Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь ненараховану та невиплачену заробітну плату за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2023 року в розмірі 210 092 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, де працює на посаді молодшої медичної сестри. Проте, починаючи з серпня 2017 року працівникам не нараховується та не виплачується, що унеможливлює отримати довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. 13 липня 2023 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Крім цього, вказаною ухвалою суду частково задоволено клопотання позивача, витребувано у голови комісії з припинення Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова Нестора Р.А. докази, які б свідчили про продовження або припинення трудових відносин позивача з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частинами 1, 7 статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року у справі № 462/427/18 за позовом [PERSON] до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати ухвалено: позов - задовольнити; стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] 16000 грн. заборгованості по заробітній платі за період з серпня по грудень 2017 року /а.с.18/. За наслідками розгляду вказаної справи, рішенням від 05 квітня 2018 року суд встановив юридичний факт того, що [PERSON] з 18 липня 2016 року працює на посаді молодшої медичної сестри, а також те, що за період з серпня по грудень 2017 року у Пенсійному фонді України відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року у справі № 462/5321/18 за позовом [PERSON] до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати ухвалено: позов - задовольнити; стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з січня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 29784 грн. /а.с.16-17/. За наслідками розгляду вказаної справи, рішенням від 25 жовтня 2018 року суд встановив юридичний факт того, що 3-тя стоматологічна поліклініка м. Львова з січня 2018 року по серпень 2018 року не нарахувала та виплачувала заробітну плату [PERSON] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року у справі № 462/4034/20 за позовом [PERSON] до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати ухвалено: позов - задовольнити; стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2018 року по квітень 2020 року в розмірі 83860 грн. /а.с.14-15/. За наслідками розгляду вказаної справи, рішенням від 11 вересня 2020 року суд встановив юридичний факт того, що 3-тя стоматологічна поліклініка м. Львова з вересня 2018 року по квітень 2020 року не нарахувала та виплачувала заробітну плату [PERSON] . Крім цього з мотивувальної частини зазначеного рішення суду вбачається, що суд взявши до уваги, що відповідачем не затверджувалися штатні розписи на 2018 - 2020 роки, при розрахунку заборгованості із виплати заробітної плати виходив з розміру мінімальної заробітної плати у відповідні періоди, оскільки у будь-якому випадку оплата праці при виконанні позивачем місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. Вищевказані судові рішення у справах № 462/427/18, №462/5321/18 та № 462/4034/20 в апеляційному порядку не оскаржувалися та набрали законної сили. Відповідно до частини 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказані рішення суду має преюдиційний характер при вирішенні даного спору. Судом встановлено, що у трудовій книжці [PERSON] відсутні записи, які б свідчили, що позивач припинила перебувати у трудових відносинах з відповідачем /а.с.4-10/. З виписки Пенсійного фонду України з індивідуальних відомостей про застраховану особу вбачається, що за період з травня 2020 року по березень 2023 року відсутні індивідуальні відомості про позивача, як застраховану особу /а.с. 11-13/. Під час розгляду судом даної справи відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів які б свідчили про те, що протягом 2020 - 2023 років позивачу проводилося нарахування та виплата заробітної плати, а також, не надано доказів того, що у Комунальній 3-ій стоматологічній поліклініці м. Львова були прийняті та затверджені штатні розписи на 2020 - 2023 роки. Крім цього, матеріали справи не містять ніяких спростувань твердження позивача, що вона продовжує працювати у Комунальній 3-ій стоматологічній поліклініці м. Львова та належним чином виконує свої посадові обов`язки молодшої медичної сестри. Ухвала суду від 13 липня 2023 року про витребування у голови комісії з припинення Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова Нестора Р.А. доказів, які б свідчили про продовження або припинення трудових відносин позивача з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова не була виконана головою комісії, вказаних доказів суду не надано. Відповідно до статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата. Відповідно до статті 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. При визначенні, чи не є заробітна плата нижчою від мінімальної, до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати. Позивач подав розрахунок, відповідно до якого сума невиплаченої їй заробітної плати за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2023 року становить 210 092 грн., зазначений розрахунок проведений на підставі розмірів мінімальної заробітної плати, які встановлені у 2020-2023 роках. Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги, що відповідачем не затверджувалися штатні розписи на 2020-2023 роки, суд при розрахунку заборгованості із виплати заробітної плати виходить з розміру мінімальної заробітної плати у відповідні періоди, оскільки у будь-якому випадку оплата праці при виконанні позивачем місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 січня - 6700 гривень. Таким чином, з січня 2020 року розмір посадового окладу позивача на посаді молодшої медичної сестри становив 4723,00 грн.; з вересня 2020 року - 5000,00 грн.; з січня 2021 року - 6000,00 грн.; з грудня 2021 року - 6500,00 грн.; з жовтня 2022 року - 6700,00 грн., оскільки у будь-якому випадку оплата праці при виконанні позивачем місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01 травня 2020 року по 31 березня 2023 року є підставною та підлягає задоволенню, а відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути за вказаний період невиплаченої заробітної плати в розмірі 210 092 грн. ((4723 грн. /посадовий оклад/ х 4 місяці) + (5000,00 грн. /посадовий оклад/ х 4 місяці) + (6000,00 грн. /посадовий оклад/ х 11 місяців) + (6500,00 грн. /посадовий оклад/ х 10 місяців) + (6700,00 грн. /посадовий оклад/ х 6 місяців) = 210 092 грн.)). Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved