Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що з 25 жовтня 2008 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2023 року. Шлюбні відносини між ними (сторонами) фактично були припинені з жовтня 2018 року, з цього часу вони спільно не проживали та не підтримували жодних відносин. 12 липня 2023 року відповідач повідомила його (позивача) про те, що [INFO] вона народила сина, батьком якого у свідоцтві про народження було записано його (позивача) на підставі ч. 2 ст. 122 СК України. Він (позивач) не являється біологічним батьком дитини. [PERSON] просив суд ухвалити рішення, яким виключити з актового запису № 259 від 12 липня 2023 року, складеного Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, запис про нього, як батька [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі. У судове засідання відповідач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнала позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що з 25 жовтня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2023 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12-13). У період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого вказано позивача. Реєстрацію народження дитини було здійснено 12 липня 2023 року, актовий запис № 578. Сімейне законодавство України встановлює презумпцію батьківства, а саме: батьком дитини вважається визначена законом особа, зокрема, чоловік матері дитини, з яким вона перебуває у шлюбі. Презумпція батьківства може бути спростована за позовом заінтересованої особи. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України). Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (частина п`ята статті 136 СК України). Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 201/6130/19, предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком дитини. Сторона, яка оспорює батьківство, має надати всі необхідні докази, оскільки тягар доказування лежить саме на цій особі. Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає доведеними той факт, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , а також необізнаність позивача в момент реєстрації дитини, що він не є її біологічним батьком, а тому приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1 073,60 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 3). Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved