Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

В грудні 2022 року позивач [PERSON] , інтереси якої представлені адвокатом Кравинською Ю.В., звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ТОВ «ЮАМЕД ХЕЛСКЕА ВЕНЧЕРЗ»: 1) грошові кошти в розмірі 15 570,00 грн., сплачені згідно з квитанцією №KE5T-R4T3-H6XT-4585V від 27.12.2021 р. та чеком №1375 від 27.12.2021 р.; 2) моральну шкоду розмірі 7 000,00 грн. Одночасно просить вирішити питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 100,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮАМЕД ХЕЛСКЕА ВЕНЧЕРЗ", грошові кошти в розмірі: 15 570,00 грн., що підтверджується квитанцією № КЕ5Т-К4ТЗ-Н6ХТ-4585 від 27.12.2021 року та чеком № 1375 від 27.12.2021 року. Оплата здійснювалась в ході узгодження між Позивачем та Відповідачем надання медичних послуг, які мали бути надані Позивачці за адресою: м. Київ, вулиця Кахи Бендукідзе, 2, однак між сторонами не було погоджено обсягу, переліку, інших істотних умов будь-якого договору, а також відділення за адресою: м. Київ, вулиця Кахи Бендукідзе, 2 припинило свою роботу. На даний час Позивачка не володіє жодним документом, який би визначав конкретні умови договору/угоди, якщо такі було укладено між позивачем та ТOB «ЮАМЕД ХЕЛСКЕА ВЕНЧЕРЗ" та/або які є правовою підставою перерахування. Позивачкою грошових коштів в розмірі: 15 570,00 грн. згідно з квитанцією № КЕ5Т-К4ТЗ-Н6ХТ-4585 від 27.12.2021 року та чеком № 1375 від 27.12.2021 року. Квитанція №КЕ5Т-К4ТЗ-Н6ХТ-4585 від 27.12.2021 року, чек № 1375 від 27.12.2021 року не містять відомостей про призначення платежу. Перерахування позивачкою коштів та фактичне отримання їх ТОВ "ЮАМЕД ХЕЛСКЕА ВЕНЧЕРЗ" не можуть в розумінні ч. 1 ст.641 та ч.1 ст.642 ЦК України вважатись офертою і акцентом, оскільки документ, що підтверджує банківський переказ, не містить істотних умов будь-якого договору/угоди, а отримання коштів не є згодою такими невідомими умовами. За даних обставин вважаємо, що кошти в розмірі: 15 570,00 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят гривень 00 копійок) було перераховано позивачкою відповідачу безпідставно, якщо і існувала правова підстава перерахування коштів, то вона відпала. Провадження у справі відкрито ухвалою 12.12.2022 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником відповідача - адвокатом Сулимою К.Л поданий відзив на позовну заяву, в якій ТОВ "ЮАМЕД ХЕЛСКЕА ВЕНЧЕРЗ" вказало, що 27.12.2021 р. позивачем було підписано заяву на приєднання до Публічного договору про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 року, затвердженого наказом 28-ВД від 30.07.2021 р. , за якою позивач замовим надання послуг пакет «Річна програма для новонароджених», вартість 15 570,00 грн. та здійснила оплату. В заяві на приєднання до Публічного договору про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 р. підписаний позивачем зазначено, що «З умовами надання послуг, умовами публічного договору про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 року, розміщеного на офіційному сайті ознайомлена та повністю згодна. Окрім цього, позивачем було здійснено три підтверджуючі дії, які свідчать про укладення (приєднання) до Публічного договору про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 року найменування, обсяг, перелік, вартість та строк надання послуг було погоджено. З 24.02.2022 р. структурний підрозділ медичний центр «КІНДЕРКЛІНІК» за адресою: м. Київ, вул. Кахи Бендукідзе, 2 тимчасово призупинив роботу, проте з 24.02.2022 року позивачем за наданням послуг пакет «Річна програма для новонароджених» до відповідача за будь-якою з зазначених в Публічному договорі адрес не зверталася. Окрім цього, позивач не зазначила, які конкретно його права було порушено, в чому проявлялась протиправна поведінка відповідача та не надала жодних доказів щодо можливого «морального дискомфорту», відповідач жодним чином права позивача не порушив. Таким чином, підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача у будь-якому розмірі відсутні. Представником позивача - адвокатом Кравинською Ю.В. подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що послуги, які вона отримувала від 17.01.2022 року, та ряд інших послуг були позивачкою замовлені та оплачені окремо. Звертаючись з позовом у даній справі, Позивачка обґрунтовувала вимоги опираючись виключно на квитанцію № КЕ5Т-К4ТЗ-Н6ХТ-4585 від 27.12.2021 року на суму 15 570,00 грн., тобто заявила та підтримує позовні вимоги повернення коштів в сумі, послуги на яку надані не були. Окрім цього, позивачка була позбавлена отримання послуг за адресою: м. Київ., вул. Кахи Бендукідзе, 2. Таким чином, підлягають поверненню грошові кошти в розмірі 15 579,00 грн. Представником відповідача - адвокатом Андрейківом О.В. подані письмові заперечення, в яких зазначено, що оплата додаткових послуг зазначених в Консультаційному висновку від 17.01.2022 року, а саме: послуг вакцинації, не суперечить тому, що послуги за Публічним договором про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм /на користь пацієнта/ від 30.07.2021 року Позивачеві надавались, оскільки, відповідно до п. 2.25. Договору якщо в ході надання послуг за цим Договором, виникне необхідність у наданні додаткових медичних послуг, маніпуляцій, клініко- діагностичних досліджень за медичними показаннями, такі послуги замовляються додатково і оплачуються окремо. Таким чином, Позивачем було отримано додаткові послуги, відповідно до медичних показань. Окрім іншого, Позивачем були отримані і інші послуги відповідно до Договору, наприклад, Консультація лікаря-офтальмолога дитячого, що підтверджується копією Консультативного висновку офтальмолога дитини до року від 22.01.2023 року, копією Консультативного висновку невролога (до року) від 22.01.2023 року та інших. Отже, твердження Позивача про те, що Позивач не отримував послуги за Публічним договором про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм /на користь пацієнта/ від 30.07.2021 року не відповідають дійсності та спростовуються наданими доказами. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в заявах по суті обставинам. Представник відповідача - адвокат Андрейків О.В в судовому засідання проти вимог позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, [PERSON] було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮАМЕД ХЕЛСКЕА ВЕНЧЕРЗ", грошові кошти в розмірі 15 570,00 грн., що підтверджується квитанцією № КЕ5Т-К4ТЗ-Н6ХТ-4585 від 27.12.2021 року та чеком № 1375 від 27.12.2021 року. Позивач зазначає «Оплата здійснювалась в ході узгодження між Позивачем та Відповідачем медичних послуг, які мали бути надані Позивачці за адресою: м. Київ, вул. Кахи Бендукідзе, 2, однак між сторонами не було погоджено обсягу, переліку, інших істотних умов будь-якого договору, а також відділення за адресою: м. Київ, вул. Кахи Бендукідзе, 2 припинило свою роботу». «Перерахування Позивачкою коштів та фактичне отримання їх ТОВ «ЮАМЕД ХЕЛСКЕА ВЕНЧЕРЗ» не можуть і в розумінні ч. 1 ст. 641 та ч. 1 ст. 642 ЦК України вважатись офертою і акцептом, оскільки, документ, що підтверджує банківський переказ не містить істотних умов будь-якого договору/угоди, а отримання коштів не є згодою такими невідомими умовами. Послуг/робіт від ТОВ «ЮАМЕД ХЕЛСКЕА ВЕНЧЕРЗ» Позивачка та/або її члени родини не отримували, відсутні будь-які Акти приймання передачі виконаних робіт/наданих послуг, в подальшому послуги за адресою вказаною на чеку 1375 від 27.12.2021 року погоджені та отримані не можуть бути, оскільки відділення за цією адресою не функціонує». Відповідач зазначає, що 27.12.2021 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Публічний договір про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм /на користь пацієнта/ (надалі за текстом також - «Договір»). Відповідно до п. 1.14. Договору для Замовника (Позивача) Договір є обов`язковим з моменту прийняття ним пропозиції про укладення Договору - вчинення підтверджуючих дій. Безумовне та повне прийняття умов Договору Замовником полягає в здійсненні Замовником (Пацієнтом) дій, спрямованих на отримання послуг, а саме момент вчинення підтверджуючих дій. В преамбулі Договору зазначено «Підтверджуючі дії - дії, що свідчать про згоду дотримуватися Договору та положень, викладених на сайті МЦ та в цьому Договорі. Такими діями можуть вважатися: підписання Замовником Заяви на приєднання або початок фактичного отримання медичних послуг або оплата рахунку за послуги, або усі перелічені дії разом чи декілька з них, чи інші дії, встановлені законом». 27.12.2021 року Позивачем було підписано Заяву на приєднання до Публічного договору про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 року, затвердженого Наказом 28-ВД від 30.07.2021 року, за якою Позивач замовив надання послуги Пакет «Річна програма для новонароджених», вартістю 15 570, 00 грн. та здійснено оплату послуг в сумі 15 570,00 гривень (цей факт Позивачем не заперечується), що в тому числі підтверджується копією фіскального чеку від 27.12.2021 року, в період з 27.12.2021 року послуги Пакет «Річна програма для новонароджених» надавались Відповідачем Позивачу, що підтверджується копією Консультативного висновку від 17.01.2022 року. В Заяві на приєднання до Публічного договору про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 року підписаній Позивачем зазначено «З умовами надання послуг, умовами Публічного договору про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 року, розміщеного на офіційному сайті Виконавця https://kinderklinik.ua ознайомлений(на) та повністю згоден(на). Визнаю обов`язковість виконання усіх умов Публічного Договору з моменту підписання цієї Заяви на приєднання». В п. 1.7. Публічного договору зазначено: «1.7. Місце надання послуг: 1.7.1. Медичний центр «КІНДЕРКЛІНІК»: м. Київ, вул. Кахи Бендукідзе, 2; 1.7.2. Відділення № 2 Медичного центру «КІНДЕРКЛІНІК»: м. Київ, вул. Олександра Мишуги, 2. 1.7.3. Відділення Медичного центру «КІНДЕРКЛІНІК»: м. Київ, вул. Вишгородська 45/2. 1.7.3. За адресою Замовника у разі якщо послуга передбачає виїзд до пацієнта, (консультація на дому, виїзд сестри медичної до дому для забору аналізів/патронаж, тощо)». Таким чином, Позивачем було здійснено три підтверджуючі дії, які свідчать про укладення (приєднання) до Публічного договору про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 року найменування, обсяг, перелік, вартість та строк надання послуг було погоджено. З 24.02.2022 року структурний підрозділ Медичний центр «КІНДЕРКЛІНІК» за адресою: м. Київ, вул. Кахи Бендукідзе, 2 тимчасово призупинив роботу, проте починаючи з 24.02.2022 року до моменту підготовки Відзиву Позивач за наданням послуг Пакет «Річна програма для новонароджених» до Відповідача за будь-якою з зазначених в Публічному договорі адрес не зверталась. Виходячи з вищевикладеного, Відповідач стверджує, що обставини (факти) якими обґрунтовуються вимоги Позивача не мали місця та повністю спростовуються доказами наданими Відповідачем. По друге вимоги Позивача є незаконними та необґрунтованими. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. В ч. 1 ст. 633 ЦК України визначено публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах або отримане однією зі сторін майно у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно. Такі ж правові висновки викладено постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, в Постанові Верховного суду від 20.03.2019 року по справі № 753/20633/15-ц підстав для відступлення від таких висновків Верховним судом не встановлено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Як зазначалось вище, між Позивачем та Відповідачем було з дотриманням вимог статей 11, 202, 205, 634, 635 ЦК України 27.12.2021 року було укладено Публічний договір про надання медичних послуг за пакетами комплексних медичних програм від 30.07.2021 року. Найменування, обсяг, перелік, вартість та строк надання послуг було погоджено. Отже, грошові кошти в сумі 15 570 гривень було отримано Відповідачем за наявності достатніх правових підстав. Позивач з 27.12.2022 року почав отримувати послуги Пакет «Річна програма для новонароджених» відповідно до умов Публічного договору. Отже, збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого не відбулося, шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого) відсутня. Виходячи з вищевикладеного, Відповідач зазначає, що підстави для застосування статті 1212 ЦК України відсутні, позовні вимоги Позивача щодо стягнення 15 570,00 гривень обґрунтовуються обставинами (фактами) які не мали місця, є незаконними та необґрунтованими. Щодо моральної шкоди, в позовній заяві Позивача зазначено «Позивачці завдано моральну шкоду внаслідок позбавлення Позивачки того на що вона розраховувала - обумовити та отримати певний перелік послуг (процедур) та позбавлення Позивачки її власних коштів в сумі: 15 570 гривень, які було сплачено Позивачкою Відповідачу. Позивачка наразі вимушена відчувати моральний дискомфорт, щоб повернути кошти вона має звертатись до суду за захистом порушеного права. Завдану моральну шкоду Позивачка оцінює в розмірі 7000,00 грн.» Відповідно до ч. 1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проте, Позивач не зазначив, які конкретно його права було порушено, в чому проявлялась протиправна поведінка Відповідача та не надала жодних доказів щодо можливого «морального дискомфорту», Відповідач жодним чином права Позивача не порушив. Таким чином суд дійшов висновку, що підстав для стягнення моральної шкоди з Відповідача у будь-якому розмірі відсутні. Суд вважає, що позовні вимоги Позивача є незаконними, необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами, відповідно до ст. ст. 77, 78, 79, 81 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір та понесені витрати на правову допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 83, 177, 202, 205, 207, 509, 633, 634,1212 ЦК України,

Outcome: dismissed