Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вони із відповідачем має мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З травня 2022 року діти проживають разом із нею, та перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. У зв`язку із чим просила стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей по 12000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття з червня 2022 року. Ухвалою судді від 27.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження призначено судовий розгляд. 02.08.2023 року представником відповідача подано до суду відзив, в якому останній щодо позовних вимог заперечив частково, зазначив, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти у такому розмірі, оскільки наразі не працює, можу сплачувати аліменти по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у позові просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення врахувати відзив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Як зазначає позивачка, діти проживаю разом із нею та перебувають на її утриманні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1ст. 184 СК України суд за заявою одержувача та за наявними матеріалами визначає стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Так як батько дітей, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги в повному обсязі на утримання дітей, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття, на користь позивачки. При визначенні розміру аліментів суд враховує документи, надані до відзиву, які підтверджують, що відповідач не має офіційного заробітку, перебуває на обліку як безробітний в державі Румунії. Щодо початку строку стягнення аліментів із червня 2022 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. При цьому, до позовної заяви позивачкою не додано жодного обґрунтування чи доказу ухилення відповідача від сплати аліментів за минулий час, чи вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача. У зв`язку із чим, суду приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час, і присуджує їх стягнення з дня пред`явлення позову до суду - 24 липня 2023 року. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial