Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь одноразово грошову компенсацію у розмірі 281400 грн за завдану йому моральну шкоду в результаті неправомірних рішень та умисного невиконання судових рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №160/3600/20 та від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20, а також стягнути з нього витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 24 травня 2017 року він проходив військову службу на посаді заступника командира військової частини [NUMBER] по роботі з особовим складом. В липні 2019 року йому стало відомо, що наказом командира Військової частини [NUMBER] від 23 липня 2019 року його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за недбале ставлення до військової служби і завдання матеріальної шкоди та піддано дисциплінарному стягненню зі щомісячним відрахуванням з його грошового утримання 20% грошових коштів. Крім того, з тих же підстав наказом від 25 лютого 2020 року його повторно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Не погодившись із вказаними рішеннями позивач звертався до суду. Рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №160/3600/20 та від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20 його позовні вимоги були задоволені, визнані протиправними та скасовані рішення відповідача щодо застосування до нього дисциплінарних стягнень та відповідача було зобов`язано повернути безпідставно утримані з нього грошові кошти. Зазначає, що в частині скасування дисциплінарних стягнень відповідач рішень суду навмисно не виконав, відмітку про скасування дисциплінарних стягнень не вніс, заохочень не зазначив, із службовою карткою не ознайомив позивача. Згодом позивача було переведено на інше місце роботи та в службовій характеристиці було зазначено, що він неодноразово був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, являється недисциплінованим офіцером і не відповідає займаній посаді, про рішення судів, якими ці дисциплінарні стягнення були визнані протиправними та скасовані, відповідачем навмисно зазначено не було. Через це в подальшому він був позбавлений змоги бути постійно призначеним на посаду вищого рівня з отриманням відповідного грошового забезпечення, що в результаті відобразилось на розмірі пенсії після закінчення військової служби. Вважає, що відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягає у психологічному напруженні, розчаруванні та незручності, що виникли внаслідок свідомого та умисного порушення відповідачем його прав; погіршенні відносин з оточуючими людьми і відношенні останніх до його особистості; негативному впливі на ділову репутацію; в додаткових зусиллях для організації його життя та служби (проходження служби в іншому регіоні без сім`ї); негативному впливі на ділову репутацію; позбавлення можливості реалізації бажань; перешкод у життєвих планах; не відновлюваній втраті можливості просування по службі та позбавленні права отримувати більш вищий розмір пенсійного забезпечення в майбутньому; змушенні вживати додаткових значних психологічних та професійних зусиль при захисті свого порушеного права в судових інстанціях, змушенні витрачати значну частину часу на захист своїх інтересів як перед відповідачем, так і перед судом; тривалій боротьбі на захист своїх прав, виснаженні та психічному напруженні у зв`язку з очікуванням судового рішення; глибокого відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення та зневіри в авторитет судової влади. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 29 травня 2023 року, представник відповідача Шиханцов В.В. вказує, що заперечує щодо наведених обставин та правових підстав позову, оскільки судові рішення були виконані відповідачем у повному обсязі, грошові кошти виплачені. Зазначає, що позивачем не надано доказів, на які він посилається, а також не надано доказів, що саме відповідач прийняв рішення про переміщення позивача на нижчу посаду. Так само й не доведено, що відповідач неправомірно виключив позивача з резерву на просування по службі. Зазначає, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди та причинний зв`язок з діями відповідача, а розрахунок моральної шкоди є необґрунтованим. 23 червня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що твердження відповідача, щодо добровільного виконання вищевказаних судових рішень в повному обсязі є неправдивими. Так, на виконання судового рішення було відкрито виконавче провадження ВП N63773670 від 02 лютого 2020 року по примусовому виконанню рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року по справі N160/3312/20 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини [NUMBER] від 25 лютого 2020 року за N73 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Відповідачем виконане судове рішення лише в частині повернення незаконно утриманих з позивача грошових коштів. Факт повернення грошових коштів позивач не заперечує. Стосовно обов`язку відповідача щодо скасування дисциплінарних стягнень "ДОГАНА" та "СУВОРА ДОГАНА" на підставі рішень суду, відповідачем навмисно не виконане. Доказів виконання судових рішень саме в цій частині відповідачем суду не надано. Саме з висновків відповідача про невідповідність займаній посаді та неодноразового притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, на підставі п.п.3 п.3) ст.82 Указу Президента України "Про положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України" та на підставі п.п.3 п.4.9 розділу IV "Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженою наказом Міністра Оборони України за N170 від 10 квітня 2009 (із змінами), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за №438/16454 його було переміщено на нижчу посаду та неправомірно виключено із Резерву на просування по службі. При цьому, в порушення п.п.5 п. 49 розділу IV "Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженою наказом Міністра Оборони України за №170 від 10 квітня 2009 року (із змінами), саме відповідач зобов`язаний був направити клопотання про відновлення позивача в Резерві на просування по службі. Цей обов`язок відповідач навмисне не виконав. Також при переміщенні позивача до нового місця служби в порушення вимог ст. 109 Закону України Розділу III «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» відповідач навмисне не ознайомив позивача із службовою карткою під розпис, та не зазначив про скасування дисциплінарних стягнень "ДОГАНА" та "СУВОРА ДОГАНА" згідно рішень суду. Також, саме відповідач надав позивачу вкрай негативну характеристику (міститься в особовій справі та у відповідача), в якій також зазначив про наявність дисциплінарних стягнень "ДОГАНА" та "СУВОРА ДОГАНА". Тобто зазначив про систематичне порушення позивачем воїнської дисципліни та невідповідність його займаній посаді. Вказує, що ці наслідки виникли виключно на підставі незаконних рішень відповідача та знаходяться у безпосередньому причино-наслідковому зв`язку між протиправними рішеннями і настанням для позивача наслідків, які не можливо відновити до попереднього стану, який існував до прийняття відповідачем протиправних рішень. Незважаючи на всі зусилля позивача та законні дії, а саме: вимогу під час судового розгляду про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відповідачем. Також позивач вказує, що при визначені розміру компенсації моральної шкоди, обставин, які знизили б рівень його моральних страждань не має. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, він враховує характер порушення його прав та той факт, що в результаті протиправних рішень відповідача він був позбавлений можливості просування по службі (призначення на вищу посаду), як наслідок позбавлений призначення більш вищого пенсійного забезпечення. Вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди є для нього достатнім для розумного задоволення його потреб і не є способом необґрунтованого збагачення, не є покаранням відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, з 06 вересня 2017 року на посаді заступника командира військової частини по роботі з особовим складом Військової частини [NUMBER] (а.с.44). 23 липня 2019 року командиром Військової частини [NUMBER] прийнято наказ №246 «Про підсумки проведення службового розслідування». Згідно з п. 6 наказу №246 від 23 липня 2019 року вирішено: "Притягнути капітана [PERSON] до повної матеріальної відповідальності та утримувати щомісячно в розмірі 20% нарахованого грошового забезпечення до повного погашення суми в розмірі 14148.96грн. (з урахуванням податків) у відношенні старшого солдата [PERSON] на суму 7860,16грн. та сержанта [PERSON] на суму 6288,13грн." (а.с.7-10). Згідно з п. 7 наказу №246 від 23.07.2019 року вирішено: "Притягнути солідарно капітана [PERSON] та капітана [PERSON] до повної матеріальної відповідальності та утримувати щомісячно в розмірі 20% нарахованого грошового забезпечення до повного погашення суми в розмірі 33321,49грн. (з урахуванням податків) у відношенні солдата [PERSON] на суму 6672,53грн.; молодшого сержанта [PERSON] на суму 4264,92грн.; солдата [PERSON] на суму 5045,60грн.; солдата [PERSON] на суму 8606,92грн.; солдата [PERSON] 8731,52грн." (а.с.7-10). З 12 травня 2020 року позивача, призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 22 квітня 2020 року №110 на посаду заступника військового комісара з територіальної оборони [INFO] , виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.45). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 02 червня 2020 року №179 «Про підсумки службового розслідування» майору [PERSON] відшкодовано кошти в розмірі 30809,04 грн (а.с.15-17). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №160/3600/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, позовну заяву [PERSON] до Військової частини [NUMBER] про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано пункти 6 та 7 наказу командира Військової частини [NUMBER] від 23 липня 2019 року №246 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині, що стосується притягнення [PERSON] до повної матеріальної відповідальності та утримання 20% щомісячно з грошового забезпечення до повного погашення суми; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.7-10). Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20, яке набрало законної сили 16 липня 2020 року, адміністративний позов [PERSON] до Військової частини [NUMBER] про визнання протиправним та скасування наказу задоволено, визнано протиправним та скасовано пункт 8 наказу командира Військової частини [NUMBER] від 25 лютого 2020 року №73 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] , визнано протиправним та скасовано пункт 19.3 наказу командира Військової частини [NUMBER] від 25 лютого 2020 року №73 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині утримання премії з [PERSON] за лютий 2020 року у повному обсязі, зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] премію за лютий 2020 року у повному обсязі (а.с.12-14). 02 грудня 2020 року державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження ВП №63773670 у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа №160/3312/20, виданого 23 вересня 2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом (а.с.19-20). 15 грудня 2020 року на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20 відповідачем позивачу було перераховано грошові кошти у розмірі 1747,88 грн (а.с.46). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з того, що сам факт порушення трудових прав позивача, що проявився у протиправних притягненнях до дисциплінарної відповідальності, виконання відповідачем судового рішення у справі №160/3312/20 лише після його пред`явлення до примусового виконання, свідчить про перенесені позивачем моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, у тому числі шляхом звернення за захистом до суду. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим, за наведених обставин, є 5000 грн. Інші доводи, на які позивач вказує, як на підставу понесених ним моральних страждань, судом не враховуються, оскільки належних та допустимих доказів на їх підтвердження суду не надано. Позивач своїми процесуальними правами розпорядився на власний розсуд та відповідних клопотань щодо необхідності витребування доказів не заявляв. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Предметом позову в даній справі є майнова вимога (відшкодування моральної шкоди в грошовому еквіваленті). Відповідно до частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Отже, ціна позову за подання до суду даної позовної заяви позивачем становить 281400 грн, від якої 1 відсоток складає 2814,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 50 грн (2814*5000/281400). Щодо решти суми сплаченого судового збору судом враховуються вимоги ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Так пунктом 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, решта суми сплаченого судового збору поверненню судом позивачу не підлягає, оскільки на час розгляду справи у суду відсутнє відповідне клопотання позивача про повернення судового збору у зв`язку його внесенням в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Також судом враховується, що у позивача відсутні перешкоди для звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору пізніше.

Outcome: partial