Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

30.01.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 16.08.2014 між сторонами було укладено шлюб. [INFO] від вказаного шлюбу народився [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний позивач [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . 19.06.2019 Жовтневий районний суд м. Харкова у справі №639/1871/19 виніс рішення, яким розірвав укладений між позивачем та відповідачем шлюб, а також змінив прізвище відповідача на дівоче « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 07.12.2019 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] ». З 2019 року дитина проживала разом зі своїм батьком [PERSON] . Позивач займається вихованням та утриманням дитини (купує одяг, їжу, канцелярське приладдя тощо), забезпечує сину належні умови проживання, необхідний медичний догляд, отримання освіти, а також продовжує створювати умови для його гармонійного розвитку. Після повномасштабного вторгнення рф в Україну [PERSON] та його син переїхали проживати в м. Липовець, де [PERSON] пішов навчатися у 1 клас в Липовецький ліцей №2. Більше двох років мати взагалі не приймає участі у вихованні і утриманні дитини, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Отже, таку поведінку відповідача слід вважати як ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою позбавлення її батьківських прав, а також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки від її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 30.01.2023 до досягнення дитиною повноліття. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 30.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Липовецьку міську раду як Орган опіки і піклування, та зобов`язано третю особу надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала, однак 03.07.2023 на адресу суду надійшла заява від відповідача про визнання позову, яка нотаріально завірена приватним нотаріусом Мельник М.В. від 16.02.2023. У даній заяві відповідач просила суд розгляд справи проводити без її участі. Правові наслідки позбавлення батьківських прав їй роз`яснені нотаріусом. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Щавінський К.С. не з`явилися, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи за довіреністю - Іванюк В.М. в судове засідання не з`явилась, утім надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов повністю. Також, на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що з урахуванням визнання позову відповідачем, за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, що позивач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2), а матір`ю є [PERSON] . З відповідачем [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2014 (а.с. 5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.01.2019 (справа №639/1871/19) шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 3), а також відповідач змінила своє прізвище на дівоче « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 07.12.2019 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5 на звороті). З 2019 року дитина проживала разом з своїм батьком [PERSON] . Позивач займається вихованням та утриманням дитини (купує одяг, їжу, канцелярське приладдя тощо), забезпечує сину належні умови проживання, необхідний медичний догляд, отримання освіти, а також продовжує створювати умови для його гармонійного розвитку. Після повномасштабного вторгнення рф в Україну, [PERSON] та його син переїхали проживати в м. Липовець. З довідки від 01.04.2022 (а.с. 8) слідує, що позивач [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Відповідно до довідки навчального закладу від 27.09.2022 за №170 (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається у 1-А класі Липовецького ліцею №2. Згідно акту обстеження умов проживання від 29.09.2021 (а.с. 7) слідує, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, дитина має окреме місце для спання, навчання та зберігання речей. В сім`ї наявний певний запас продуктів харчування. Зі слів батька [PERSON] , мати дитини [PERSON] проживає в іншому офіційному шлюбі з 2019 року в м. Біла Церква. Дитина забезпечена канцелярським приладдям, одягом відповідно до потреб. Батько [PERSON] працює онлайн в ОО «Компанія новий час» м. Київ. Він забезпечує потреби дитини. Мати участі у вихованні дитини не приймає. Взяти дитину на проживання до себе відмовилась. Дитина проживає з батьком в м. Липовець з середини липня 2019 року. Під час проживання в м.Харків, та евакуації в м. Полтаву, дитина проживала з батьком, а мати евакуювалась окремо. Згідно з Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Липовецької міської ради №200 від 16.08.2023 визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Такі фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків Судом, з огляду на подані стороною позивача докази у цьому судовому процесі встановлено, що відповідач не забезпечує свою дитину - [PERSON] , [INFO] матеріально й не піклується про навчання, психологічний і фізичний розвиток, обов`язки по вихованню дитини та його матеріальному утриманню повністю виконує лише батько. Суд приймає до уваги Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно [PERSON] , [INFO] , де зазначено, що батько сам займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує належні умови проживання. Мати щодо позбавлення її батьківських прав стосовно сина [PERSON] не заперечує, що засвідчила письмово в заяві, посвідчній нотаріально. Суд, оцінюючи надані стороною позивача докази вважає їх належними та достатніми, оскільки вони підтверджують існування обставин на які посилається позивач і не оспорюються відповідачем, а у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про доведеність обставин, які входять до предмета доказування щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини. Інших доказів на противагу зазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового процесу не встановлено. Крім того, відповідач не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, про що надала заяву відповідного змісту, яка посвідчена нотаріально. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, згідно з приписами ч.ч. 2-3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд враховує, що приписами ст. 183 СК України унормовано визначення судом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, згідно ч. 5 ст. 183 СК України законодавцем визначено можливість для того із батьків, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд, аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком (позивачем по справі), має право на отримання аліментів від своєї біологічної матері навіть після позбавлення її батьківських прав, а тому дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від усіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів забезпечить отримання коштів на утримання дитини в розмірі, що є не менше мінімального гарантований державою для дитини відповідного віку та забезпечить їй належне утримання й гармонійний розвиток. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору керується Главою 8 ЦПК України, а тому вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 1073,60 грн, сплаченого ним при подачі позову про позбавлення батьківських прав, а також, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved