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів згідно зі ст.182 СК України, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних батьків, а також відсутність інших обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 цього Кодексу у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідачки до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1073,60грн.. Враховуючи наведене,

Outcome: approved