Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

в червні\~2023\~року Акціонерне\~товариство «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» (далі\~АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК»)\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 25.01.2022 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу [PERSON] було надано кредит (в межах проекту «monobank») у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач [PERSON] зобов`язався щомісячно частинами (в розмірі 4 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості)) повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним: пільгова відсоткова ставка - 0,00001 % річних від розміру заборгованості; базова відсоткова ставка -\~37,2\~%\~річних від суми заборгованості, на прострочену частину кредиту нарахування здійснюється за ставкою 74,4 % річних. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач [PERSON] , незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит (прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів), внаслідок чого станом на 14.01.2023 утворилася заборгованість за кредитним договором (тілом кредиту) в розмірі 37902 грн. 49 коп. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем його проживання, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки в своїй заяві представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2022 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до якого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в межах проекту «monobank» надало відповідачу [PERSON] кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з можливістю його односторонньої зміни кредитодавцем у розмірі погодженому кредитодавцем. На підтвердження умов договору АТ «Універсал Банк» надало суду копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 25.01.2022, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містять Паспорт споживчого кредиту «картка monobank» та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Тарифи чорної картки monobank. В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. \~ \~ \~ \~При цьому суд приймає до уваги вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019. Отже, позивачем доведено на підставі наданих доказів, з урахуванням особливостей проекту «monobank», волевиявлення сторін на укладення правочину, зокрема погодження банком заявки позичальника на його укладення, обізнаності відповідача з умовами кредитування. Відповідно до ст.ст.\~611,\~612,\~623-625,\~1049,\~1050 ЦК України\~ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання, в той час, як відповідач [PERSON] порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту. Згідно наданого позивачем розрахунку, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитом у розмірі 37902 грн. 49 коп. станом на 14.01.2023. Вказана заборгованість (порядок, строки нарахування) учасниками справи не оспорена, жодною зі сторін не надано альтернативного розрахунку (ч.3 ст. 12 ЦПК України). За такого, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2\~684 грн. 00 коп.

Outcome: approved