Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

12 липня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01.03.2019 між сторонами зареєстровано шлюб. В період шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають біля матері, знаходяться на її утриманні. В даний час сторони припинили спільне проживання, проживають окремо. Причиною цьому є неправильна поведінка відповідача. Сім`я фактично розпалась, створились неможливі умови для спільного проживання, постійні сварки та скандали зруйнували почуття, і на думку позивача, сім`я існує тільки формально. Позивач зазначає, що в неї з відповідачем абсолютно різні погляди на життя та спільне проживання. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим та недоцільним. Вважає, що сторони пройшли шлях розриву і примирення, але це не дало ніяких результатів та змін у відношеннях, а тому вважає, що примирення не можливе. Спору про майно у сторін немає. Після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися набутим у шлюбі прізвищем [PERSON] . З огляду на викладене, позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Ухвалою суду від 25 липня 2023 року справу прийнято до розгляду суддею, відкрито провадження та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. 01 березня 2019 року Новоободівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що виконкомом видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис №03. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 3). [INFO] в с. Нова Ободівка народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). [INFO] в м. Ладижин народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 статті 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати не вживаючи заходів для примирення. Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на небажання позивача змінювати прізвище на дошлюбне, суд вважає за можливе залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, суд дійшов висновку, що судові витрати у розмірі 1073,60 грн. зі сплати судового збору та 2300,00 грн. витрат за надання правової допомоги підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved