Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

В липні 2023 року позивачзвернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка за життя склала заповіт, відповідно до якого залишила їй усе належне майно на день смерті. За життя [PERSON] подала заяву щодо підготовки технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0.25 га кадастровий номер 6825282000:01:001:0003, розташовану в [ADDRESS] на дві окремих земельних ділянки, в подальшому з кадастровим номером 6825282000:01:001:0542 площею 0,1088 га та з кадастровим номером 6825282000:01:001:0564 площею 0.1412 га. За станом здоров`я закінчити оформлення права власності на створені після поділу земельні ділянки, а саме здійснити їх реєстрацію на підставі витягів з Державного земельного кадастру в органах ЦНАП або нотаріуса, [PERSON] не змогла. При зверненні до нотаріальної контори з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, позивачу відмовлено та роз`яснено, що оформити спадкові права на земельні ділянки площами відповідно 0.1412 га та 0.1088 га після смерті [PERSON] позивач не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність даного майна спадкодавцю, тобто відсутній витяг з Державного земельного кадастру, який би підтверджував реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки за [PERSON] .. У зв`язку з чим вимушена звернутися до суду щодо визнання права власності на спадкове майно. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Гуківської громади в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від12.06.2009, №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В підготовчому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved