Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

8 серпня 2023 року через електронний суд надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 3, 8 квітня 2019 року між ТОВ «Рісал» (замовник) та ФОП [PERSON] (підрядник) були укладенні договори підрядів, відповідно до умов яких ФОП [PERSON] зобов`язався здійснити поточний ремонт цеху по виготовленню харчових концентратів Д-1 та цеху по виготовленню грибів №1 Є-1 у с. Ратнів Луцького району Волинської області, а замовник прийняти роботи та оплатити їх. ФОП [PERSON] роботи виконав вчасно та якісно, а ТОВ «Рісал» оплату робіт, утворилася заборгованість у розмірі 1\~971\~134,00 грн. Разом з тим, 07.06.2023 між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких [PERSON] (новий кредитор) стає кредитором боржника ТОВ «Рісал» за договорами підрядів №24 від 3 квітня 2019 року та №31 від 8 квітня 2019 року (далі угоди) з урахуванням додаткових угод від 1 червня 2022 року, які укладені між первісним кредитором - ФОП [PERSON] та ТОВ «Рісал», в особі директора Якобчука Вячеслава Миколайовича на суму 1\~971\~134,00 гривень. 27.07.2023 на адресу відповідача була надіслана вимога про сплату заборгованості, яка залишена без відповіді та задоволення. З врахуванням викладеного, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість. Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. 31.08.2023 позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Для огляду надав оригінали документів, долучених до позовної заяви. 31.08.2023 відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Частиною 4\~статті 206 ЦПК України\~встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що 3 квітня 2019 року та 8 квітня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Рісал» (замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (підрядник) були укладенні договори підрядів №№24, 31, відповідно до умов яких ФОП [PERSON] зобов`язався здійснити поточний ремонт цеху по виготовленню харчових концентратів Д-1 та цеху по виготовленню грибів №1 Є-1 у с. Ратнів Луцького району Волинської області, а замовник прийняти роботи та оплатити їх (а.с. 10-12, 26-28). ФОП [PERSON] роботи виконав вчасно та якісно, ТОВ «Рісал» підписав акти приймання виконаних будівельних робіт без зауважень (а.с. 13-15, 29-31), однак оплату робіт в строки, визначені додатковими угодами №1 від 01.06.2022, до 01.09.2022 (а.с. 42), у розмірі 1\~971\~135 ,00 грн. не здійснив. 7 червня 2023 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких [PERSON] (новий кредитор) стає кредитором боржника ТОВ «Рісал» за договорами підрядів №24 від 3 квітня 2019 року та №31 від 8 квітня 2019 року (далі угоди) з урахуванням додаткових угод від 1 червня 2022 року, які укладені між первісним кредитором - фізичною особою-підприємцем [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «РІСАЛ», в особі директора Якобчука Вячеслава Миколайовича на суму 1\~971\~134,00 гривень (а.с. 9) Згідно з п. 2 договору про відступлення права вимоги до нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного виконання зобов`язань боржника, викладених в угодах, a боржник зобов`язується перед новим кредитором належно виконати свої зобов`язання, що викладені в угодах. У п. 5 договору сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за угодами відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 400\~000,00 грн. (далі ціна договору). На підставі платіжних доручень від 07.07.2023, 12.07.2023, 25.07.2023, 26.07.2023, 01.08.2023 [PERSON] на рахунок ФОП [PERSON] було сплачено 400\~000,00 грн. (а.с. 45-47). Боржнику було відомо про укладення договору про відступлення права вимоги, що засвідчується його підписом на останньому (а.с. 9). 27.07.2023 [PERSON] було надано під розписку боржнику вимогу про сплату заборгованості у розмірі 1\~971\~134,00 гривень до 05.08.2023 (а.с. 43-44). На даний час вимога боржником залишена без відповіді та виконання, що стало причиною звернення до суду із вказаним позовом. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору. Предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 7 червня 2023 року. Слід зазначити, що договір про відступлення права вимоги за своєю правовою природою є договором, який для третьої сторони (вимога до якої відступається) є лише підставою для заміни сторони (кредитора) у відповідному зобов`язанні, відповідний договір відступлення не є самостійною підставою виникнення чи зміни будь-яких зобов`язань для третьої особи, які мають визначатись на підставі первісного (основного) договору, на підставі якого виникли зобов`язання . Отже, до предмету доказування у даній справі входить вирішення питань наявності у відповідача заборгованості, розміру такої заборгованості, підстав для стягнення вказаної заборгованості та факту переходу прав вимоги від старого кредитора до нового. Таким чином, заявляючи вимогу на підставі договору про відступлення права вимоги, відповідний договір лише є підтвердженням переходу до позивача права вимоги, при цьому в обґрунтування такого права має бути досліджені первісні договори, які породжують відповідне зобов`язання. Частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні унормовані статтею 512 ЦК України, в силу якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно вимог частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Тобто, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора. За вказаних обставин, уклавши договір про відступлення права вимоги від 07.06.2023 [PERSON] отримав право вимоги до відповідача за договорами підрядів №24 3 квітня 2019 року та №31 8 квітня 2019 року та додатковими угодами від 01 червня 2022 року первісного кредитора, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Рісал", в свою чергу, є боржником за зобов`язанням, що виникли за фактом виконання робіт ФОП [PERSON] , але вже перед новим кредитором. Згідно із ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Приписами ч.1 ст.853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Частина 4 ст.882 ЦК України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. З матеріалів справи вбачається, що акти приймання виконаних будівельних робіт за липень 2019 року та (а.с. 13-15, 29-31) підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками, що свідчить про прийняття робіт відповідачем. Додатковими угодами №1 від 01.06.2022 до договорів підряду встановлено, що повний розрахунок за виконані роботи повинен бути проведений замовником до 01.09.2022 (а.с. 42). У вимозі від 27.07.2023 [PERSON] боржнику надавався термін для сплати заборгованості до 05.08.2023 (а.с. 43-44). Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на день звернення з позовом до суду та на день вирішення спору має місце заборгованість боржника перед новим кредитором в сумі 1\~971\~135,00 грн. Доказів сплати заборгованості відповідач не надав. Суд зауважує, що згідно із статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 07.06.2023 або ж його розірвання. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не було виконано належним чином зобов`язання перед позивачем по сплаті заборгованості, чим порушено норми чинного законодавства.

Outcome: approved