Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

В позові йдеться про те, що 29 липня 2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народились двоє дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він та відповідачка прожили у спільному шлюбі більше шістнадцяти років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини: Нажаль останній час вони не можуть як сім`я проживати разом виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. З березня 2023 року він та відповідачка не проживають як подружжя. Відповідачка проживає в іншому місці, в будинку своїх батьків. Причиною вказаного є те, що у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. З підстав наведених вище, збереження їхньої сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим. Дочки постійно проживають з позивачем в [ADDRESS] , а відповідачка проживає окремо [ADDRESS] , в своїх батьків, що й може підтвердити сама відповідачка в судовому засіданні. Спорів щодо визначення місця проживання дітей після розлучення сторін немає, діти продовжать проживати з позивачем. Зважаючи на зазначені обставини, позивач просить розірвати шлюб між ними. Одночасно, просив суд залишити і надалі неповнолітніх дітей проживати з ним. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив такі задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідачка, також в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, також відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України не заперечила проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 29 липня 2006 року Солянською сільською радою Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 6. Дана обставина стверджується виданим свідоцтвом про шлюб від 29.07.2006 р. серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народились доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 29 січня 2008 року серії [NUMBER] , від 27 листопада 2012 року серії [NUMBER] , які є неповнолітніми. З довідки Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Солянського старостинського округу від 23 червня 2023 року «1/91, вбачається що [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , дійсно постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , й з ним проживають його двоє дітей: малолітня [PERSON] , [INFO] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] - які знаходяться на його утриманні. З акту про встановлення факту проживання депутата Костринської сільської ради та сусідів-свідків, від 23 червня 2023 року вбачається, що [PERSON] , фактично проживає в [ADDRESS] . З долученої письмової думки дітей щодо їх місця проживання після розлучення батьків, від 01 липня 2023 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в присутності своїх батьків: батька [PERSON] , [INFO] ; матері [PERSON] , [INFO] , висловили свою думку з приводу розлучення їхніх батьків, з подальшим їх залишенням, проживати з батьком [PERSON] , на його самостійному вихованні. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти залишення дітей після розірвання шлюбу разом з позивачем. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дітей слід залишити із позивачем, з яким вони на даний час фактично проживають. Таким чином, суд вважає, що звернення позивача з такою вимогою одночасно з позовом про розірвання шлюбу не суперечить законодавству, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved