Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] , від імені якого діє представник-адвокат Сідорова І.А., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в якому просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 31985 гривень, моральну шкоду в сумі 5 000 гривень та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Позов мотивовано тим, що 28 жовтня 2022 року близько 14 години відповідач [PERSON] , який перебував у будинку в с. Старий Олексинець Кременецького району Тернопільської області, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, умисно, таємно викрав із його рюкзака, який знаходився в одній із кімнат будинку, належні йому 3500 польських злотих та 5000 гривень, після чого покинув місце скоєння злочину. 01 лютого 2023 року Кременецьким районним судом Тернопільської області ухвалено вирок у справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яким суд визнав його винним та призначив покарання. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачу була спричинена матеріальна шкода у розмірі 31 985 гривень, яку відповідач не відшкодував. Крім того, відповідачем також спричинена йому моральна шкода, яка полягала в душевних стражданнях, що він пережив, пов`язаних з негативними змінами у житті, емоційні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей, психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, зниження настрою, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, нераціональне витрачення життєвого часу на розшук злочинця. Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяна моральна шкода була оцінена позивачем у розмірі 5000 гривень. Оскільки відповідач в добровільному порядку відшкодувати позивачу завдані матеріальні збитки та моральну шкоду відмовляється, він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.05.2023 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своє право, передбачене ст.191 ЦПК України, не реалізував, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача адвокат Сідорова І.А. 10.08.23023 подала письмове клопотання про розгляд справи у свою відсутність, просила суд повністю задовольнити позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, належним чином був повідомлений про судове засідання. Відповідно до ч.4 до ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 01.02.2023 затверджено угоду про визнання винуватості від 01.02.2023 між прокурором Кременецької окружної прокуратури Денисюком О.А. та обвинуваченим [PERSON] . Відповідача засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язано в період іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу відповідного органу пробації, повідомляти у вищевказаний орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в відповідний орган пробації. Відповідно до вироку [PERSON] в умовах воєнного стану вчинив крадіжку майна позивача, чим спричинив потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 31985 гривень. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності. Згідно з статтей 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана майну, особистим немайновим правам, а так само і майну фізичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, і така шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи. Суд вважає встановленим, що шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, яке мало місце 28 жовтня 2022 року, завдано позивачу з вини відповідача [PERSON] . Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку суду від 01 липня 2021 року вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов не заявлявся. Вина відповідача у завданні шкоди позивачу підтверджена вироком суду, що набрав законної сили. Судом встановлено, що розмір завданої позивачу шкоди становить 31985 гривень. Позивач пред`явив вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно нього злочину. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки внаслідок вчинення злочину, а саме: викрадення належного йому майна, він зазнав душевних страждань, переніс емоційний стрес. Протиправні дії відповідача призвели до зміни нормального ритму життя позивача. Визначаючи розмір відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, фінансове становище, суб`єктивне відношення до вчиненого відповідача, а також вищевказані обставини, досліджені судом, вважає розмір відшкодування у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень таким, що відповідає перенесеним позивачем моральним стражданням. Рішення щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги позивач надав: договір №19 про надання правової допомоги від 10 лютого 2023 року, ордер на надання правничої допомоги, додаткову угоду №1 від 10.02.2023, якою визначено розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги у розмірі 5000 гривень. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного Суду (у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18). Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Разом з цим, відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідач не подав. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Також, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved