Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

07 червня 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 104-105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 27 січня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 03. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 27 січня 1996 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 03. Від шлюбу у неї з відповідачем народилися дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми та проживають окремо. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою до суду про розлучення стало те, що в силу психологічної несумісності їх з відповідачем характером у них так і не склалися нормальні сімейні стосунки. На час реєстрації шлюбу вона була впевнена, що вони зуміють збудувати дружню та міцну родину, проте, як виявилося з часом у них з чоловіком зовсім різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. За час шлюбу вона з відповідачем так і не знайшли спільної мови та взаємного порозуміння. З часом між ними зникло почуття любові, поваги один до одного. Все це в цілому призвело до того, що вже більше десяти років як подружні стосунки між нею та відповідачем припинилися. З цього часу вони з відповідачем спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Фактично їх з відповідачем сім`я розпалася, тому, в подальшому, сугубо формальному збереженні шлюбу, вона не бачить сенсу. Ухвалою судді від 23 червня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 серпня 2023 року. Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 29 серпня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, в матеріалах справи знаходиться заява позивача, в якій вона просила судовий розгляд цивільної справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суд не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 29 серпня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 27 травня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 27 січня 1996 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сосницького районного управління юстиції, про що 27 січня 1996 року складено відповідний актовий запис № 03. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народився діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати позивач, які є повнолітніми, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб № 319 від 29.05.2023 [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , кімнати Б,В. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що в силу психологічної несумісності їх з відповідачем характерів у позивача та відповідача так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Як виявилося з часом у них різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. За час шлюбу сторони так і не знайшли спільної мови та взаємного порозуміння. З часом між ними зникло почуття любові, поваги один до одного. Все це в цілому призвело до того, що вже більше десяти років як подружні стосунки між позивачем та відповідачем припинилися. З цього часу вони не ведуть спільне господарство, спільного бюджету не мають. 01 червня 2023 року позивачем [PERSON] було направлено відповідачу [PERSON] пропозицію розірвати шлюб за обопільною згодою через державний орган РАГСу шляхом подання спільної заяви, яка залишилася невиконаною. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України,\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Спірних питань по розподілу сумісно нажитого майна між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved