Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свою заяву мотивує тим, що з 07 вересня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що позиваач з чоловіком мють різні погляди на життя, у них відсутні спільні інтереси, відсутнє взаємопорозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Шлюб носить лише формальний характер. Збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача та дітей, тому вона наполягає на його розірванні. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. В установлений судом строк відповідач направив до суду заяву про визнання позовних вимог та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.09.2012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області,\~актовий запис\~№ 72 (а.с.7). Сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-16). Із позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Позивач зазначає, що сім`я з відповідачем не склалася та фактично припинила своє існування. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб має бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Отже, слід повернути позивачу з державного бюджету 536, 80 грн тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги. Окрім цього,

Outcome: approved