Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення. В позові посилається на те, що вона з 19 вересня 1959 року по 25 грудня 1998 року працювала в Чернівецькому учбово - виробничому підприємстві УТОГ. Рішенням виконкому Чернівецької міської Ради депутатів трудящих м.Чернівці від 08 травня 1970 року було затверджено план розподілу жилого будинку [ADDRESS] ) та передано їй трьохкімнатну квартиру в гуртожитку, що знаходиться по зазначеній адресі. З часу передачі вказаної квартири, в ній проживала вона разом із своїми членами сім`ї. 07.10.2008 року у її службовій квартирі було зареєстровано [PERSON] її онуку, яка у вказаній квартирі проживала до 2011 року і з цього часу не проживала у спірній квартирі. У 2013 році [PERSON] та [PERSON] почали проживати, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від цього шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яку за проханням відповідачки було також зареєстровано в квартирі номер [ADDRESS] . Оскільки онука із своєю дочкою не проживала у службовій квартирі та не бажали знятися добровільно із реєстраційного обліку, вона звернулася до Садгірського районного суду м.Чернівці із позовом про визнання осіб таким, що втратили право на користування житловим приміщенням. Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 08.07.2021 року позов частково задоволено та визнано [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою номер [ADDRESS] , шляхом зняття їх з реєстрації в зазначеному помешканні. На сьогоднішній день в квартирі проживає позивачка разом із своєю онукою [PERSON] та її сином [PERSON] . Всі комунальні платежі за електроенергію, за використання природного газу, водопостачання, вивіз сміття та утрим Відповідачка разом із своєю донькою [PERSON] з моменту її народження жодного дня не проживали у її помешканні, і ця обставина підтверджується відповідними заявами, засвідченим приватним нотаріусом Макеєвою Н.В. Звертає увагу суду на те, що вказана особа має постійне місце проживання в [ADDRESS] , де проживає разом із матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] , якому і належить будинок в якому проживають. З огляду на те, що у квартирі зареєстрована її правнучка, в якій вона не проживала жодного дня з моменту народження і в добровільному порядку [PERSON] не бажає зняти [PERSON] з місця реєстрації в її помешканні, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою номер [ADDRESS] , шляхом зняття її з реєстрації в зазначеному помешканні. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак представник [PERSON] спрямував до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити її позовні вимоги. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] у судове засідання не з`явилися, одна належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини не явки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Довідкою Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» № від 07.02.2023 року встановлено, що [PERSON] з 16 вересня 1959 року по 25 грудня 1998 року працювала на Чернівецькому учбово - виробничому підприємстві УТОГ (а.с.9). Довідкою Департаменту надання адміністративних послуг від 01.02.2023 року про склад осіб встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Довідкою Комунального закладу «Заставнівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» від 10 квітня 2023 року підтверджується, що [PERSON] , 21.06.2015 року навчається у навчальному закладі та адреса проживання учениці вказана на 01.09.2022 року [ADDRESS] (а.с.14). Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 08.07.2021 року [PERSON] визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] (а.с.15-16). Заявам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які посвідчені приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Макеєвою Н.В., встановлено, що [PERSON] , [INFO] з дня свого народження не проживає у квартирі під номером [ADDRESS] (а.с.11,12). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Норма ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1, 2,3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] з дня народження проживає із батьками за адресою [ADDRESS] , що підтверджується показами свідками та довідками із навчального закладу, а тому її слід визнати такою, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved