Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача\~Приватного підприємства «Марк захід» про визнання трудових відносин припиненими, в якому вона просила суд визнати трудові відносини між позивачем та відповідачем припиненими з 04.09.2019 року у зв`язку зі звільненням [PERSON] за власним бажанням на підставі ч.1 стю 38 КЗпП України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що позивачку було призначено на посаду директора відповідача. Підставою для призначення було рішення загальних зборів відповідача. Факт перебування позивача на посаді директора у відповідача підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На даний час відповідач не має найманих працівників, не виконує поставлені економічні завдання, для яких було створено товариство. позивач втратив матеріальну та будь яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора відповідача. У зв`язку з цим, позивачем було надіслано заяву відповідачу та усім засновникам (учасникам) відповідача, в якій позивач просив задоволити її заяву та на зборах учасників, які скликано на 04.09.2019 о 14:00 год. прийняти рішення про звільнення з посади директора. Однак, відповідні заяви позивача залишилися проігнорованими, жоден з учасників не прибув на збори. Отже, позивач проінформував письмово відповідача та усіх його застовників ( учасників) про свій намір звільнитися з посади директора, цією ж заявою зібрав загальні збори засновників відповідача та просив прийняти рішення про його звільнення. У відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Однак, враховуючи, що усіма засновниками відповідача проігноровано його заяву, то таке звільнення є можливим лише в судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді\~Франківського районного\~суду м.\~Львова [PERSON] \~від 23.09.2019 року вказану цивільну\~справу прийнято\~до свого\~провадження та\~розпочато здійснення\~розгляду справи\~в порядку\~загального позовного\~провадження зі\~стадії підготовчого\~провадження. У зв`язку з увільненням судді [PERSON] від виконання обов`язків з 09.03.2022 року у зв`язку з укладенням контракту про проходження служби у військовому резерві ЗСУ (наказ №44/к від 04.03.2022 року) на виконання рішення зборів суддів №1 від 16.01.2023 року, подання помічника судді Максимович М.М. № 7/23 від 21.02.2023 року, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи та на підставі розпорядження керівника апарату №415/Р від 23.02.2023 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями 23.02.2023 року матеріали цивільної справи №465/5362/19 передані в провадження судді Мартьяновій С.М. Ухвалою суду від 10.04.2023 року прийнято до розгляду цивільну справу. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.08.2023 року клопотання представника позивача задоволено, залучено до участі у справі у якості третьої особи Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради. Ухвалою суду від 08.08.2023 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява позивача, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини не явки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Приватне підприємство «Марк Захід» знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, б. 139. Засновниками якого є: [PERSON] , та [PERSON] . Відомості про органи управління юридичної особи [PERSON] керівник з 26.07.2013 року, підписант [PERSON] підписант. (а.с.5-8) Позивачем було направлено на адреси [PERSON] , Приватного підприємства «Марк Захід», [PERSON] заяву по проведення загальних зборів учасників та прийняття рішення звільнення директора від 07.08.2019 року (а.с.11-12,15-16,19), в якій [PERSON] інформувала про розгляд цієї заяви та звільнення її з посади директора ПП «Марк захід»; скликала 04.09.2019 року о 14 год. 00 хв. збори учасників ПП «Марк захід», які відбудуться за адресою: [ADDRESS] ; на зборах учасників ПП «Марк захід» просила задовольнити її заяву та прийняти рішення про звільнення її з посади директора ПП «Марк захід». Водночас [PERSON] інформувала, що у випадку неприйняття рішення щодо її звільнення, 04.09.2019 року, вона складе свої повноваження директора ПП «Марк Захід» та не вчинятиму жодних дій як керівник, а відтак не нестиму будь-якої відповідальності за діяльність Товариства та звертатимуся з позовом до суду щодо визнання припиненими трудових відносин між нею та ПП «Марк захід». (а.с.9-10,13-14, 17-18) Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Згідно зі статтею 43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3\~Кодексу законів\~про працю\~України (далі КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до часини першої статті 21\~КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 3-4 статті 39 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в ред. яка діяла станом на 20.09.2019) виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Відповідно до п.4 ч.1\~ст. 36 КЗпП України\~підставами припинення трудового договору також є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Згідно з частиною 1,3 статті 38\~КЗпП України (в ред. яка діяла станом на 20.09.2019) працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. Особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 390/1449/19. Верховний Суд у своїх постанові від 03 липня 2019 року по справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), розглядаючи спір про звільнення з посади директора товариства та зобов`язання вчинити певні дії, зазначив про таке: свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. У ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинив, передбачені\~статтею 38 КЗпП України дії, необхідні для припинення трудових відносин, однак трудові відносини розірвано не було. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Одночасно з тим, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV потрібно внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі ЄДР), надавши Заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР (форма 3), затверджену наказом Мін`юсту від 18.11.2016 р. №3268/5, і примірник рішення загальних зборів товариства про зміни, що вносяться до ЄДР. Зміни до ЄДР можна внести тільки на підставі рішення загальних зборів про зміну директора. Щоб це зробити без згоди учасників, директору доведеться звернутися до суду з позовом до підприємства-роботодавця з вимогою про розірвання трудового договору та внесення змін до ЄДР (лист Мінсоцполітики від 01.08.2013 р. №147/06/186-13). Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач не бажає працювати на посаді директора ПП «Марк захід», про що надала письмову заяву про проведення загальних зборів учасників та прийняття рішення про звільнення її з посади директора, проте загальні збори учасників не відбулись не з вини позивача, а отже суд дійшов висновку, що позов про визнання припиненими її трудових відносин з цим приватним підприємством на підставі частини 1 статті 38 КЗпП України, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved