Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

13 червня 2023 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факт належності правовстановлюючого документу, що необхідно заявнику для подачі документів до органу ГУ Пенсійного фонду України місті Києва для призначення пенсії. Заява обґрунтована тим, що при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві заявнику відмовлено у призначені пенсії, оскільки дані про особу у трудовій книжці та військовому квитку не відповідають фактичним даним заявника, а саме: на титульній сторінці трудової книжки [NUMBER] в даті народження записано лише рік народження, а на сторінці 41 дата народження не відповідає паспортним даним; у військовому квитку дата народження не відповідає паспортним даним. Таким чином, у зв`язку із помилковим записом у військовому квитку серії № [NUMBER] від 10.11.1982 року та трудовій книжці серії [NUMBER] заявнику було відмовлено у призначені пенсії та не зараховано до страхового стажу період роботи та військової служби з 10.11.1982 року по 23.10.1984 року. Заявник [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Самойлюк І.А. направила на електронну адресу суду пояснення на заяву в якому просила розгляд справи проводити за їх відсутності та у разі надання заявником до суду переконливих доказів щодо належності заявнику трудової книжки та військового квитка, Головне управління пенсійного фонду України в м.Києві не заперечуватиме проти встановлення даного юридичного факту. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи встановлені факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народжень або в паспорті. Судом встановлено, що у наданому заявником [PERSON] , [INFO] , військовому квитку серії [NUMBER] , виданого [INFO] 10 листопада 1982 року, інформацію про дату народження заявника записано: « [INFO] », в той час як у документах, що посвідчують його особу - паспорті громадянина України, дату народження вказано: « [INFO] ». З наданої заявником [PERSON] , [INFO] , трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 25 листопада 1981 року на ім`я « [PERSON] », вбачається, що на сторінці 1 в графі «Дата народження» записано: «1963», який закреслений, та поруч міститься запис: « [INFO] ». При цьому, ні лівій сторінці трудової книжки директором ТОВ «Динамік - Київ» - [PERSON] внесено запис наступного змісту: «Дата народження виправлена на підставі паспорта [NUMBER] , вид. Артемівським МВ УМВС України в Донецькій обл. 23 березня 2004 р. інд. № [NUMBER] ». Окрім того, на сторінці 41 трудової книжки заявника зазначено дату народження « [INFO] », замість правильного « [INFO] ». Як убачається зі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 01.03.1963 року Миколаївським бюро ЗАГС Артемівського району Донецької області, дата народження заявника вказана « [INFO] » (актовий запис №5) Відповідно до паспорта громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 23.03.2004 року, дата народження заявника значиться: « [INFO] ». Із заяви вбачається, що при оформленні пенсії, за результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві заявнику [PERSON] було відмовлено у зарахуванні періоду роботи згідно записів у трудовій книжці [NUMBER] , оскільки на титульній сторінці трудової книжки в даті народження записано лише рік народження, а на сторінці 41 дата народження не відповідає даним паспорта; періоду проходження військової служби, оскільки у військовому квитку дата народження також не відповідає паспортним даним. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючі документи, а саме: військовий квиток серії [NUMBER] від 10 листопада 1982 року належить - [PERSON] , [INFO] та трудова книжка серії [NUMBER] належить - [PERSON] , [INFO] . Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи,, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких підстав, суд вважає вищезазначені розбіжності не дають можливості заявнику скористатися правом на включення до загального трудового стажу періоду його роботи та періоду проходження військової служби навчання у медичному училищі, що необхідно для призначення пенсії. Відповідно до п. 1 Порядку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Положеннями ч. 1 та 2 статті 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що: до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Відповідно до змісту Листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 (п. 6 ч. 1 ст. 315 нова редакція) ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Інформацію в книгах обліку розрахунків з оплати праці неможливо будь-яким шляхом виправити чи внести зміни до них, оскільки організації, що їх видавали ліквідовані і передали документи до архіву на зберігання. Отже, дане питання іншим шляхом, а ніж в судовому порядку неможливо вирішити. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких підстав, можливо зробити висновок про те, що при здійсненні запису до трудової книжки та військового квитка відповідальними особами допущені неточності у написанні дати народження заявника, що в даний час це завдає значних проблем з оформленням пенсії за віком, та позбавить можливості управлінні пенсійного фонду України ідентифікувати особу при здійсненні розрахунку розміру пенсії на основі розмірів заробітних плат за відпрацьований період. Суд вважає, що доказами дати народження заявника є копії його документів, а саме: паспорта громадянина України, свідоцтва про народження, ідентифікаційний номер. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен: запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражено внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі. Встановлення даного факту необхідно заявнику призначення пенсії за віком. Враховуючи встановлені обставини по справі, які підтверджені належними доказами, суд вважає встановленим факт належності громадянину [PERSON] , [INFO] (РНОКПП № [NUMBER] ), військового квитка серії [NUMBER] від 10 листопада 1982 року виданий [INFO]; трудової книжки серії [NUMBER] від 25 листопада 1981 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved