Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Суть позовної заяви та уточнених підстав позову (стаття 175 ЦПК України) 1.1. 15 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., яким просив: (1) визнати недійсною довіреність, видану 06 квітня 2021 року від його імені на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. та зареєстровану в реєстрі за №905 з моменту її посвідчення; (2) визнати недійсним договір дарування від 08 квітня 2021 року, укладений між [PERSON] , діючим на підставі довіреності від 06 квітня 2021 року від його імені, та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. і зареєстрований в реєстрі за №911; (3) визнати за ним власності на 3/8 частини у справі спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. А житловий будинок, загальною площею 139, 6 кв.м, житловою площею 91, 8 кв.м, літ. Г сарай, літ. В вбиральня, літ. Д вбиральня, літ. Е гараж, літ. З сарай, №№1-12 надвірні споруди (а.с.2-5 т.1). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 січня 2021 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з метою отримання послуги щодо виділення 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в окремий об`єкт нерухомості і провести приватизацію земельної ділянки. В цей же день позивач на виконання досягнутих домовленостей передав [PERSON] оригінал технічної документації на частину житлового будинку. [PERSON] зробив кошторис на виконання робіт, які повинні бути виконанні. 20 січня 2021 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням купити для сім`ї частину житлового будинку після проведення приватизації землі. В цей же день, позивач отримав аванс в розмірі 500 доларів США за майбутню угоду купівлі-продажу. 26 січня 2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] 12\~000 доларів США, які є остаточною вартістю тільки 3/8 частини житлового будинку, у присутності дочки [PERSON] 26 січня 2021 року після отримання грошових коштів [PERSON] надав [PERSON] довіреність підготовити усі документи й після\~закінчення приватизації\~подарувати[PERSON] 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами із земельною ділянкою по [ADDRESS] . 26 січня 2021 року [PERSON] склав заповіт, яким розпорядився у випадку його смерті передати вказану частину житлового будинку [PERSON] 06 квітня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали угоду, якою додатково за частину будинку [PERSON] передав [PERSON] 1\~000 доларів США. 06 квітня 2021 року [PERSON] надав [PERSON] довіреність підготовити усі документи й після закінчення приватизації земельної ділянки подарувати [PERSON] 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . 08 квітня 2021 року [PERSON] від імені [PERSON] подарував [PERSON] вказану частину житлового будинку з надвірними спорудами всупереч домовленості щодо відчуження нерухомого майна після приватизації земельної ділянки. В цей же день [PERSON] подзвонив дочці [PERSON] та запропонував повернути усі гроші, які вона отримала від нього, у зв`язку з тим, що останній подарував частину спірного житлового будинку [PERSON] 11 квітня 2021 року [PERSON] зателефонувала батькові позивачу у справі, та повідомила про те, що [PERSON] вимагає повернення 12\~500 доларів США. 26 квітня 2021 року [PERSON] відмовився від повноважень, наданих йому по довіреності [PERSON] від 26 січня 2021 року. У травні 2021 року [PERSON] скасував довіреність від 06 квітня 2021 року, а також заповіт від 26 січня 2021 року. [PERSON] вважає, що довіреність від 06 квітня 2021 року та договір дарування від 06 квітня 2021 року підлягають визнанню недійсними, з поверненням сторін у первісний стан, оскільки фактична вартість правочину складає 36\~000 доларів США. Правовою підставою для визнання недійсною довіреності від 06 квітня 2021 року [PERSON] зазначає статтю 229 ЦПК України, договору дарування від 06 квітня 2021 року статті 203, 215 ЦПК України. Звернув увагу, що внутрішня воля [PERSON] завжди була спрямована на укладення договору купівлі-продажу частини житлового будинку із земельною ділянкою. [PERSON] , у свою чергу, скористався довірою [PERSON] , знаннями правових особливостей, ввів в оману останнього, умовив надати йому повноваження, які суперечать усім досягнутим домовленостям і правовим нормам. [PERSON] 91 рік, часто хворіє. Упродовж 2020 року позивач знаходився у лікарні в тяжкому стані, що впливало на його свідомість та породжувало безвихідь. В результаті [PERSON] помилився щодо обставин, які мають істотне значення для укладення договору купівлі-продажу частини житлового будинку і земельної ділянки. Позивач не мав наміру дарувати вказаний об`єкт нерухомого майна, а також земельної ділянки, на якій він розташований. [PERSON] не знає [PERSON] , а отже, не мав жодних мотивів щодо укладення договору дарування 3/8 часток житлового будинку з надвірними спорудами незнайомому чоловікові вже після отримання за них грошових коштів від [PERSON] . До того, [PERSON] намагався приватизувати земельну ділянку по [ADDRESS] з наміром її продати. В районі розташування частки житлового будинку одна сотка земельної ділянки коштує 4\~000 5\~000 доларів США. Загальна вартість частки житлового будинку і приватизованої земельної ділянки коштує 30\~000 35\~000 доларів США. В результаті дарування [PERSON] частки житлового будинку [PERSON] , він не отримав грошей в сумі 30\~000 35\~000 доларів США та залишився боржником перед [PERSON] на суму 12\~500 доларів США. Отже, позивач під впливом відповідача [PERSON] зробив помилку, яка має суттєве значення, надавши довіреність на дарування своєї частки нерухомого майна третій особі [PERSON] , що у відповідності до статті 229 ЦПК України є підставою для визнання довіреності від 06 квітня 2021 року недійсною. Визнання вказаної довіреності недійсною зумовлює також визнання недійсним договору дарування від 08 квітня 2021 року на підставі частини третьої статті 203, статті 215 ЦПК України, адже внутрішня воля [PERSON] не відповідала зовнішній. 1.2. 04 серпня 2021 року [PERSON] позовну заяву уточнив (а.с.47-54 т.1), зазначивши, що 20 січня 2021 року на питання [PERSON] скільки може коштувати належна йому частина житлового будинку із земельною ділянкою, проінформував, що два роки тому був покупець, який пропонував 20\~000 доларів США, агентства оцінювали від 22 до 25 доларів США. [PERSON] наполегливо домігся від позивача прийняття від нього авансу в сумі 500 доларів США за 3/8 частини житлового будинку як гарантію не відчуження її іншій особі. Щоб зберегти добрі стосунки із відповідачем [PERSON] позивач погодився на пропозицію останнього та отримав вказану суму під розписку. [PERSON] повідомив [PERSON] , що оціночна вартість 3/8 частини житлового будинку без земельної ділянки становить 12\~500 доларів США. В подальшому, 26 січня 2021 року, [PERSON] у присутності [PERSON] передав [PERSON] ще 12\~000 доларів США, у зв`язку із чим, останній написав розписку, що оціночна вартість 3/8 частини будинку становить 12\~500 доларів США та не буде збільшуватись під час оформлення договору купівлі-продажу частини житлового будинку разом\~з вартістю\~земельної ділянки,\~оціненою після\~приватизації.\~ [PERSON] \~запевняв позивача,\~що закінчить\~виділення належної\~йому частки\~житлового будинку,\~приватизує на\~його ім`я\~земельну ділянку\~з метою\~оформлення в\~подальшому договору\~купівлі-продажу\~будинку із\~землею.\~Одночасно,\~ [PERSON] \~наполегливо запропонував\~позивачу оформити\~довіреність,\~якою уповноважити\~його діяти\~від імені\~останнього з\~питань приватизації\~земельної ділянки\~(вже\~без дарування).\~Витрати щодо\~оформлення довіреності\~ [PERSON] \~запропонував взяти\~на себе.\~Ніякої мови\~про доручення\~йому подарувати\~братові [PERSON] \~спірне нерухоме\~майно не\~було та\~не могло\~бути.\~Для дарування\~ [PERSON] \~не потрібен\~посередник.\~У нотаріуса\~Самойленко Г.І.\~уважно прочитав\~проект довіреності,\~абзацу про\~право дарування\~не було.\~Довіреність на\~офіційному бланку\~позивач прочитав\~поверхнево,\~повністю довіряючи\~ [PERSON] ,\~як особистості,\~та нотаріусу.\~Про оформлення\~заповіту [PERSON] \~нічого не\~було відомо;\~підпис на\~бланку заповіту,\~а також\~надпис «з\~моїх слів\~записано вірно»\~виконані ним\~особисто.\~Заповіт підписаний\~одночасно з\~довіреністю.\~Заповіт не\~був прочитаний\~вголос.\~За оформлення\~заповіту позивач\~ніяких грошових\~коштів нотаріусу\~не сплачував.\~Про наявність\~заповіту [PERSON] \~стало відомо\~лише 16\~квітня 2021\~року,\~через 8\~днів після\~оформлення [PERSON] \~договору дарування\~3/8\~частини житлового\~будинку,\~під час\~розгляду проєкту\~запропонованої ним\~угоди від\~16\~квітня 2021\~року. За твердженням\~вказаного відповідача,\~заповіт був\~складений в\~якості гарантії\~повернення переданих\~ним грошових\~коштів в\~якості авансу.\~На думку\~ [PERSON] ,\~вказанні обставини\~не відповідають\~дійсності,\~оскільки це\~питання взагалі\~не обговорювалося.\~Гарантіями повернення\~грошових коштів\~згідно із\~законом є\~розписка.\~В кінці\~березня 2021\~року [PERSON] \~звернувся до\~позивача з\~проханням підписати\~нову довіреність,\~в якій\~змінити один\~абзац,\~а саме\~замінити особу\~обдаровуваного зі\~ [PERSON] \~на [PERSON] .\~Зі слів\~ [PERSON] ,\~його брат\~ [PERSON] \~відмовився від\~прийняття в\~дар спірної\~частини житлового\~будинку,\~у зв`язку\~із чим,\~він знайшов\~іншу особу. Крім іншого,\~як повідомив\~відповідач,\~нотаріус порадила\~йому змінити\~прізвище в\~новій довіреності.\~ [PERSON] \~обурився через\~недобросовісні дії\~ [PERSON] \~та відмовився\~надавати таку\~довіреність.\~У відповідь\~ [PERSON] \~почав дзвонити\~дочці позивача,\~професору університету\~імені [PERSON] \~та надсилати\~повідомлення з\~погрозами написати\~скаргу на\~позивача та\~на його\~дочку в\~правоохоронні органи\~та ректору\~університету.\~Протягом майже\~тижня [PERSON] \~телефонував по\~декілька разів\~на день.\~Налякана та\~стурбована [PERSON] \~почала телефонувати\~позивачеві та\~просити останнього\~піти на\~поступки відповідача\~ погодитися\~підписати нову\~довіреність.\~Зі слів\~дочки [PERSON] \~вона не\~могла йти\~на роботу\~через завданий\~відповідачем стрес\~протягом двох\~днів.\~ [PERSON] \~ще раз\~повірив відповідачу\~та на\~прохання дочки\~погодився все\~підписати.\~06\~квітня 2021\~року [PERSON] \~дав [PERSON] \~підписати складене\~ним «Соглашение»\~(мовою\~оригіналу)\~без внесення\~до нього\~будь-яких\~змін. [PERSON] \~підписав вказане\~«Соглашение» та\~написав розписку\~про отримання\~ним додатково\~суми 1\~000\~доларів США,\~без вказівки\~за що\~ці грошові\~кошти передаються.\~ [PERSON] \~сприйняв вказані\~грошові кошти\~як аванс\~за майбутню\~покупку земельної\~ділянки.\~В цей\~же день,\~06\~квітня 2021\~року,\~позивач підписав\~у нотаріуса\~довіреність,\~яку підготував\~ [PERSON] .\~Вперше в\~житті [PERSON] \~підписав документ\~проти своєї\~волі.\~Без надії,\~але все-таки\~позивач сподівався,\~що [PERSON] \~оформить договір\~дарування лише\~після виконання\~послуги щодо\~приватизації земельної\~ділянки та\~її оцінки.\~При цьому,\~ [PERSON] \~сподівався,\~що у\~нього знаходяться\~оригінали документів,\~без яких\~неможливо відчужити\~вказане спірне\~нерухоме майно.\~Потім з`ясувалося,\~що позивач\~помилявся.\~Через три\~дні [PERSON] \~зателефонувала дочка\~та повідомила\~про те,\~що їй\~дзвонив [PERSON] \~та вимагав\~повернення грошових\~коштів в\~сумі 12\~500\~доларів США,\~які він\~передав в\~якості авансу\~за майбутню\~купівлю-продаж\~3/8\~частини житлового\~будинку,\~оскільки нерухоме\~майно було\~подароване іншій\~особі.\~ 08\~квітня 2021\~року [PERSON] \~ від\~імені позивача\~підписав договір\~дарування на\~ім`я [PERSON] ,\~включивши у\~вказаний договір\~неправдиву інформацію,\~а саме,\~що частина\~подарованого житлового\~будинку нікому\~не передана\~в оренду\~(пункт\~1-6).\~Попри те,\~що вказана\~квартира була\~передана іншим\~особам в\~оренду строком\~на один\~рік,\~про що\~ [PERSON] \~було відомо. 13\~квітня 2021\~року [PERSON] \~подав до\~суду заяву\~про забезпечення\~позову,\~яким просив\~накласти арешт\~на майно\~ [PERSON] ,\~звинувачуючи його\~у шахрайстві\~та незаконному\~одержанні коштів,\~як аванс\~за покупку\~частини будинку.\~Підтвердженням наміру\~ [PERSON] \~виділити 3/8\~частки житлового\~будинку в\~окремий об`єкт\~нерухомості продати\~нерухомість і\~земельну ділянку\~є такі\~документи:\~1)\~кошторис від\~04\~січня 2021\~року витрат\~ [PERSON] \~для підготовки\~документів на\~продаж частки\~житлового будинку,\~який склав\~ [PERSON] ;\~2)\~довіреність [PERSON] \~від 26\~січня 2021\~року про\~надання повноважень\~ [PERSON] \~підготувати всі\~документи і\~подарувати або\~подарувати 3/8\~частки житлового\~будинку та\~земельної ділянки;\~3)\~розписка [PERSON] \~від 26\~січня 2021\~року про\~отримання від\~ [PERSON] \~12\~000\~доларів США\~за 3/8\~частки житлового\~будинку;\~4)\~угода від\~06\~квітня 2021\~року між\~ [PERSON] \~і [PERSON] ,\~за якою\~ [PERSON] \~зобов`язали надати\~повноваження по\~відчуженню 3/8\~частки житлового\~будинку будь-якій\~особі з\~отриманням раніше\~отриманих грошей;\~5)\~довіреність [PERSON] \~від 06\~квітня 2021\~року про\~надання [PERSON] \~підготувати всі\~документи і\~подарувати або\~продати 3/8\~частки житлового\~будинку з\~землею.\~Стверджує,\~що усі\~дії проходили\~під впливом\~омани з\~боку відповідача\~ [PERSON] ,\~зокрема:\~з початку\~січня 2021\~року по\~квітень 2021\~року не\~надав позов\~в суд\~про виділення\~3/8\~частки житлового\~будинку в\~окремий об`єкт\~нерухомості;\~надав аванс\~12\~500\~доларів США\~за покупку\~3/8\~частки будинку,\~потім відмовився\~від покупки\~усно;\~поява в\~довіреності від\~26\~січня 2021\~року абзацу\~про дарування\~«рідному брату»;\~відмова зі\~слів [PERSON] \~брата від\~дарування;\~примушення [PERSON] \~надати нову\~довіреність із\~зазначенням обдарованого\~ [PERSON] ;\~неповідомлення негайно\~ [PERSON] \~про оформлення\~договору дарування\~3/8\~частки житлового\~будинку третій\~особі;\~вимагання від\~ [PERSON] \~повернення 12\~500\~доларів США.\~Обдарований [PERSON] \~в дійсності\~не являється\~обдарованим,\~як це\~передбачено нормами\~цивільного законодавства,\~його роль\~полягала лише\~в тому,\~щоб прийняти\~дарування,\~оформити власність,\~як можна\~швидше приватизувати\~земельну ділянку\~і продати\~дійсному покупцю.\~На думку\~позивача,\~ [PERSON] \~одержає свій\~процент від\~ [PERSON] \~за виконану\~роботу.\~Правочин дарування\~вчинено внаслідок\~зловмисної домовленості\~представника [PERSON] ,\~діючого за\~довіреністю,\~і [PERSON] .\~Довіреність від\~06\~квітня 2021\~року видана\~ [PERSON] \~під психологічним\~і моральним\~тиском,\~шантажу і\~погроз на\~адресу останнього\~та його\~дочки [PERSON] \~з боку\~ [PERSON] . Між трьома сторонами було проведено кілька зустрічей з метою можливого врегулювання спору. Обдарований [PERSON] та його батьки повністю підтримували сторону [PERSON] , не висуваючи ніяких вимог до [PERSON] , що свідчить про те, що він є учасником злочинної змови. Мирний шлях спору був вичерпаний, у зв`язку із чим, [PERSON] вимушений звернутися до суду. 1.3. 17 листопада 2021 року [PERSON] втретє уточнив підстави позову (а.с.109-111, 128-130 т.1), зазначивши, що у позовній заяві не відображені дії відповідачів нотаріуса Єфіменко М.Д. та [PERSON] . Стосовно дій нотаріуса надав такі пояснення. Адвокат Станєв М.І. не зміг би здійснити ретельно підготовлений план по безкоштовному захопленню майна без дієвого сприяння приватного нотаріуса Єфіменко М.Д. Так, припускає, що довіреність від 26 січня 2021 року була засвідчена нотаріусом помилково, за надмірної довіри до адвоката Станєва М.І. Можливо, нотаріус та її помічники бачили і відчували довіру [PERSON] до [PERSON] та надрукували довіреність і заповіт на бланках, не вдаючись у зміст цих документів. Зокрема, в довіреності написали доручення Станєву М.І. представляти інтереси [PERSON] при виконанні послуг з приватизації земельної ділянки, виділення в окремий об`єкт, а також право дарування рідному братові [PERSON] 3/8 частини належної йому частини житлового будинку з земельною ділянкою. Одночасно з довіреністю склали заповіт, яким [PERSON] заповів вказану частину будинку особисто [PERSON] .. Стверджує, що мови ані про дарування, ані про заповіт взагалі не йшло. Коли помічники\~нотаріуса дали\~йому прочитати\~зміст оригіналів\~документів,\~він прочитав\~їх поверхнево,\~цілком довіряючи\~ [PERSON] \~та нотаріусу.\~Після цього,\~нотаріус надала\~ [PERSON] \~папку для\~проставляння підписів\~та відповідних\~записів.\~Під час\~виконання вказаних\~дій,\~у позивача\~виникло питання\~щодо великої\~кількості підписів\~та записів\~як для\~однієї довіреності,\~але для\~того,\~щоб не\~затримувати час,\~вирішив на\~цьому не\~акцентувати увагу\~присутніх.\~Коли помічники\~нотаріуса передали\~ [PERSON] \~засвідчені нотаріусом\~документи,\~він відразу\~передав їх\~ [PERSON] .\~Взяти собі\~копію вказаного\~документа позивач\~не подумав.\~Невідомо з\~яких міркувань,\~нотаріус не\~порадила прочитати\~заповіт вголос.\~ [PERSON] ,\~в свою\~чергу,\~вирішив,\~що підписує\~екземпляр довіреності.\~Про існування\~в довіреності\~абзацу,\~яким позивач\~начебто уповноважив\~ [PERSON] \~подарувати належне\~йому нерухоме\~майно своєму\~братові,\~він дізнався\~від останнього\~в кінці\~березня 2021\~року,\~коли той\~звернувся до\~нього з\~проханням надати\~іншу довіреність,\~із зазначенням\~замість обдарованого\~ [PERSON] \~ [PERSON] .\~Зі слів\~ [PERSON] ,\~його рідний\~брат відмовився\~від прийняття\~в дар\~вказаної частини\~житлового будинку,\~а нотаріус,\~в свою\~чергу,\~відмовилася на\~підставі вказаної\~довіреності засвідчувати\~договір дарування\~нерухомості [PERSON] \~ [PERSON] \~категорично відмовився\~надавати [PERSON] .І\~іншу довіреність\~та відразу\~звернувся до\~нотаріуса із\~проханням скасувати\~довіреність від\~26\~січня 2021\~року.\~Нотаріус підтвердила,\~що порадила\~відповідачу [PERSON] \~отримати нову\~довіреність,\~якщо він\~має намір\~дарувати об`єкт\~нерухомості іншій\~особі,\~а також,\~що довіреність\~від 26\~січня 2021\~року залишається\~діючою без\~абзацу щодо\~права дарування.\~У зв`язку\~з цим,\~ [PERSON] \~почав шантажувати\~дочку позивача.\~В кінці\~березня 2021\~року,\~щоб захистити\~дочку від\~погроз,\~ [PERSON] \~звернувся до\~Ізмаїльської прокуратури,\~де йому\~вартовий повідомив,\~що через\~карантині заходи\~прийому громадян\~немає.\~Також вартовий\~надав йому\~бланк звернення,\~пояснивши,\~що відповідь\~на нього\~він отримає\~через місяць.\~В подальшому,\~щоб захистити\~дочку від\~шантажу,\~ [PERSON] \~погодився підписати\~все,\~що вимагав\~відповідач [PERSON] . Після підписання позивачем довіреності від 06 квітня 2021 року дзвінки з боку [PERSON] припинилися. Про існування заповіту [PERSON] дізнався від [PERSON] 16 квітня 2021 року, тобто після підписання ним довіреності. Вважає, що нотаріус грубо порушила положення про нотаріальні дії, оскільки порадила обманним шляхом здійснити [PERSON] злочин. Стосовно дій відповідача [PERSON] зазначив таке. Одержавши пропозицію [PERSON] прийняти у дар об`єкт нерухомості від незнайомого літнього чоловіка, який живе по одній вулиці ( [ADDRESS] через 200 метрів, [PERSON] не поцікавився особою дарувальника та його здоровим глуздом. Навіть, якщо припустити, що [PERSON] про це не подумав, [PERSON] переконаний, що він повинен був відмовитися від вказаного подарунка, коли йому стало відомо про те, що дарувальник був категорично проти видачі довіреності від 06 квітня 2021 року. Разом з тим, [PERSON] та його батьки, навпаки, стали наполегливо вимагати від [PERSON] знятися з реєстраційного обліку та передати ключі від житлового будинку, погрожуючи звернутися до суду про примусове вселення їх до квартири. На думку позивача, вказані дії свідчать про те, що [PERSON] та вся його родина, являються учасниками злочинної групи під керівництвом [PERSON] . 1.4. 05 вересня 2022 року [PERSON] вчетверте уточнив підстави позову (а.с.14, 15 т.2), якими просив виключити з розгляду статтю 229 ЦК України і все, що пов`язане з нею, у зв`язку з тим, що його адвокат Петров В.С. у позові від 15 червня 2021 року взяв її за основу в якості обґрунтування. Ніяких підстав для застосування вказаної статті не існувало з самого початку. Просив визнання договір дарування недійсним на підставі статей 230 і 232 ЦК України. ІІ. Суть відзивів на позовну заяву та уточнення до неї (стаття 178 ЦПК України) 2.1. 17 листопада 2021 року відповідач [PERSON] направив відзив на позовну заяву (а.с.85-93 т.1), яким вважав первісні та уточнені позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивач фактично обґрунтовує свої позовні вимоги наявністю помилки щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину, яка взагалі не має правового значення. Крім того, позивач приховує від суду той факт, що він позбавлений можливості приватизувати земельну ділянку, оскільки у 2010 році вже використав своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і надвірних споруд. Отже, на думку відповідача, твердження [PERSON] про те, що після приватизації такої земельної ділянки він мав можливість отримати грошові кошти від її продажу є надуманими, та такими, що вводять в оману суд та сторін по справі. Якщо, як стверджує позивач, його внутрішня воля не відповідала зовнішній волі, оскільки він мав намір оформити відчуження майна шляхом укладення договору купівлі-продажу, а не дарування, то вказаний договір може бути визнаний судом удаваним. Наслідком, як стверджує позивач, невідповідності його внутрішньої волі зовнішній, яка полягає в оформленні відчуження майна шляхом укладення договору купівлі-продажу, а не дарування, має бути визнання такого договору дарування удаваним та застосування наслідків саме удаваного правочину. Відповідно до складеної [PERSON] розписки від 20 січня 2021 року, він отримав від [PERSON] в якості завдатку за продаж 3/8 частин будинку по [ADDRESS] 500 доларів США, зазначивши, що загальна вартість угоди складає 12\~500 доларів США. 26 січня 2021 року [PERSON] під власноручну розписку отримав від [PERSON] 12\~000 доларів США. Також згідно з вказаною розпискою, вказана сума є повною за продаж 3/8 частин житлового будинку. Цього ж дня, позивач склав заповіт, згідно умов якого належні йому на праві власності 3/8 частин будинку по [ADDRESS] він заповів [PERSON] , а також видав довіреність, якою доручив останнього подарувати [PERSON] або продати за ціну та на умовах, які будуть ним визначатися самостійно, вказану частину житлового будинку. В подальшому, 06 квітня 2021 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено угоду, відповідно до якої останній додатково надав позивачу 1\~000 доларів США, а він, в свою чергу, зобов`язався видати нову довіреність з правом відчуження 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, в тому числі з правом продажу чи дарування конкретній особі жилого будинку, знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а також передати оригінал будинкової книги та ключі від будинку. На виконання вказаної домовленості, того ж дня, 06 квітня 2021 року, відповідач передав [PERSON] під розписку ще 1\~000 доларів США. [PERSON] , отримавши грошові кошти, видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] подарувати [PERSON] належну йому частку житлового будинку з надвірними спорудами. Всього, позивач отримав від [PERSON] за продаж 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] 13\~500 доларів США, що ним не спростовується. 08 квітня 2021 року [PERSON] , діючи на підставі довіреності, подарував [PERSON] вказане нерухоме майно. Позивач мав намір отримати від продажу належної йому частки житлового будинку 13\~500 доларів США. Отримавши вказану суму від [PERSON] , він залишив за останнім право на визначення особи, з якою буде укладено правочин щодо відчуження нерухомості. Звернув увагу, що на момент укладення правочину [PERSON] був власником 9/560 часток по [ADDRESS] , а також житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Отже, 3/8 часток житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] не є єдиним житлом, яким володів [PERSON] на момент видачі довіреності 06 квітня 2021 року та укладення договору дарування 08 квітня 2021 року. Очевидно, що звернення до суду із вказаним позовом [PERSON] , який отримав повний розрахунок за продаж належної йому частки нерухомого майна та в подальшому видав [PERSON] довіреність на її відчуження шляхом дарування саме [PERSON] , суперечить його попередній поведінці і є недобросовісними діями. Крім іншого, зазначені позивачем три підстави для визнання правочинів недійсними (помилка, обман та зловмисна домовленість представника однієї сторони з іншою стороною) є взаємовиключними, оскільки доведенню підлягають зовсім різні обставини при застосуванні тієї чи іншої норми права, на яку посилається позивач як на підставу позову. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що права та охоронювані законом інтереси позивача не були порушені, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також, звернув увагу на понесення судових витрат у зв`язку з безпідставним зверненням позивача до суду. 2.2. 21 грудня 2021 року приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. направила відзив на позовну заяву (а.с.122, 123 т.1), яким просила виключити її з числа відповідачів. В обґрунтування заперечень проти позову, зазначила, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають у цивільних відносинах, пов`язаних з нотаріальною дією, оскільки у нього відсутня юридична зацікавленість у результатах розгляду справи судом та реалізації прийнятого по ньому рішення. Додатково пояснила, що 26 січня 2021 року на особисте звернення [PERSON] нею від імені останнього була посвідчена довіреність на ім`я [PERSON] . Особу позивача було встановлено за його паспортом. Також, вона уточнила питання про наявність пільг. До підписання довіреності та заповіту, нотаріусом особисто було роз`яснено порядок, зміст та наслідки, які виникатимуть у зв`язку із вчиненням правочину, а саме посвідченням довіреності та заповіту. Після ознайомленням зі змістом довіреності та заповіту, [PERSON] запевнив, що зміст вказаних документів йому зрозумілий і повністю відповідають його намірам та усній домовленості з повіреним. Також, довіреність та заповіт були прочитані нотаріусом позивачу вголос. Одразу після цього помічником нотаріуса за допомогою загальноприйнятих засобів були роздруковані згадані вище документи на спеціальних бланках нотаріальних документів та підписані [PERSON] особисто та власноруч зроблений підпис «з моїх слів записано вірно». Тобто, відвідувач особисто підтвердив, що документ виготовлений з його слів вірно за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Після підписання документів були внесені відповідні записи в реєстрі реєстрації нотаріальних дій за №190 довіреність, та №191 заповіт (про що позивач особисто проставив підпис в графі №7 підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії та отримав примірники документів, які були викладені на спеціальних бланках нотаріальних документів. В тексті довіреності були визначені всі дії, які можуть бути вчинені, але не обов`язково повіреним. Заповіт, посвідчений від імені [PERSON] , був складений нотаріусом особисто зі слів заповідача і після того, як він підтвердив, що записано вірно з його слів і на її наполягання, прочитав його особисто вголос, що підтверджує його особистий підпис. Зауваження щодо того, що нотаріус не порадила прочитати заповіт вголос, є безпідставним. Вона, як нотаріус з 30 річним стажем роботи, з яких 10 років в Ізмаїльській державній нотаріальній конторі, не просто порадила, а наполягала на тому, щоб заповідач прочитав заповіт вголос, а потім особисто прочитала його вголос сама. Крім того, звернула увагу, що нотаріус під час звернення будь-якої особи, незалежно від фаху та віку, надає роз`яснення щодо вчинення нотаріальної дії, умов та наслідків, які настають в тому чи/або іншому випадку. Тому, на звернення [PERSON] про посвідчення договору дарування нерухомого майна на ім`я [PERSON] вона відмовила у вчиненні нотаріальної дії, як такої, що не відповідає вимогам статті 241 ЦК України. 06 квітня 2021 року вона призначила час для прийому [PERSON] щодо посвідчення іншої довіреності на право розпоряджатися нерухомим майном. В той же день, в неї був призначений виїзд за межі нотаріальної контори щодо вчинення нотаріальної дії. У зв`язку з непередбачуваними обставинами, які виникли під час від`їзду, вона затрималася більше ніж на 2 години. Весь цей час позивач чекав на неї в приміщенні офісу. На його прохання було підготовлено проект довіреності аналогічного змісту з попередньою довіреністю, зі зміною особи обдаровуваного. Разом із [PERSON] її очікували повірений [PERSON] та [PERSON] , особисті дані якого потрібно було внести в текст довіреності у якості обдаровуваного. Після ознайомлення з довіреністю позивач підтвердив, що саме так він хотів змінити зміст попередньої довіреності. Жодних зауважень, заперечень та питань у нього не виникало. Після цього довіреність була роздрукована на спеціальному бланку, підписана [PERSON] особисто в її присутності, зареєстрована в реєстрі реєстрації нотаріальних дій за №905 і видана особисто позивачу. Також нею був роз`яснений порядок скасування попередньої довіреності. На її рекомендації [PERSON] спільно зі [PERSON] вирішили не скасовувати попередню довіреність, а лише передати її оригінал позивачу, не витрачаючи кошти на її скасування. 08 квітня 2021 року нею був посвідчений договір дарування на частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , обдаровуваним за яким був [PERSON] . Право власності обдаровуваного у відповідності до вимог статті 182 ЦК України було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Одразу після підписання договору [PERSON] була видана копія договору для подальшої передачі її дарувальнику. Згодом, позивач [PERSON] звернувся до неї з питання скасування довіреності, на підставі якої був посвідчений договір дарування нерухомого майна, але не погодившись із вартістю нотаріальної дії відмовився від подачі заяви. Нею також було роз`яснено, що скасування довіреності не є доцільним, оскільки вона вже використана у зв`язку із вчиненням повіреним на її підставі нотаріальної дії. 23 квітня 2021 року на підставі заяви, поданої [PERSON] у встановленому законом порядку, справжність підпису якого було засвідчено 23 квітня 2021 року, реєстровий №1068, про скасування довіреності від 06 квітня 2021 року, реєстровий №905, проведено реєстрацію припинення довіреності, про що був виданий витяг. Також, в цей же день, на підставі заяви позивача, справжність підпису якого було засвідчено 23 квітня 2021 року, реєстровий №1069, скасовано заповіт від 26 січня 2021 року, реєстровий №191, у Спадковому реєстрі проведено реєстрацію скасування заповіту за заявою, про що також було надано витяг. Про те, що правочин укладається під впливом тяжкої для позивача обставини або під загрозою, що усі умови довіреності не відповідають інтересам та дійсним намірам [PERSON] та не узгоджені з повіреним, їй стало відомо з позовної заяви та від додатків й доповнень до неї. При посвідчені усіх вищезгаданих нотаріальних дій, у неї не було жодного сумніву щодо дієздатності позивача та щодо його намірів укласти з нерухомим майном саме ті правочини, що були нею посвідчені: довіреності, заповіт, договір дарування, заяви про скасування. Усні домовленості позивача з відповідачами [PERSON] та [PERSON] їй не були відомі. На протязі квітня місяця, майже кожного для позивач звертався до неї та кожного разу йому надавалися роз`яснення щодо порядку вчинення нотаріальних дій, в тому числі письмово. 2.3. 20 січня 2022 року [PERSON] надав відзив на позовну заяву (а.с.142-145 т.1), яким вважав первісні та уточнені позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. По суті справи зазначив, що 08 квітня 2021 року [PERSON] , діючи на підставі довіреності від імені [PERSON] , подарував йому 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . Сторонами не заперечується той факт, що позивач отримав повний розрахунок за продаж вказаного об`єкту нерухомості. Наслідком, як стверджує позивач, невідповідності його внутрішньої волі, яка полягає в оформленні відчуження шляхом укладення договору купівлі-продажу, а не дарування, має бути визнання такого договору дарування удаваним та застосування наслідків саме удаваного правочину. Позивач фактично обґрунтовує свої позовні вимоги наявністю помилки щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину, яка взагалі не має правового значення. Крім того, позивач приховав від суду той факт, що він позбавлений можливості приватизувати земельну ділянку, адже вже використав своє право на безоплатну приватизацію. Твердження [PERSON] про те, що він мав можливість продати будинок із земельною ділянкою дорожче, є надуманими та нічим не підтверджені. Вважає дії позивача, який отримав повний розрахунок за об`єкт нерухомого майна, видав довіреність на право його дарування йому, а в подальшому звернувся із позовом про визнання таких документів недійсними, є недобросовісними, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Так само, на його думку, є підставою для відмови у задоволенні позову той факт, що спірною довіреністю та договором дарування права позивача порушені не були. ІІІ. Суть відповіді на відзив (стаття 179 ЦПК України) 3.1. 27 грудня 2021 року представник позивача [PERSON] [PERSON] надав відповідь на відзив, яким просив врахувати суд, що головним тезисом позову є те, що [PERSON] , надавши довіреність від 06 квітня 2021 року, помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, а саме: щодо природи довіреності; щодо прав і обов`язків сторін при укладенні довіреності; щодо властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. На час надання довіреностей та укладення договору дарування для продажу 3/8 частини житлового будинку ніякої приватизації не було потрібно. Використання [PERSON] свого права на безоплатну приватизацію не має ніякого правового значення для розгляду по суті позовних вимог. [PERSON] під впливом консультації адвоката Станєва М.І. взагалі зблукався, що робити, яка угода повинна бути укладена, які документи необхідно складати, який об`єкт взагалі продається, а на який об`єкт переходить майнове право. Наслідком передачі [PERSON] довіреності від 06 квітня 2021 року з боку [PERSON] стало позбавлення його шляхом дарування права власності на 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами третій особі, яку він не знає та до якої не має ніякого відношення. В результаті консультацій, рекомендацій, наданих гарантій, дій адвоката [PERSON] позивач став його боржником на суму 12\~500 доларів США, яку він вже вимагає повернути. Отже, порушено право власності [PERSON] на частину житлового будинку. Крім іншого, [PERSON] , як адвокат з багаторічним стажем, знає, що [PERSON] повинен був укласти договір купівлі-продажу своєї частки, а не договір дарування. Вважається, що [PERSON] знає наслідки визнання недійсними відмінності договору дарування і договору купівлі-продажу. Між позивачем та відповідачем [PERSON] не існувало ніякої домовленості щодо вартості частини житлового будинку. [PERSON] самостійно визначив, нав`язав та оформив відповідними документами вартість у сумі 12\~500 доларів США, проте [PERSON] має іншу думку стосовно цього. Дії [PERSON] більше схожі на шахрайські. Окрім того, підставою позову є не лише наявність помилки з боку позивача при видачі довіреності від 06 квітня 2021 року, але й мають місце умисні дії з боку адвоката Станєва М.І., який надав йому неправдиву інформацію, чинив на нього тиск, обманював, пропонував вчиняти дії проти внутрішнього наміру. Також звернув увагу, що при прийняті рішення, суд відповідно до наданих доказів має самостійно визначитися з нормами ЦК України, які можуть бути застосовані для визнання довіреності і договору дарування недійсними. 3.2. 25 січня 2022 року [PERSON] подав доповнення до відповіді на відзив [PERSON] (а.с.148, 153-156 т.1), згідно з якими останній у своєму відзиві на позов переписав з позову позивача доводи в обґрунтування заперечень, не добавляючи жодного слова, посилаючись на положення статті 229 ЦК України. Разом з тим, положення статті 229 ЦК України були застосовані його адвокатом Петровим В.С. Заключаючи договір про надання правової допомоги, адвокату Петрову В.С. було відомо, що [PERSON] після оформлення договору дарування від 08 квітня 2021 року на підставі виданої ним довіреності від 06 квітня 2021 року, з 14 квітня 2021 року почав активно і наполегливо шукати шляхи мирного вирішення в суді спору. [PERSON] було підготовлено два проєкти мирної угоди (договору) між сторонами від 14 та 16 квітня 2021 року. Для того, щоб мирно вирішити це питання, адвокат Петров В.С. запропонував позивачу погодитися на статтю 229 ЦК України, визнати свою помилку, і таким чином, посприяти [PERSON] і [PERSON] у суді, за взаємною згодою, визнати договір дарування недійсним, і як наслідок, повернути власність у первісний стан. В свою чергу, [PERSON] поверне [PERSON] 13\~500 доларів США, які він отримав від нього в якості авансу (завдатку) згідно розписок. Проте, [PERSON] , знаючи про це, використав статтю 229 ЦК України, як доказ про відмову судом у позові. Незважаючи на те, що обдарований [PERSON] надав довіреність своїй матері подарувати зворотньо 3/8 частки будинку дарувальнику [PERSON] , [PERSON] відмовився визнавати договір недійсним. Стверджує, що із самого початку був не згодний із застосуванням статті 229 ЦК України, оскільки насправді сторони не вчинили договір дарування у відповідності до вимог закону. Позивач не знав [PERSON] , ніколи його не бачив і не мав ніяких мотивів для того, щоб дарувати йому своє майно. Договір дарування був укладений 08 квітня 2021 року на підставі довіреності від 06 квітня 2021 року, яку [PERSON] одержав у незаконний спосіб, здійснюючи психологічний тиск, шантаж і залякування. Отже, вважав доцільним відкликати посилання на статтю 229 ЦК України як юридичну підставу позову. Просив залишити посилання на взаємопов`язані статті 230 та 232 ЦК України. Крім того, він був переконаний, що має право на приватизацію земельної ділянки в Ізмаїлі Одеської області, оскільки у нього є земельна ділянка в селі Тузли Татарбунарського району Одеської області. Саме з метою приватизації земельної ділянки він звернувся до агенства, керівником якого є адвокат [PERSON] . Вважає, що відповідачу у січні 2021 року було відомо про те, що він використав своє право на безоплатну приватизацію, у зв`язку із чим, був зобов`язаний негайно проінформувати про неможливість виконати послугу з приватизації земельної ділянки. Отже, [PERSON] , як керівник офісу та адвокат, приховав від замовника [PERSON] одержану інформацію і почав здійснювати ганебний план по безкоштовному заволодінню майном. Позивачу, в свою чергу, вказана інформація стала відома лише після ознайомлення з відзивом відповідача [PERSON] . Стверджує, що [PERSON] знав про намір [PERSON] продати власність лише після приватизації земельної ділянки. Також, на думку позивача, [PERSON] як майбутній покупець, не маючи можливості придбати спірне нерухоме майно, повинен був звернутися із проханням повернути йому завдаток, анулювати розписки, засвідчити у встановленому законом порядку у нотаріуса і продовжити виконання адвокатських послуг з приватизації земельної ділянки згідно з довіреністю від 26 січня 2021 року. Крім того, звернув увагу, що не має у власності житла в Полтавській області. Попередній розрахунок судових витрат складають близько 40\~000 гривень. Докази понесених витрат надасть протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення. 3.3.\~Також,\~25\~січня 2022\~року [PERSON] \~подав доповнення\~до відповіді\~на відзив\~приватного нотаріуса\~Єфіменко М.Д.\~(а.с.148,\~165\~т.1),\~за змістом\~яких останньою\~не була\~особисто прочитана\~вголос ані\~довіреність,\~ані заповіт.\~Також,\~з боку\~нотаріуса не\~було ані\~поради прочитати\~вголос вказані\~документи,\~ані тим\~більш,\~наполягання.\~Під час\~посвідчення вказаних\~документів була\~його дочка,\~яка може\~підтвердити вказаний\~факт. Крім того, до його дієздатності у нотаріуса не було жодних сумнівів. Під час посвідчення нотаріусом двох взаємовиключних документів, а саме довіреності з правом дарування [PERSON] та заповіту на ім`я [PERSON] , остання не запитала позивача, що він насправді хоче. Відповідач [PERSON] наполягала на прочитанні вголос заяви про скасування заповіту. Звернув увагу, що нотаріусу було відомо, що він категорично відмовив [PERSON] у наданні іншої довіреності, оскільки в цей же день він звертався до неї із проханням скасувати довіреність від 26 січня 2021 року. Через неприйняття оплати за виконання вказаної нотаріальної послуги безпосередньо в офісі та наявністю черг у відділеннях банку, він не зміг здійснити відповідну оплату декілька днів. Вважає, що нотаріус, як і [PERSON] , приховували від нього існування заповіту, хоча вона знала, що заповіт може коштувати людині життя. Після поради нотаріуса [PERSON] почав погрожувати, шантажувати його доньку та вимагати гроші, щоб тільки він підписав другу довіреність. Дійсно, зауважень і питань під час посвідчення довіреності від 06 квітня 2021 року він не висловлював, оскільки таким чином захищав дочку від психологічного впливу з боку [PERSON] . В подальшому вирішив захистити свої права і визнати договір дарування недійсним в судовому порядку. Незважаючи на те, що [PERSON] начебто був присутній в той час в офісі нотаріуса, його з ним ніхто не познайомив, в обличчя його не знав. Нотаріус, на його думку, повинна була запитати його, що за особа, якій він має подарувати нерухоме майно, які між ними взаємовідносини, можливо, порадити [PERSON] оформити на себе нерухоме майно вже шляхом прийняття спадщини, а вже потім подарувати іншій особі. Зміст угоди, яку відповідач [PERSON] змушував його підписати, дає підстави вважати, що нотаріус була у змові з останнім. ІV. Суть заперечень (стаття 180 ЦПК України) 4.1. 09 червня 2022 року відповідач [PERSON] надав заперечення на відповідь на відзив (а.с.204-207 т.1), за змістом яких позивач [PERSON] діє недобросовісно, у ході розгляду справи змінює правову позицію та вигадує нові обставини, які суперечать викладеним раніше у позовній заяві обставинам. Підстави позову про вчинення позивачем правочину внаслідок введення його в оману щодо обставини, яка має істотне значення (стаття 230 ЦК України), а також внаслідок зловмисної домовленості його представника з другою стороною (стаття 232 ЦК України), є взаємовиключними, оскільки передбачає встановлення відмінних за правовою природою юридичних фактів. Позивачем не було зазначено, в чому саме нібито полягав обман з боку відповідачів, а тим більше жодного доказу на підтвердження голослівних тверджень надано не було. Так само позивачем не було зазначено, у чому саме виражався умисел відповідачів діяти всупереч інтересів позивача, наявність збитків та причинний зв`язок між зловмисною домовленістю і завданими збитками. Більше того, норми статті 230 ЦК України, яку позивач наводить в обґрунтування позовних вимог про визнання довіреності від 06 квітня 2021 року недійсною, взагалі не застосовуються до односторонніх правочинів. Грошові кошти в сумі 1\~000 доларів США були отримані [PERSON] саме у зв`язку із наданням ним довіреності, із зазначенням іншого обдаровуваного [PERSON] . Вказане спростовує твердження позивача про те, що йому невідомий [PERSON] та в нього не було мотивів дарувати йому майно. Більше того, є цілком зрозумілим, що отримання позивачем окрім 12\~500 доларів США, що були повним розрахунком за продаж частки будинку, додатково ще 1\~000 доларів США, не підпадає під поняття «психологічний тиск, шантаж і залякування». Загальна вартість 3/8 частки житлового будинку була визначена сторонами з початку у розмірі 12\~500 доларів США, а згодом, за вимогою [PERSON] збільшена до 13\~500 доларів США, що підтверджується наданими розписками останнього. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом. Крім того, більшість скріншотів датовані після видачі довіреності від 06 квітня 2021 року, а отже не мають правового значення. Отже, на його думку, додані до матеріалів справи копії скріншотів переписки з Вайберу не можуть бути прийняті до уваги судом як належні і допустимі докази. Також наголосив, що ніколи не укладав з [PERSON] договору про надання правової допомоги, та як наслідок, обов`язку як адвоката щодо приватизації земельної ділянки перед ним не мав. V. Суть зустрічної позовної заяви (стаття 193 ЦПК України) 5.1. 08 червня 2021 року [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., яким просив: (1) визнати договір дарування, укладений 08 квітня 2021 року між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. 06 квітня 2021 року, реєстровий №905, та ним, [PERSON] , на підставі якого [PERSON] подарував йому 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , - удаваним, вчиненим для приховання договору купівлі-продажу; (2) визнати, що 08 квітня 2021 року між [PERSON] , діючим в силу повноважень, наданих довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. 06 квітня 2021 року, реєстровий №905, від імені [PERSON] та ним, [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] (а.с.197, 198 т.1). 5.2. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що з наданих доказів, а також тверджень [PERSON] у первісній позовній заяві та відзиву [PERSON] , сторонами не заперечується той факт, що [PERSON] отримав повний розрахунок за продаж 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Також [PERSON] у своєму первісному позові зазначив, що його внутрішня воля не відповідала зовнішній волі, оскільки він мав намір оформити відчуження майна шляхом укладення договору купівлі-продажу, а не дарування. Попередня сума судових витрат зі сплати судового збору становить 992 гривні 40 копійок. VІ. Суть відзивів на зустрічну позовну заяву 6.1. 22 червня 2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.221, 222 т.1), згідно з яким для визнання правочину удаваним позивачу необхідно надати відповідні докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення повної особистої користі, а їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників. [PERSON] у довіреності від 06 квітня 2021 року не уповноважував [PERSON] на укладення удаваного правочину. [PERSON] до укладення договору дарування взагалі ніколи не бачив [PERSON] , а значить, сторони ніяк не могли свідомо для досягнення певної особистої користі скласти договір по укладенню удаваного договору дарування від 08 квітня 2021 року. [PERSON] ніколи не давав [PERSON] гроші за частку житлового будинку з надвірними спорудами. [PERSON] ніколи не давав за довіреністю [PERSON] право укладати удавані правочини. Позивач отримував грошові кошти саме від [PERSON] на підставі письмового договору і до цих грошових коштів [PERSON] не має ніякого відношення. 6.2. 27 червня 2021 року надійшов відзив на зустрічну позовну заяву з боку відповідача [PERSON] (а.с.232-234 т.1), за змістом якого зустрічні позовні вимоги він визнає та просить їх задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначив, що [PERSON] мав намір отримати від продажу своєї частки житлового будинку грошові кошти в сумі 12\~500 доларів США, [PERSON] , в свою чергу, мав намір придбати у власність вказане нерухоме майно, сплативши за це певну грошову суму, тобто внутрішня воля сторін була направлена на укладення договору купівлі-продажу. Отже, договір дарування, укладений між [PERSON] , від імені якого він діяв за довіреністю, та [PERSON] , є удаваним правочином, вчиненим для приховання договору купівлі-продажу. VІІ. Інші процесуальні дії у справі 7.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2021 року справа №946/4729/21 передана на розгляд судді Грубіян Л.І. (а.с.22 т.1). 7.2. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Грубіян Л.І. від 29.06.2021 року відкрите загальне позовне провадження у справі (а.с.29 т.1). 7.3. Відповідно до повторного протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05 жовтня 2021 року справа №946/4729/21 передана на розгляд судді Баннікової Н.В. (а.с.72, 73 т.1). 7.4. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Баннікової Н.В. від 11 жовтня 2021 року прийнято самовідвід (а.с.76, 77 т.1). 7.5. Відповідно до повторного протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2021 року справа №946/4729/21 передана на розгляд судді Жигуліна С.М. (а.с.78, 79 т.1). 7.6. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигуліна С.М. від 20 жовтня 2021 року справу прийнято до свого провадження, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні (а.с.80). 7.7. Відповідно до повторного протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2022 року справа №946/4729/21 передана на розгляд судді Присакара О.Я. (а.с.185, 186 т.1). 7.8. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакара О.Я. від 14 травня 2022 року прийнято самовідвід (а.с.187, 188 т.1). 7.9. Відповідно до повторного протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2022 року справа №946/4729/21 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.189 т.1). 7.10. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І. від 18 травня 2022 року справу прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с.190 т.1). 7.11. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 червня 2022 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.210 т.1). 7.12. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 липня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.243 т.1). 7.13. Ухвалами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року, 23 грудня 2022 року, 20 січня 2023 року, 17 лютого 2023 року, 02 березня 2023 року, 05 квітня 2023 року допущено участь у судовому засіданні представника позивача адвоката Гапека Т.В. в режимі відеоконференцзв`язку поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів (а.с.60, 71, 84, 91, 113, 127 т.2). 7.14. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2022 року викликано відповідача приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. для дачі особистих пояснень (а.с.69 т.2). 7.15. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року викликано відповідача [PERSON] для дачі особистих пояснень (а.с.128 т.2). 7.16. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2023 року витребувано докази з Державної прикордонної служби України (а.с.148 т.2). VІІІ. Стислий виклад позиції учасників судового процесу 8.1. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов в уточненій редакції підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні на підставі викладених доводів. Зустрічні позовні вимоги вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Додатково, 05 вересня 2022 року, позивач пояснив, що довіреність від 29 січня 2021 року була видана ним на прохання [PERSON] з метою виконання адвокатських послуг з приватизації земельної ділянки. [PERSON] запропонував за неї сплатити грошові кошти, на що він погодився. Абзац, яким він уповноважив відповідача подарувати належне йому нерухоме майно, він міг не побачити у зв`язку з тим, що прізвище обдарованого також [PERSON] . Коли він дізнався, що без його відома включили у зміст довіреності право дарування частки житлового будинку [PERSON] , він обурився, на що [PERSON] сказав, що він знав або неуважно читав зміст довіреності. Станом на момент підписання угоди, йому було відомо про те, що [PERSON] має намір відчужити належне йому майно іншій особі. Зміст довіреності від 06 квітня 2021 року він не читав, так як вирішив все підписати, а потім оскаржувати у судовому порядку. Як з`ясувалося в подальшому, в оскаржуваній довіреності був видалений абзац щодо земельної ділянки, оскільки її не можна було приватизувати. Він сподівався, що [PERSON] не встигне подарувати належне йому нерухоме майно. Якби йому одразу сказали, що не можна приватизувати земельну ділянку, його б не змусили нічого підписати, навіть під дулом гармати. Обман [PERSON] при видачи ним довіреності полягав в тому, що він не повідомив йому про неможливість приватизувати ним земельну ділянку. Також, він сказав, що має придбати нерухомість для себе, а по факту хотів подарувати братові. [PERSON] говорив, що може подарувати житловий будинок братові, але між іншим. На момент укладення спірних правочинів у спірному житловому будинку за договором оренди проживала жінка з дитиною. Строк договору оренди становив один рік. На запитання у судовому засіданні 23 вересня 2022 року [PERSON] пояснив, що він мав намір продати житловий будинок, але лише із земельною ділянкою після її приватизації. Домовленість між ним та [PERSON] щодо продажу житлового будинку спільно із земельною ділянкою була усною. У наданих ним розписках про отримання грошових коштів нічого не було зазначено про земельну ділянку, оскільки він був проти отримання завдатку. Крім того, він не мав сумніву у порядності [PERSON] . Йому були відомі норми закону, якими передбачено, що особа, яка використала своє право на безоплатну приватизацію, в подальшому такого права більше не матиме. На запитання [PERSON] щодо наявності інших земельних ділянок, він відповів, що має огороди, які не приватизовані, та земельну ділянку в с. Тузли з цільовим призначенням для обслуговування будинку, який придбав його син. Але він сказав це нечітко. Не спростовує ту обставину, що ним безкоштовно отримана у власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та отримано державний акт на право приватної власності. Якби він знав, що не може приватизувати земельну ділянку, він взагалі б нічого не продавав. На запитання\~у судовому\~засіданні 30\~вересня 2022\~року [PERSON] \~пояснив,\~що в\~січні 2021\~року він\~отримав від\~ [PERSON] \~грошові кошти\~в сумі\~500\~доларів США\~в якості\~завдатку за\~майбутній продаж\~3/8\~частини житлового\~будинку та\~земельної ділянки\~після її\~приватизації.\~Суму в\~розмірі 12\~000\~доларів США\~отримав за\~те саме.\~Він не\~знає,\~за що\~у квітні\~2021\~року отримав\~від [PERSON] \~додатково ще\~1\~000\~доларів США.\~Припускає,\~що в\~якості задатку\~за майбутній\~продаж земельної\~ділянки. [PERSON] \~почав тероризувати\~його дочку\~після того,\~як він\~відмовився надавати\~довіреність на\~право дарування\~своєї частки\~житлового будинку\~ [PERSON] \~в кінці\~лютого 2021\~року,\~але найбільш\~активно з\~01\~по 04\~квітня 2021\~року.\~Тиск [PERSON] \~полягав у\~вимогах надати\~ще одну\~довіреність;\~надсиланні смс-повідомлень\~дочці;\~зверненні із\~заявою про\~забезпечення позову\~шляхом накладення\~арешту на\~майно,\~в якій\~називав його\~та дочку\~шахраями;\~погрозах звернутися\~зі скаргою\~на дії\~дочки до\~ректора університету,\~в якому\~вона працює;\~погрозах звернутися\~із заявою\~на їх\~неправомірні дії\~до правоохоронних\~органів.\~Дочка із\~заявою до\~правоохоронних органів\~на неправомірні\~дії [PERSON] \~не зверталася.\~Під час\~отримання ним\~грошових коштів\~в сумі\~500\~доларів США\~ [PERSON] \~пояснював,\~що має\~намір придбати\~спірний житловий\~будинок для\~своєї сім`ї.\~Також він\~додав,\~що якщо\~поїде працювати\~до Одеси,\~подарує вказану\~нерухомість братові\~на ім`я\~ [PERSON] .\~Угоду від\~06\~квітня 2021\~року,\~складену [PERSON] ,\~він уважно\~прочитав та\~підписав,\~оскільки не\~хотів подальшого\~тиску на\~дочку.\~ [PERSON] \~це не\~озвучував,\~він це\~сам припускав.\~Він зустрічався\~зі [PERSON] \~в основному\~в офісі,\~іноді на\~ділянці.\~Про те,\~що здійснюється\~запис,\~ [PERSON] \~попередив лише\~16\~квітня 2021\~року,\~до цього\~ не\~попереджав,\~хоча він\~допускав.\~Він не\~скасував довіреність\~від 06\~квітня 2021\~року на\~наступний день\~або найближчим\~часом,\~оскільки між\~ним та\~ [PERSON] \~була домовленість,\~що він\~її не\~буде використовувати\~допоки не\~буде приватизована\~земельна ділянка. На запитання у судовому засіданні 18 жовтня 2022 року [PERSON] пояснив, що в кінці лютого 2022 року дочка звернулася до правоохоронних органів із заявою, в якій повідомила, що невідома особа їй телефонує з анонімного номеру, повідомляє про свою обізнаність щодо спору зі [PERSON] , стану справ, а також готування нападу на неї та її батька. Також, вказана особа повідомила, що відмовляється від здійснення нападу на них, запропонувавши продати вказану інформацію за 6\~000 гривень. Технічну документацію на належну йому частку житлового будинку (на газозабезпечення та водопостачання, технічний паспорт та інші) він передав [PERSON] в його офісі, як майбутньому покупцеві, оскільки той повідомив, що йому сподобався вказаний житловий будинок і він хотів би придбати його для своєї родини. Про те, що він не може приватизувати земельну ділянку він дізнався під час розгляду справи із відповіді на запит представника [PERSON] він знав, що не може приватизувати земельну ділянку, він міг би врахувати її вартість під час продажу частки житлового будинку. На запитання [PERSON] щодо ціни об`єкта купівлі-продажу, він пояснив, що агентства оцінювали належну йому частку житлового будинку із земельною ділянкою приблизно від 22 до 25 тисяч доларів США. Лише потім йому стало відомо, що земельна ділянка коштує набагато дорожче. На даний час він вже не хоче повертати отримані ним від [PERSON] грошові кошти та укладати з ним мирову угоду. На запитання у судовому засіданні 04 листопада 2022 року [PERSON] пояснив, що мирне врегулювання спору він бачить шляхом визнання договору дарування недійсним, а що буде з отриманими ним від [PERSON] грошима поміркує. Навіть, якщо він їх не поверне, це не позбавляє [PERSON] можливості стягнути їх у судовому порядку. У наданих ним розписках він нічого не зазначив про земельну ділянку, оскільки вона не приватизована та йому не була відома її вартість. Вартість земельної ділянки мала бути визначена відповідною оцінкою. На даний час лише одна земельна ділянка коштує 24 тисячі доларів США. Суму в розмірі 12\~500 доларів США він визначив лише щодо житлового будинку. Грошові кошти в сумі 1\~000 доларів США він не хотів брати у відповідача, але той наполягав. На той час він не знав, що не може приватизувати вказану земельну ділянку. Він не вимагав збільшити ціну за житловий будинок. [PERSON] обіцяв не використовувати довіреність до приватизації земельної ділянки. Він вважав, що технічний паспорт перебуває у нього і що [PERSON] не встигне укласти договір дарування належного йому нерухомого майна. Коли він підписував угоду від 06 квітня 2021 року, йому нічого не було відомо про наявність заповіту. Про заповіт він дізнався 16 квітня 2021 року з проєкту угоди про мирне врегулювання спору, підготовленого [PERSON] . Спроба мирно врегулювати спір відбувалася при свідках. При свідках він не загостряв увагу на заповіті, оскільки була не та ситуація. Він потім звернувся до нотаріуса з наміром скасувати заповіт, на що остання йому сказала, що вона посвідчила заповіт з його слів. У судовому\~засіданні 20\~січня 2023\~року позивач\~додатково пояснив,\~що коли\~він,\~ [PERSON] ,\~свідок [PERSON] та інші зустрілися після майських свят в офісі у [PERSON] , свідок [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] поїхав на заробітки, залишивши на її ім`я довіреність з правом повернути отриманий у дар житловий будинок. У судовому засіданні 17 лютого 2023 року позивач щодо зустрічної позовної заяви пояснив, що жодних взаємовідносин з [PERSON] не мав. Наміру уповноважувати [PERSON] дарувати належне нерухоме майно незнайомій особі не було. Грошові кошти за договором дарування отримував [PERSON] , а не він. Він не говорив [PERSON] сплатити йому ще 1\~500 доларів США взамін на відсутність претензій щодо відчуження належного йому майна. 16 квітня 2021 року у присутності свідків, в кабінеті [PERSON] , він не говорив, що посвідчення заповіту було правильним рішенням. Станом на час укладення спірних правочинів, у житловому будинку проживала жінка з дитиною за договором оренди, на даний час в ньому безкоштовно проживає чоловік, охороняючи його. Між ним та [PERSON] була узгоджена ціна лише за житловий будинок (12\~500 доларів США), ціна за земельну ділянку не була узгоджена. Він сказав відповідачу, що йому пропонували 22 тисячі доларів США і що, мабуть, дорожче він не продасть. Отже, домовленість щодо ціни правочину була приблизною. У судовому\~засіданні 03 липня 2023 року позивач пояснив, що довіреність від 26 січня 2021 року була видана за спільним узгодженням зі [PERSON] для виконання послуг з приватизації земельної ділянки. На той час неможливо було відчужити за договором купівлі-продажу житловий будинок без земельної ділянки. [PERSON] пояснив, що у країні карантинні заходи, він може поїхати до дочки в Київ та не повернутися вчасно, у зв`язку з чим, не зможе продати нерухомість від його імені. Також відповідач сказав, що можливо подарує цей житловий будинок братові. Вони не вдавалися у дрібниці. Але мови про договір дарування братові взагалі не йшла. Оригінал довіреності від 26 січня 2021 року перебував у нього з березня 2021 року, коли [PERSON] попросив поміняти довіреність. Його перебування в лікарні у зв`язку з хворобою на ковід, стан здоров`я, поважний вік ніяким чином не вплинули на його свідомість під час домовленостей зі [PERSON] та вчинення правочинів. 26 січня 2021 року під час оформлення довіреності та заповіту була присутня його дочка. 8.2. Представник позивача 05 вересня 2022 року [PERSON] додатково зазначив, що сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору ціни об`єкта продажу. [PERSON] підписав довіреність від 06 квітня 2021 року, оскільки хотів захистити дочку від тиску, а також повірив [PERSON] , що з ним в подальшому буде укладений договір купівлі-продажу. За спірну частку житлового будинку [PERSON] пропонували 25-30 тисяч доларів США. [PERSON] дав лише 12 тисяч доларів США. При укладені договору на правову допомогу, між ним та [PERSON] була домовленість щодо визнання договору недійсним на підставі статті 229 ЦК України. Між тим, під час вступного слова позивач категорично заперечує таку правову підставу в обґрунтування позовних вимог, у зв`язку з чим, між ними виник конфлікт правового захисту. В подальшому, 16 вересня 2022 року на адресу суду надійшла заява адвоката Петрова В.С., якою повідомив суд про одностороннє розірвання договору з позивачем [PERSON] (а.с.19б т.2), посилаючись на те, що після закінчення підготовчого судового засідання при розгляді справи по суті, після виступу адвоката у судовому засіданні 19 серпня 2022 року, [PERSON] повідомив суд, що він не знаходився у стані помилки при видачі [PERSON] нотаріальної довіреності від 06 квітня 2021 року та відмовився від правових підстав позову, тим самим порушив всю домовлену між ними правову позицію і можливість ефективно виконати умови укладеного між ними договору про надання правової допомоги. Також, позивач повідомив, що адвокати Петров В.С. і Станєв М.І. є членами Одеської обласної колегії адвокатів. 8.3.\~Представник [PERSON] \~підтримала викладені\~позивачем доводи\~в обґрунтування\~позовних вимог\~та заперечень\~проти зустрічного\~позову. Додатково звернула увагу, що [PERSON] грошові кошти [PERSON] не передавав. Удаваним є правочин, що вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони правочину. 8.4. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні первісного позову, проти задоволення зустрічного позову не заперечували. Додатково відповідач [PERSON] зазначив, що під час надання пояснень та відповідей на запитання учасників та суду позивач [PERSON] надає недостовірні пояснення, а також вводить суд в оману щодо дійсних фактичних обставин. 16 квітня 2021 року [PERSON] під час спільної зустрічі з ним, [PERSON] , свідками кожного з учасників зустрічі, зазначав про обставини складення довіреностей, заповіту, його мотиви та мету укладення договору з [PERSON] , обставини отримання коштів по спірному правочину тощо, які є відмінними від тих, про які він повідомляє суду у судових засіданнях. Сам позивач у судовому засіданні, яке відбулося 17 лютого 2023 року підтвердив, що між ними ніколи не обговорювалося питання (ані усно, ані письмово) щодо вартості цієї земельної ділянки та її купівлі-продажу. Земельна ділянка ніколи не належала на праві власності [PERSON] та не могла йому належати, оскільки він вже використав своє право на безоплатну приватизацію. Звернули увагу, що наявні дві розписки, написані власноручно позивачем, в яких зазначено про отримання грошових коштів саме за належну йому частину житлового будинку. Мова про одночасний продаж земельної ділянки взагалі не йшла. [PERSON] мав намір продати належну частку житлового будинку та отримати за неї грошові кошти. Таким чином, його намір повністю співпав з фактичними діями. Вважали, що позивач діє недобросовісно, оскільки хоче повернути майно у власність та не повертати отримані грошові кошти. Додатково відповідач\~ [PERSON] \~у судовому\~засіданні 04\~листопада 2022\~року зазначив,\~що між\~ним та\~позивачем ніколи\~не укладався\~договір про\~надання правової\~допомоги,\~в тому\~числі щодо\~виконання робіт\~з приватизації\~земельної ділянки.\~Із самого\~початку у\~них склалися\~взаємовідносини продавець-покупець.\~Вважає,\~що позивач\~ввів в\~оману своїм\~віком,\~жодної розмови\~про земельну\~ділянку ніколи\~не йшло.\~Лише після\~того,\~як він\~подарував житловий\~будинок [PERSON] ,\~позивач та\~його дочка\~почали вимагати\~грошові кошти\~за земельну\~ділянку.\~В матеріалах\~справи наявні\~дві розписки,\~2\~довіреності,\~угода,\~заповіт,\~які свідчать\~про наявність\~домовленості щодо\~продажу саме\~частини житлового\~будинку.\~В оскаржуваній\~довіреності так\~само немає\~вказівки щодо\~приватизації земельної\~ділянки.\~В першій\~довіреності було\~передбачено таке\~право,\~але воно\~не є\~обов`язком. Весь час у нього велася відеозйомка, з якої вбачається їхня з позивачем розмова. На ній чітко видно, що 24 січня 2021 року [PERSON] пише розписку про отримання від нього грошових коштів в сумі 12\~000 доларів США та вони домовляються про посвідчення довіреності й заповіту. З початку позивач хотів за вказаний житловий будинок 15\~000 доларів США, але вони не погодились. Потім [PERSON] сам передзвонив та погодився продати належну йому частину житлового будинку за 12\~500 доларів США, пояснивши: «Ні вам, ні нам». Звернув увагу, що спільно з позивачем весь час, зокрема при отриманні грошових коштів, була його дочка. Як юрист, він розумів, що земельна ділянка не може бути об`єктом продажу, оскільки вона не була сформована, їй не було присвоєно кадастровий номер. На запитання\~ [PERSON] \~пояснив,\~що між\~ним та\~ [PERSON] \~так само\~не було\~жодної домовленості\~щодо виділу\~спірної частки\~житлового будинку\~в окремий\~об`єкт нерухомості.\~Позивач консультувався\~з ним\~щодо виділення\~в натурі\~іншої належної\~йому на\~праві власності\~частини житлового\~будинку,\~яка розташована\~по [ADDRESS] . Це відбулося 06 квітня 2021 року в офісі у нотаріуса, коли посвідчувалася друга довіреність. Він написав йому на клаптику паперу приблизну вартість вказаних робіт. Оригінал технічного паспорту та частина правовстановлюючих документів на спірний об`єкт нерухомості були надані йому позивачем у присутності його дочки в кабінеті нотаріуса, як майбутньому покупцеві, після оформлення першої довіреності та заповіту. [PERSON] не надавав лише будинкову книгу, оскільки 26 січня 2021 року зобов`язався знятися з реєстраційного обліку. Вони одразу не оформили договір купівлі-продажу, оскільки між ним та [PERSON] була домовленість, що він передає йому в повному обсязі грошові кошти, а позивач, в свою чергу, видає йому генеральну довіреність на право розпорядження належною йому частиною житлового будинку. Позивач говорив, що йому всеодно, хто буде новим власником. Крім того, для оформлення договору купівлі-продажу необхідна згода інших двох співвласників, один з яких перебував за межами України. Вони не могли юридично це зробити, і [PERSON] про це знав. Також позивач повідомляв йому, що через вік йому одному важко і він має намір переїхати до дочки в м. Київ. Він у повному обсязі розрахувався із позивачем, а тому вважав себе фактичним власником, який може розпоряджатися майном на власний розсуд. Коли змінилися сімейні обставини і брат відмовився від прийняття у дар спірного об`єкта нерухомості, він повідомив про це [PERSON] . Одночасно він сказав позивачеві, що він знайшов іншого покупця, на що останній сказав, що йому всеодно кому буде відчужено майно. Після цього, 06 квітня 2021 року, вони підписали угоду. Позивач додатково отримав за частину житлового будинку ще 1 000 доларів США та вони одразу пішли до нотаріуса для посвідчення другої довіреності. Після того, як він, діючи на підставі довіреності від 06 квітня 2021 року, подарував об`єкт нерухомості [PERSON] , [PERSON] спільно з дочкою почали тероризувати його, дружину та сина. Позивач та його дочка почали вимагати ще 1\~500 доларів США, пояснюючи, що вони від самого початку хотіли 15\~000 доларів США. Також вони зазначили, що звернулися до кандидата юридичних наук за консультацією і якщо він не дасть ще грошей, вони звернуться до суду із позовом про оскарження правочинів. Потім [PERSON] спільно з дочкою почали вимагати грошові кошти за землю. 16 квітня 2021 року вони зібралися в його офісі разом із свідками, дочка позивача була на відеозв`язку. Проте, їм не вдалося досягнути згоди, [PERSON] вимагав від нього знищення оригіналів розписок про отримання грошових коштів. Також, він вимагав ще грошей. У зв`язку з цим, він був вимушений звернутися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний об`єкт нерухомості арешту. Насправді, у нього не було наміру звертатися із відповідним позовом, ця заява була певним кроком задля якнайшвидшого врегулювання конфлікту. Він хотів, тим самим, захистити себе, оскільки вже після досягнутих домовленостей, [PERSON] почав вимагати 15\~000 доларів США, потім 20\~000. 13 або 14 квітня він відкликав вказану заяву про забезпечення позову. У судовому засіданні 23 грудня 2022 року за додаткові запитання [PERSON] пояснив, що коли він повідомив [PERSON] про те, що брат не захотів отримувати у дар житловий будинок і що є новий покупець, він запропонував позивачу повернути грошові кошти, проте він відмовився і попросив за оформлення нової довіреності доплатити до раніше обумовленої суми ще 1\~000 доларів США. Зміст угоди від 06 квітня 2021 року був повністю узгоджений із позивачем та його донькою у нього в кабінеті, він її лише надрукував та роздрукував. Наявність заповіту ніхто не приховував, необхідність його посвідчення також була спільно узгоджена з ним та його дочкою. Вважає, що право позивача не було порушено, оскільки він мав намір продати належне йому нерухоме майно, він його продав. У судовому засіданні 20 січня 2023 року [PERSON] на запитання пояснив, що до нього позивач із питанням щодо приватизації земельної ділянки не звертався. [PERSON] звернувся до нього із питанням продажу нерухомого майна. Довіреності видавав позивач, а тому їх зміст був надрукований з його слів. Звернув увагу, що у довіреності від 06 квітня 2021 року ніякої мови щодо земельної ділянки немає. Наскільки він пам`ятає, станом на час видачі довіреностей можна було без земельної ділянки відчужувати частину житлового будинку. У судовому засіданні 17 лютого 2023 року [PERSON] на запитання пояснив, що недобросовісна поведінка з боку позивача полягала в тому, що він мав намір продати житловий будинок, отримав за нього у повному обсязі грошові кошти, а потім звернувся до суду із позовом про визнання правочинів недійсними. Мова про земельну ділянку ніколи не йшла взагалі. Між ними під час вчинення правочинів ніколи не було тиску, всі взаємовідносини будувалися виключно на добровільних засадах. Відразу не оформили договір купівлі-продажу на брата, оскільки не було інших двох співвласників, один був в Ізраїлі, інший в іншій області. У зв`язку з цим, спільно було вирішено оформити відчуження нерухомого майна на підставі довіреності. У брата четверо дітей і він відмовився від прийняття у дар нерухомості. Він з дружиною, у свою чергу, у 2021 році придбали частину житлового будинку та їм необхідно було робити ремонт. [PERSON] не заперечував проти відчуження за договором дарування належної йому частки житлового будинку [PERSON] , але додатково за це попросив ще 1\~000 доларів США. У судовому засіданні 03 липня 2023 року на додаткові питання [PERSON] пояснив, що ані позивачу [PERSON] , ані його дочці свідку [PERSON] , він не телефонував із проханням повернути грошові кошти через відчуження житлового будинку відповідачу [PERSON] . За договором дарування він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 13\~500 доларів США. 8.5. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] просив відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити зустрічний позов на підставі викладених ними у відзиві та запереченнях доводів. Додатково звернув увагу, що протягом розгляду справи, позивач [PERSON] змінював свою позицію, надавав різні пояснення щодо одних і тих самих обставин, а на поставлені йому питання учасниками справи та судом не міг надати коротких і чітких відповідей. Очевидно, що дії [PERSON] , який отримав повний розрахунок за продаж 3/8 частки будинку по [ADDRESS] та в подальшому видав довіреність на її відчуження шляхом дарування [PERSON] , а згодом пред`явив позов про визнання вказаної довіреності та договору дарування недійсними, суперечать його попередній поведінці і є недобросовісними, що є підставою для відмови у позові. 8.6.\~Відповідач [PERSON] \~підтримала заперечення\~проти позову,\~які просила\~врахувати під\~час ухвалення\~рішення.\~Додатково пояснила,\~що 26\~січня 2021\~року до\~неї особисто\~звернувся позивач\~ [PERSON] ,\~з яким\~вона була\~знайома доволі\~тривалий час,\~з проханням\~посвідчити генеральну\~довіреність з\~правом продажу\~належної йому\~частки нерухомого\~майна.\~Вона неодноразово\~посвідчувала від\~його імені\~правочини.\~Звернула увагу,\~що «не\~дочитав»,\~«не додав»\~-\~це не\~про [PERSON] .\~З позивачем\~була дочка.\~Вона роз`яснила\~норми законодавства\~та наслідки\~вчинення правочину.\~Зі слів\~ [PERSON] \~її помічником\~був виготовлений\~проєкт довіреності.\~Оскільки зі\~слів позивача,\~він використав\~своє право\~на приватизацію,\~пункт перший\~довіреності був\~викладений таким\~чином,\~щоб повірений\~міг виконати\~її.\~Також було\~передбачено право\~ [PERSON] \~представляти інтереси\~ [PERSON] \~у всіх\~судових установах,\~адже будь-який\~власник може\~звернутися із\~заявою щодо\~приватизації земельної\~ділянки.\~Далі були\~перераховані дії,\~які може\~вчиняти повірений,\~в тому\~числі продати\~спірну частку\~нерухомого майна\~за ціну\~та на\~умовах,\~які будуть\~визначатися ним\~самостійно.\~Всі пункти\~можуть бути\~взаємовиключними,\~але вони\~спрямовані на\~досягнення мети\~відчуження майна.\~Крім іншого,\~позивач звертався\~до неї\~і раніше\~з питання\~відчуження вказаного\~спірного житлового\~будинку.\~Вона особисто\~прочитала вголос\~довіреність та\~заповіт,\~на що\~ [PERSON] \~сказав,\~що не\~потрібно цього\~робити,\~адже він\~знає її\~багато років\~та довіряє.\~Вона всеодно\~зачитала зміст\~вказаних документів,\~пояснивши,\~що такий\~порядок.\~Її помічники\~самостійно не\~викладають зміст\~проєктів,\~тільки зі\~слів та\~заявлених намірів.\~Також вона\~посвідчила заповіт\~від імені\~позивача.\~Будь-яких\~питань з\~цього приводу\~у неї\~не виникло,\~оскільки він\~стосувався того\~самого об`єкту\~нерухомого майна.\~Заповіт був\~зачитаний позивачем\~особисто вголос,\~після чого\~він власноручно\~здійснив на\~ньому напис.\~Також заповіт\~зачитала вголос\~вона,\~роз`яснивши відповідні\~наслідки.\~06\~квітня 2021\~року до\~неї звернувся\~ [PERSON] \~з метою\~укладення договору\~дарування частини\~житлового будинку\~іншій особі,\~на що\~вона йому\~роз`яснила,\~що або\~повинен бути\~особисто присутній\~власник або\~наявна інша\~довіреність на\~право дарування\~іншій особі.\~Через деякий\~час їй\~зателефонував [PERSON] \~та попросив\~призначити час\~для посвідчення\~правочину.\~Оскільки вона\~затрималася,\~позивач та\~відповідачі чекали\~у неї\~в офісі\~близько трьох\~годин.\~Якби [PERSON] \~мав будь-які\~сумніви,\~йому б\~нічого не\~перешкоджало уточнити,\~які дії\~будуть вчинятися.\~Довіреність від\~06\~квітня 2021\~року була\~викладена саме\~так,\~як вона\~мала бути\~виконана.\~Станом на\~час посвідчення\~першої довіреності,\~згідно з\~роз`ясненнями Міністерства\~юстиції,\~неможливо відчужити\~за договором\~купівлі-продажу\~житловий будинок\~або його\~частину,\~якщо земельна\~ділянка не\~перебуває у\~власності або\~у користуванні. На момент посвідчення довіреності 26 січня 2021 року розмір і кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, були істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти. Тому при вчинені нотаріальних дій 06 квітня 2021 року, оскільки земельна ділянка не була сформована та їй не був присвоєний кадастровий номер, не було доцільно вказувати повноваження щодо земельної ділянки. Тим більше у позивача був намір продати житловий будинок. Об`єкт нерухомості та земельна ділянка були єдиним, цілісним об`єктом і відчужити частину житлового будинку без земельної ділянки було неможливо. На додаткові запитання, відповідач [PERSON] пояснила, що [PERSON] за вчиненням нотаріальної дії до неї звернувся вперше. Питання вчинення нотаріальної дії ініціював [PERSON] особисто. Позивач весь час поводився спокійно, перебував у нормальному стані. [PERSON] досить часто звертався до неї як клієнт (за отриманням консультації, здійсненням нотаріальних дій тощо). Під час спілкування з позивачем, отримання від нього відповідей на запитання, у неї не виникло жодних сумнівів щодо його дієздатності. Вік не передбачає недієздатність особи. У неї немає інформації щодо спірності об`єкту правочину. Заповіт був виготовлений та посвідчений на прохання позивача. [PERSON] особисто вголос прочитав заповіт, скільки це зайняло часу, не пам`ятає. Під час посвідчення договору купівлі-продажу [PERSON] був особисто присутній. Нотаріальні послуги оплачувались сторонами договору у рівних частках, про що безпосередньо зазначено в самому договорі. [PERSON] не був присутнім при укладені та посвідчені договору дарування, від його імені діяв на підставі довіреності [PERSON] . Вона не отримувала винагороду за вчинення нотаріальних дій, вона отримала оплату за вчинення нотаріальних дій. Будь-яких законодавчих обмежень щодо одночасного посвідчення довіреності та заповіту немає. 8.7. Свідок [PERSON] , будучи допитаним за клопотанням позивача, пояснив, що він є судовим експертом з будівельно-технічних та будівельно-оціночних питань. [PERSON] звертався до нього приблизно у квітні 2020 року з питання виділення квартири в багатоквартирному двоповерховому житловому будинку в окремий об`єкт нерухомості. Також до нього особисто звертався [PERSON] з питання технічної можливості виділення в окремий об`єкт нерухомості житлового будинку. Чи стосуються ці звернення одного й того ж самого об`єкта, не пам`ятає. Чи надавав позивач документацію не земельну ділянку, також не пам`ятає. Він на місце не виїжджав, оскільки не було офіційного звернення. 8.8. Свідок [PERSON] , будучи допитаною за клопотанням позивача, пояснила, що у квітні 2021 року на прохання [PERSON] , вона була свідком у спорі, який відбувся в офісі на [ADDRESS] . Були присутні [PERSON] , адвокат Станєв М.І., молода жінка (як пізніше з`ясувалося, близька адвокатові людина), [PERSON] та ще дві людини. Дочка позивача приймала участь у зустрічі в режимі відеозв`язку. Вона мала засвідчити, що зустріч між сторонами відбулася. Розмова була довгою та емоційною. В її присутності [PERSON] запропонували підписати документ, який був роздрукований. Після довгого вивчення вказаного документу, позивач почав ставити запитання та відмовився його підписувати. Після цього почався спір. Під час цієї зустрічі жодних документів підписано не було. Оскільки вона поспішала, вона відразу пішла по своїх справах. Які питання обговорювалися учасниками зустрічі, їй не пояснювали та вона не з`ясовувала. Вона зрозуміла, що адвокат не виконав покладені на нього [PERSON] зобов`язання. Відеозйомку вона не здійснювала, здійснювала лише аудіозапис. Надати вказаний запис для прослуховування вона не може, оскільки видалила його. Чи йшла мова про знищення розписок, не пам`ятає, але мова про розписки була. 8.9. Свідок [PERSON] , будучи допитаною за клопотанням позивача, пояснила, що 26 січня 2021 року вона приїхала з Києва на день народження батька в м.Ізмаїл. Батько повідомив їй, що звертався до адвоката з питання приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] . Також він розповів їй, що [PERSON] зацікавився його будинком та дав йому завдаток за нього. Відповідач хотів відразу віддати йому всю суму, але батько відмовився. Коли вона приїхала до адвоката в офіс, у неї склалася велика довіра до нього. Він запропонував 12\~500 доларів США за належну батькові частину житлового будинку. На майбутнє він мав зайнятися приватизацію земельної ділянки. В цей же день вони отримали від [PERSON] ще 12\~000 доларів США та написали розписку, що вартість житлового будинку не буде збільшуватися. Після цього, вони поїхали до нотаріуса з метою посвідчення довіреності, якою від імені її батька уповноважити [PERSON] на виконання робіт з приватизації земельної ділянки. В приймальні нотаріуса батькові дали проєкт довіреності, батько в її присутності уважно прочитав вказаний проєкт. Вона не читала, оскільки у неї не було сумнівів, що батько все вичитає. Потім вони зайшли до кабінету нотаріуса, де остання запитала, чи все вірно викладено. Вони відповіли ствердно, після чого [PERSON] віддав дівчині проєкт документу на друк та вони пішли. Через деякий час вони повернулися та батько підписав оригінал довіреності, не перечитуючи його. Нотаріус вже нічого не запитувала, була повна довіра. Після того, як всі документи були підписані, батько віддав їх [PERSON] , який підвіз їх додому. Далі вони стали чекати на виконання робіт з приватизації. Приблизно через 1,5-2 місяці [PERSON] почав писати їй у Viber та телефонувати, розповідаючи, що не має можливості придбати належну батькові частину житлового будинку, батько не хоче надавати довіреність на право дарування її інший особі, грошові кошти забрали, ви поклали їх собі до сумки тощо. Далі переписка стала жорсткішою, [PERSON] по 6 годин звинувачував її у привласнені грошових коштів. У зв`язку із цим, вона не могла ані їсти, ані спати, ані працювати. Вона зрозуміла, що вони нічого не зможуть реально довести, стала хвилюватися за похилого батька, почався головний біль. Вона зателефонувала батькові та сказала йому, що нехай [PERSON] все забирає та залишить їх у спокій. Батько неодноразово просив відповідача не турбувати її, оскільки вона не має до їх домовленостей ніякого відношення, проте останній не вгамовувався. Після тривалих знущань, батько погодився подарувати належне йому нерухоме майно сторонній особі. На додаткові\~запитання свідок\~ [PERSON] \~пояснила,\~що [PERSON] \~між іншим\~говорив батькові,\~що може\~подарувати житловий\~будинок братові,\~проте в\~довіреності він\~не звернув\~увагу на\~таке повноваження. Через день або на наступний день після укладення договору дарування на ім`я [PERSON] , їй зателефонував [PERSON] та почав вимагати грошові кошти, які він передав під розписку батькові. Він повідомив, що відеозаписом зафіксований момент передачі грошових коштів і що в їх діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України. Також він сказав, що буде скаржитися до університету, в якому вона працює. Після цього, вона підтримувала будь-які угоди, спрямовані на мирне врегулювання спору. У квітні 2021 року приблизно об 11-12 годині вона приймала участь по Viber у зустрічі, яка відбулася між відповідачами та батьком. З їхнього боку в якості свідка була присутня [PERSON] . [PERSON] вимагав від батька підписати угоду, проте, він детально ознайомившись з нею, категорично відмовився. З боку дружини [PERSON] чинився тиск. [PERSON] не хотів знищувати розписки про передачу ним грошових коштів. Також, [PERSON] почав звинувачувати їх, що батько оформив на його ім`я заповіт. Після цієї зустрічі, на якій не вдалося дійти згоди, їм зателефонувала дружина [PERSON] та запропонувала подарувати належне їм нерухоме майно назад. Вона погодилася, але батько був проти, пояснивши, що усі взаємовідносини з ними буде вирішувати лише у судовому порядку. На наступний день батько скасував заповіт. В подальшому вона перестала відповідати на телефонні дзвінки [PERSON] та читати надіслані ним СМС-повідомлення. Також, коли батько лежав у лікарні, їй почали надходити смс-повідомлення, в яких повідомлялося про готування нападу на них, із зазначенням її фактичної адреси. Вказана особа запропонувала за 6\~000 гривень припинити погрози на їхню адресу та попередила, що якщо вона протягом 1-2 годин не передасть вказану суму грошей, він викине мобільний телефон. За цим фактом у лютому 2022 року, за тиждень до війни, вона звернулася до поліції. На наступний день невідома особа їй знову зателефонувала. Проте грошових коштів вона нікому не передавала. Коли почався конфлікт, [PERSON] сам запропонував батькові доплатити ще 1\~000 доларів США. Батько сприймав вказану грошові кошти як завдаток за земельну ділянку. Батько озвучував [PERSON] суму в розміри 18-20 тисяч, які йому пропонували за житловий будинок та земельну ділянку. Вона була присутньою при посвідчені довіреності, нотаріус права та обов`язки, а також наслідки вчинення правочину не роз`яснювала, правоздатність не встановлювала. Вона лише запитала, чи все вірно викладено та чи можна друкувати. Папа ніякі документи в кабінеті нотаріуса не читав. Мова про заповіт взагалі не йшла. Про наявність заповіту вони дізналися на зустрічі у квітні 2021 року. В момент передачі грошових коштів [PERSON] не пропонував укласти попередній договір купівлі-продажу. Коли батько підписував довіреність, вона знаходилася за півметра від нього, але вона не дивилася. На підписання оригінального бланку довіреності батько витратив не більше 1-1,5 хвилин, оскільки в її зміст не вчитувався. Скільки документів батько підписував, вона не бачила. Він піднімав один документ за одним та підписував їх. Вона бачила, що батько підписав не один документ. Вона вирішила, що батько підписує декілька екземплярів довіреності. Вона не може пояснити, яким чином окрім підписів, батько робив написи на декількох документах, в тому числі на заповіті, оскільки не вникала в це. По [ADDRESS] у батька квартира у двоповерхневому будинку, на [ADDRESS] одноповерхневому. Погрози [PERSON] виражались в тому, що він називав їх кримінальним злочинним угрупуванням, погрожував звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення та зі скаргою на неї до керівництва університету, в якому вона працює. Батькові [PERSON] не погрожував. Вона проти, щоб [PERSON] надав відеозапис зустрічі 26 січня 2021 року, під час якої він передав 12\~000 доларів США. Остаточна вартість належної батькові частки житлового будинку була визначена у сумі 12\~500 доларів США, вартість земельної ділянки не обговорювали, оскільки вона не була приватизована та не була відома її нормативна грошова оцінка. 8.10. Свідок [PERSON] , будучи допитаною за клопотанням позивача, пояснила, що її син [PERSON] підшукував собі житло в районі їхнього місця проживання. Дізнавшись, що [PERSON] продає частину житлового будинку, син поїхав подивився на нього. Після цього, вказаний житловий будинок подивилася вона з чоловіком. Сина влаштувало та він висловив бажання придбати його. З`ясувалося, що для оформлення правочину необхідна довіреність. У зв`язку з цим, вони звернулися до приватного нотаріуса Єфіменко М.Д. В нотаріальній конторі був присутній [PERSON] . В подальшому, 08 квітня 2021 року, на підставі вказаної довіреності було укладено договір купівлі-продажу, за яким син придбав у власність 3/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] передав їм всю документацію на вказаний об`єкт нерухомого майна, залишивши собі лише ключі та будинкову книгу, оскільки мав знятися з реєстраційного обліку. Через деякий час позивач почав вимагати більшу суму грошових коштів за вказане майно. З метою мирного врегулювання спору, 15-16 квітня 2021 року, вони вирішили всі разом зібратися у [PERSON] в офісі. Були присутніми вона, [PERSON] , його дружина, її син [PERSON] , [PERSON] та його дочка на відеозв`язку. Проте, консенсусу досягти не вдалося, оскільки [PERSON] вимагав більше грошей. На додаткові запитання свідок [PERSON] пояснила, що син не був тісно знайомий зі [PERSON] ; знали його як професійного адвоката, оскільки раніше зверталися за правовою допомогою. У [PERSON] багато схвальних відгуків в м. Ізмаїлі. Вони вважали, що продавцем був [PERSON] . Договір був укладений у виді дарування, а не купівлі-продажу, оскільки не всі співвласники вказаного житлового будинку були у країні. Вони не розуміються у юридичних тонкощах, так спільно було узгоджено. У зміст довіреності вони не вникали, оскільки довіряли нотаріусу. У місті, так само, лише хороші відгуки про неї. До нотаріуса [PERSON] вони звернулися вдруге. Укладаючи договір дарування, син передав [PERSON] грошові кошти в сумі 13\~500 доларів США. Перед придбанням спірного нерухомого майна, вона один раз оглянула його зовні, другий зсередини. Син оглядав вказаний будинок тричі. Син навіть почав наводити порядок на земельній ділянці. Спочатку син повідомив, що знайшов житловий будинок за 12\~500 доларів США. Коли почали займатися оформленням документів, син сказав, що [PERSON] хоче ще 1\~000 доларів США. Під час посвідчення довіреності від імені [PERSON] вони були присутні, але не спілкувалися з ним. Після зустрічі в офісі, позивач ключі від будинку не віддав. Коли вони прийшли до придбаного житлового будинку, калитка була відчинена. Потім прийшла жінка з дитиною, вони показали їй правовстановлюючі документи на будинок, у зв`язку з чим, вона зателефонувала [PERSON] . Коли прийшов позивач, почалася сварка, в ході якої він сказав, що вони ніхто. З того часу, вони не можуть потрапити до вказаного житлового будинку, там проживають квартиранти. Син виїхав за кордон, оскільки працює моряком за контрактом. З сином вони спілкуються телефоном. ІХ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 9.1. У судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США в якості завдатку за продаж 3/8 часток житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , на підтвердження чого склав розписку, із зазначенням, що загальна сума угоди становить 12\~500 доларів США (а.с.68 т.1). 9.2. 26 січня 2021 року [PERSON] у присутності дочки [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 12\~000 доларів США, на підтвердження чого позивач власноручно склав розписку, із зазначенням, що вказана сума є повною сумою вартості продажу 3/8 часток житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (а.с.69 т.1). 9.3. 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. посвідчена довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] , в тому числі: представляти його інтереси в усіх уповноважених установах та організаціях з питання отримання в оренду земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , з правом підпису договору оренди, а також при необхідності представляти його інтереси з питання розірвання зазначеного договору земельної ділянки; представляти його інтереси з питання оформлення права власності на земельну ділянку № [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у тому числі з правом проведення відповідної державної реєстрації, обмінного файлу, внесення в базу даних державного земельного кадастру; представляти його інтереси в державних, громадських, господарських та інших установах і організаціях тощо при вирішенні будь-яких питань, що стосуються його як власника належних йому 3/8 часток у справі спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , з правом виділу всієї належної йому частки житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна, привласнення йому окремого номеру, реконструкції та здачі в експлуатацію, з правом узгодження всіх процесуальних питань, проведення відповідної державної реєстрації; підготувати всі необхідні документи та подарувати [PERSON] або продати за ціну та на умовах, які будуть визначатися ним самостійно, виходячи з розумної доцільності у порядку, передбаченому чинним законодавством України, належні йому 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та земельну ділянку щодо нього, розташовані за адресою: [ADDRESS] , або об`єкт за знов створеною адресою із земельною ділянкою щодо нього, укласти та підписати від його імені договорі дарування, або договір купівлі-продажу та одержати грошові кошти виручені від продажу вищевказаного нерухомого майна (а.с.9-11 т.1). 9.4. Також, в цей же день, приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. посвідчений заповіт, яким [PERSON] заповів [PERSON] належні йому на праві власності 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку щодо нього під [ADDRESS] (а.с.12 т.1). 9.5. 06 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено угоду, за змістом якої: [PERSON] передає [PERSON] до раніше переданих 12\~500 доларів США додатково 1\~000 доларів США за вищевказану частину будинку; [PERSON] підписує 06 квітня 2021 року у приватного нотаріуса Єфіменко М.Д. довіреність на ім`я [PERSON] з правом відчуження 3/8 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі, з правом продажу будь-якій особі або дарування конкретній особі даної частки житлового будинку, при цьому, всі витрати з оформлення даної довіреності у нотаріуса бере на себе [PERSON] ; [PERSON] зобов`язується виписати себе (зняти з реєстрації місця проживання) за адресою: [ADDRESS] , відразу після переоформлення [PERSON] (продажу або дарування) вищевказаної частки житлового будинку на іншу особу, й після виписки із житлового будинку, зобов`язується передати [PERSON] оригінал будинкової книги за даною адресою та відповідні книжки і договори на комунальні послуги; особи (квартиранти), які проживають за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору найму, укладеного між [PERSON] та квартирантами, повинні звільнити житлове приміщення за даною адресою у строк до 1 червня 2021 року, а [PERSON] зобов`язується звільнити житлове приміщення та забрати всі свої особисті речі у строк до 05 червня 2021 року, в той же день, передати [PERSON] ключі від 3/8 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 70, 166 т.1). 9.6. В цей же день, після укладення названої угоди, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1\~000 доларів США як остаточний розрахунок за продаж частини будинку, на підтвердження чого позивач склав розписку (а.с.13 зворот, 70 зворот т.1). 9.7. Також, 06 квітня 2021 року, приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. посвідчена довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] , в тому числі підготувати всі необхідні документи та подарувати [PERSON] всю належну йому частку житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] (а.с.14, 15 т.1). 9.8. 08 квітня 2021 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. 06 квітня 2021 року, реєстровий №905, подарував [PERSON] 3/8 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. 08 квітня 2021 року, реєстровий №911 (а.с.16-20 т.1). Х. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду. 10.1. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 10.2. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 80, 81 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. 10.3. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). 10.4. Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. 10.5. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). 10.6. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 10.7. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). 10.8. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. 10.9. Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. 10.10. Частиною 1 статті 245 ЦК України унормовано, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. З огляду на викладене, довіреність це односторонній правочин, що фіксує межі повноважень представника, який, діючи на підставі довіреності, створює, змінює та припиняє права та обов`язки свого довірителя. 10.11. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 10.12. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Первісний позов 10.13. Вирішуючи первісні позовні вимоги [PERSON] про визнання довіреності від 06 квітня 2021 року та договору дарування від 08 квітня 2021 року недійсними, а також про визнання права власності, суд виходить з такого. 10.14. Згідно письмової позиції позивача, а також його пояснень, наданих у судовому засіданні, жодної помилки в його діях під час вчинення правочинів не було, у зв`язку з чим, правові підстави для застосування статті 229 ЦК України відсутні. Просив суд визнати правочини недійсними на підставі статей 230 і 232 ЦК України. 10.15.\~Частинами першою,\~другою статті\~230\~ЦК України\~передбачено,\~що якщо\~одна із\~сторін правочину\~навмисно ввела\~другу сторону\~в оману\~щодо обставин,\~які мають\~істотне значення\~(частина\~перша статті\~229\~цього Кодексу),\~такий правочин\~визнається судом\~недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. 10.16. Таким чином, тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення.\~Тобто,\~при обмані завжди наявний умисел\~з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про\~наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин.\~Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. 10.17. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману.\~Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. 10.18. Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо\~\~обставин,\~\~які впливають на вчинення правочину.\~\~На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. 10.19. Обман може виражатися: в активних діях недобросовісної сторони правочину (наприклад, повідомлення іншій стороні неправдивих відомостей про правочин, його елементи, заперечування недоліків, надання підроблених документів тощо); у пасивних діях недобросовісної сторони правочину, яка утримується від дій, які вона повинна була зробити (зокрема, умисне умовчання про обставини, що мають істотне значення, ненадання повної інформації тощо). 10.20. Варто враховувати, що обман стосовно мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи до здійснення правочину, не має істотного значення. 10.21.\~Як вбачається\~з уточненої\~позовної заяви\~від 04\~серпня 2021\~року (а.с.49,\~53\~т.1;\~пункт 1.2), правочин дарування вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника [PERSON] , діючого за довіреністю, і [PERSON] . Довіреність від 06 квітня 2021 року видана [PERSON] під психологічним і моральним тиском, під впливом шантажу і погроз на адресу останнього та його дочки [PERSON] з боку [PERSON] . В обґрунтування вказаної правової позиції позивач пояснив, що коли він відмовився від пропозиції [PERSON] змінити у довіреності особу обдаровуваного зі [PERSON] на [PERSON] , останній почав чинити психологічний тиск на його дочку [PERSON] та погрожувати їй. Налякана та стурбована дочка, яка є професором університету, стала телефонувати йому та просити піти на поступки [PERSON] : погодитися з його вимогами та підписати нову довіреність, «бо вона не може витримати, розболілася голова і вона не могла йти на роботу 2 дні. [PERSON] повірив [PERSON] ще раз. [PERSON] при таких обставинах здався і пообіцяв виконати її прохання дочки, підписати все». 06 квітня 2021 року [PERSON] підписав надану [PERSON] угоду, а також отримав від нього додатково 1\~000 доларів США, про що власноручно склав розписку. Далі, за змістом вказаних уточнень: «В той же день, 06.04.2021 р. [PERSON] підписав довіреність у нотаріуса, яку підготував [PERSON] . Перший раз в житті [PERSON] підписав документ (довіреність) проти своєї волі. Без надії, а все-таки сподівався, що [PERSON] оформить договір дарування після виконання послуги по приватизацію земельної ділянки та її оцінки…». 10.22. Аналогічні за змістом обставини викладені позивачем в уточнених позовних заявах від 17 листопада 2021 року та 19 січня 2022 року (а.с.110 (зворот), 129, 130 т.1), а саме: «Після того, як я відмовився давати другу довіреність [PERSON] почав шантажувати доньку (про це написано в позовній заяві)... Щоб захистити доньку від шантажу, я погодився підписати все, що вимагав [PERSON] ». 10.23. За змістом доповнень до відповіді на відзив [PERSON] з поясненнями (а.с.154 т.1): «Договір про дарування від 08.04.2021 року був підписаний [PERSON] по довіреності від 06.04.2021 року, яку одержав у незаконний спосіб, здійснюючи психологічний тиск, шантаж і залякування». 10.24. У судовому засіданні встановлено та сторонами не спростовувалося, що довіреність від 06 квітня 2021 року посвідчувалися приватним нотаріусом Єфіменко М.Д. на особисте звернення [PERSON] . На призначений час вона затрималася на 2-3 години, у зв`язку із чим, [PERSON] , повірений [PERSON] та обдаровуваний [PERSON] очікували на неї в офісі близько двох годин. Під час підписання довіреності позивач поводився спокійно, будь-яких заперечень не висловлював. Посвідчивши довіреність, нотаріус передала її оригінал до рук [PERSON] [PERSON] , в свою чергу, добровільно передав вказану довіреність [PERSON] . Будь-яких перешкод щодо ознайомлення зі змістом посвідченої довіреності, здійснення її копії [PERSON] не чинилося, вимоги щодо її передання не висловлювалися. У відповіді на відзив приватного нотаріуса Єфіменко М.Д. (а.с.165 (зворот) т.1), позивач зазначив, що «Так жодних зауважень і питань я не висловлював, тому що вирішив підписати довіреність, щоб таким чином захистити доньку від погроз і шантажу. А потім в судовому порядку захистити свої права і визнати договір дарування недійсним». У судовому засіданні 05 вересня 2022 року (пункт 8.1, абзац 2) [PERSON] пояснив, що зміст довіреності від 06 квітня 2021 року він не читав, так як вирішив все підписати, а потім оскаржувати у судовому порядку. Він сподівався, що [PERSON] не встигне подарувати належне йому нерухоме майно. 10.25. Зі слів [PERSON] , довіреність від 06 квітня 2021 року на наступний день або найближчим часом він не скасував, оскільки між ним та [PERSON] була домовленість, що він її не буде використовувати допоки не буде приватизована земельна ділянка (п.8.1, абзац 4). 10.26. На запитання у судовому засіданні 05 вересня 2022 року позивач пояснив (п.8.1, абзац 2), що обман з боку [PERSON] мав місце при видачі довіреності від 26 січня 2021 року і полягав в тому, що останній не повідомив йому про неможливість приватизувати ним земельну ділянку. Також, він сказав що має намір придбати нерухомість для себе, а по факту хотів подарувати братові. Крім того, ним були повідомлені неправдиві відомості, зокрема, що у будинку ніхто не проживає тощо. Також, у своїх численних усних і письмових поясненнях позивач зазначав, що [PERSON] спільно з приватним нотаріусом Єфіменко М.Д. обманним шляхом включили у зміст довіреності від 26 січня 2021 року повноваження подарувати [PERSON] належні йому 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами. Заповіт від його імені було посвідчено приватним нотаріусом на прохання [PERSON] також без його відома. 10.27. Проте, суд вважає за можливе не давати оцінку наведеним доводам, оскільки довіреність від 26 січня 2021 року та заповіт від 26 січня 2021 року не стосується предмету оскарження у даній справі. 10.28. Обман з боку приватного нотаріуса, на думку позивача, полягав також в тому, що на звернення відповідача [PERSON] щодо посвідчення договору дарування на підставі довіреності від 26 січня 2021 року, нотаріус порадила йому змінити прізвище обдаровуваного зі [PERSON] на [PERSON] .. 10.29. Надаючи оцінку наведеним позивачем доводам, суд виходить з такого. 10.30. Згідно з частиною четвертою статті 720 ЦК України договір дарування від імені дарувальника може укладати його представник. Доручення на укладення договору дарування, в якому не встановлено імені обдаровуваного, є нікчемним. 10.31. Відповідно до частини першої статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. 10.32. Стаття 4 Закону України «Про нотаріат» за №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року (надалі Закон №3425-ХІІ) визначає, що нотаріус має право давати роз`яснення з питань вчинення нотаріальних дій і консультації правового характеру. 10.33. Нотаріус зобов`язаний сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду, відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам (стаття 5 Закону №3425-ХІІ). 10.34. Відтак, доводи позивача про те, що приватний нотаріус Єфіменко М.Д. порадила [PERSON] обманним шляхом заволодіти належним йому майном, чим грубо порушила вимоги діючого законодавства, є безпідставними та нічим не підтвердженими. 10.35. Таким чином, аналіз норм чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про ведення його в оману відповідачем [PERSON] при посвідченні довіреності від 06 квітня 2021 року, не довів самого факту обману (зокрема, що відповідач повідомляв інформацію, яка не відповідає дійсності, або замовчував обставини, що мали істотне значення для укладення правочину тощо), наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману. 10.36. Приймаючи таке рішення, суд також враховує ту обставину, що під час отримання грошових коштів, укладенні угоди зі [PERSON] та посвідченні довіреності 06 квітня 2021 року спільно із позивачем [PERSON] була присутня його дочка [PERSON] , яка зі слів останнього займає посаду професора університету та якій, так само, не чинилися перешкоди в ознайомлені зі змістом оспорюваних документів. Проте, згідно з показаннями [PERSON] , наданими нею у судовому засідання в якості свідка, підписувані батьком документи вона не читала, оскільки у неї не було сумнівів, що він все вичитає (пункт 8.8, абзац 1). 10.37. Одночасно, суд звертає увагу на те, що на сьогодні питання щодо застосування поняття обману до односторонніх правочинів залишається відкритим. Так, стаття 230 ЦК України передбачає, що суб`єктом обману є друга сторона, яка може бути тільки у двосторонніх правочинах. Однак у європейській цивілістичній доктрині не міститься заборон щодо застосування конструкції ведення в оману до одностороннього правочину. Наприклад, коли інший зацікавлений суб`єкт буде застосовувати обман для настання вигідних йому наслідків при вчиненні одностороннього правочину.\~ На думку суду, вплив третіх осіб на волевиявлення особи не доцільно вважати обманом у його класичному розумінні. Таку ситуацію можна розглядати як певний умисний психологічний вплив, але не як обман. 10.38. Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 15 червня 2021 року у справі №904/5726/19 роз`яснила, що у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Таким чином,при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. 10.39.

Outcome: dismissed