Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовна заява мотивована тим, що сторони 25.09.2019 року зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2580. Від даного шлюбу у сторін народились двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачем. Позивач зазначає, що нею подано до суду заяву про видачу судового наказу, справа №127/18101/23, про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також позов про розірвання шлюбу. Молодшій донці сторін - [PERSON] , [INFO] , ще не виповнилось три роки. Відповідач є працездатною особою працездатного віку. Як відомо позивачу, відповідач регулярно отримує значний дохід, хоч працює неофіційно, при цьому інших утриманців не має, тобто, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку. У зв`язку з вищенаведеним, позивач звернулася до суду із даним позовом та просила стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), починаючи з дня подання даної заяви до суду та до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] , а також понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 04.07.2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб і надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем 13.07.2023 року до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти заявлених позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. 18.07.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача відхиляє заперечення відповідача проти заявлених позовних вимог та просить задовільнити заявлені вимоги в повному обсязі. 24.07.2023 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В подальшому, 02.08.2023 року на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 1 000 грн. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 25.09.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №2580. Від шлюбу у сторін народились двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.01.2020 року та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.06.2022 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 55475, 55462 від 14.11.2022 року діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Нормами статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до статті 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дітей та дружини, доказів щодо цих обставин відповідачем не надано та матеріали справи не містять, а тому слід дійти висновку, що відповідне право позивача є порушене та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дружини. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, визначені ст. 182 СК України. Визначаючись щодо розміру стягнення аліментів на дружину, суд враховує те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано), а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дружини, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має, а також визнання відповідачем позову, суд вважає справедливим стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, і до досягнення донькою трьох років. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 79, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 29.06.2023 року. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Що ж стосується заявлених вимог в частині стягнення із відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. за вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, від сплати яких при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial