Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач ТзОВ «Чернівцігаз Збут», звернувся в суд із позовною заявою про стягнення заборгованості до [PERSON] . Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за природний газ в сумі 10962,55 гривень та судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2684,00 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтували наступним. 10.02.2023 року звернулись із заявою про видачу судового наказу. 02.03.2023 року Вижницький районний суд Чернівецької області видав судовий наказ по справі №713/538/23 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «Чернівцігаз Збут» заборгованості в сумі 10962,55 грн., та витрат по сплаті судового збору в сумі 268,40 грн. 17.04.2023 року [PERSON] звернувся до Вижницького районного суду Чернівецької області із заявою про скасування судового наказу. 18.04.2023 року Вижницьким районним судом Чернівецької області скасовано судовий наказ. Враховуючи, що заборгованість добровільно не сплачується, змушені звертатись в позовному порядку. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно з п.1.1. Типового Договору визначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником (п.1.1 Типового Договору). Згідно з п.1.2. Типового Договору визначено, що умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496 та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно з п.1.3. Типового Договору визначено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. TOB «Чернівцігаз Збут» в порядку, передбаченому Правилами розмістив на своєму сайті Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, а також надіслав всім побутовим споживачам заяви-приєднання із супровідним листом по формі, встановленій у постанові НКРЕКП від 30.09.2015 р. №1500, яку споживачам необхідно було підписати та повернути в TOB «Чернівцігаз збут». Згідно з вимогами Правил, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ або факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору постачальником відповідно до вимог цих Правил. Крім того, у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. В даному випадку відповідач не подавав до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, відбір природного газу з газорозподільної системи не припиняв, фактично проводив споживання природного газу (про що свідчить в тому числі утворення заборгованості) та/або сплачував за поставлений йому газ, що окремо та/або в сукупності засвідчує факт згоди відповідача про приєднання до умов Типового договору. В результаті неналежної оплати за природний газ за період з вересня 2021 року по квітень 2022 року у [PERSON] утворилась заборгованість за природний газ, яка не сплачена. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання представник ТОВ «Чернівцігаз Збут» Попов В.Д. не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи подав відзив та заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив підтримує, просить закрити провадження у справі. У відзиві зазначив, що в Україні вступив в дію і на даний час є чинний ЗУ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 року №2479-9, яким передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону. ЗУ «Заходи спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», пропонує скасувати норми закону прийнятого 29.07.2022 року. Позовні вимоги не визнає, оскільки жодних договорів з ТОВ «Чернівцігаз Збут» акцептовано не було. Типовий договір всупереч вимогам ст.95 ЦПК України не завірений належним чином і не може вважатися укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. Часткову оплату рахунків за газ вважає наслідком введення в оману і шахрайськими діями позивача, що не може засвідчувати факту згоди на приєднання до умов фактично не укладеного договору. Ознайомившись з нормативно-правовими актами НКРЕКП та на які посилається позивач випливає факт невідповідності Конституції та Законам України більшості цих нормативних актів, що видані не центральним органом виконавчої влади, та які незареєстровані у ЄДРНПА Мінюстиції України, що дає право стверджувати про не легітимність цих нормативних актів, а також вважати сумнівними та нікчемними доказами. Вважав, що позов заявлено безпідставно та провадження необхідно закрити. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. На підтвердження позовних вимог позивачем надано наступні докази: Розрахунок суми заборгованості з даних якого вбачається, що заборгованість [PERSON] за спожитий газ по [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] становить 10962,55 гривень. [PERSON] здійснювалась оплата боргу 04.09.2021 року в сумі 804,22 грн., 29.10.2021 року в сумі 848,38 грн. та 29.10.2022 року в сумі 2032,44 грн. Довідка про підтвердження факту споживання природного газу споживачем та наявного у нього діючого постачальника газу від 07.10.2022 року з даних якої вбачається, що АТ «Чернівцігаз», як оператор ГРМ підтверджує, що споживач природного газу [PERSON] підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ та проводить споживання природного газу за адресою [ADDRESS] . Постачання природного газу з 01.07.2015 року по 30.04.2022 року проводив ТОВ «Чернівцігаз Збут». Виписка банківських платежів, отриманих ТОВ «Чернівцігаз Збут» з даних якої вбачається, що [PERSON] здійснювалась оплата боргу 04.09.2021 року в сумі 804,22 грн., 29.10.2021 року в сумі 848,38 грн. та 29.10.2022 року в сумі 2032,44 грн. Копію типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, в якому визначений предмет договору, ціна порядок та оплата природнього газу, права та обов`язки споживача, права та обов`язки позичальника, порядок припинення та відновлення газопостачання, відповідальність сторін. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Вимогами «Правил постачання природного газу» та постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2500. Відповідно до п.1.1. типового договору визначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Пунктом 1.2. типового договору визначено, що умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2496та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Пунктом 1.3. типового договору визначено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідач частково сплачував послуги з постачання природного газу, що свідчить про споживання ним природного газу та акцептування Типового договору Згідно ч.3 п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівцігаз Збут" в порядку, передбаченому Правилами розмістив на своєму сайті типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, а також надіслав всім побутовим споживачам заяви - приєднання із супровідним листом по формі, встановленій у постанові НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2500, яку споживачам, зокрема відповідачу, необхідно було підписати та повернути до Товариства з обмеженою відповідальністю " Чернівцігаз Збут ". Вимогами Правил передбачено, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок, квитанція постачальника за поставлений природний газ або факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору постачальником відповідно до вимог цих Правил. Також, у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. До обов`язків споживача згідно з Правилами належить укладення договору постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору - припинення відбору (споживання) природного газу з газорозподільної системи. Посилання відповідача на не укладання договору через його не підписання, ненадання його умов для ознайомлення позивачем відповідачу не приймаються судом до уваги, оскільки відсутність укладеного між сторонами договору, який був би підписаний особисто відповідачем, не є підставою для не сплати останнього за надані комунальні послуги, оскільки згідно усталеної практики Верховного Суду, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплатити за надання такої послуги. Жодних доказів звернення відповідача до позивача з заявами або повідомленнями про відмову від надання зазначених послуг суду не надано. Таким чином, ТОВ «Чернівцігаз Збут» по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , надавались послуги по газопостачанню. В зв`язку з несплатою за використаний природний газ, по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , утворилась заборгованість в сумі 10962,55 гривень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав покладених на нього зобов`язань та у встановлені строки не оплатив надані йому позивачем послуги відповідно до встановлених тарифів, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 10962,55 гривень, яка підлягає стягненню. Що стосується посилання відповідача на ЗУ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 року №2479-9 необхідно зазначити наступне. Абзацом п`ятим частини другої статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, у якому воєнний стан буде припинений або скасований, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка урегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону. Абзацом другим частини третьої статті 2 вказаного Закону визначено, що постачальникам природного газу компенсується заборгованість побутових споживачів, яка урегульовується згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Відповідно до статті 2 зазначеного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, які включені до Реєстру. Статтею 1 цього Закону визначений чіткий перелік заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають ) урегулюванню відповідно до цього Закону, серед яких єдиною заборгованістю, що стосується побутових споживачів, є безнадійна та сумнівна дебіторська заборгованість, що обліковується у постачальників природного газу станом на розрахункову дату, у тому числі заборгованість у розмірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов та вартості обсягів, які виникли у зв`язку з визнанням судом незаконними та не-чинними актів Кабінету Міністрів України про затвердження норм споживання природного газу населенням без лічильників у період з 01 жовтня 2014 року до розрахункової дати, не сплачена станом на розрахункову дату. Аналізуючи вищевказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що чинне законодавство установлює особливі передумови застосування положень Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», а його дія у даному випадку на виниклі між сторонами у цій справі правовідносини не поширюється, тому доводи відповідача є необґрунтованими. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Чернівцігаз Збут» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Чернівцігаз Збут» понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано наступні докази: договір про надання правової допомоги №38АСhrZ491-17 від 30.11.2017 року; додаткову угоду №3 від 29.01.2018 року; додаткову угоду №5 від 27.12.2018 року; додаткову угоду №7 від 27.12.2019 року; додаткову угоду 11 від 31.12.2020 року; додаткову угоду №69 від 23.12.2022 року; додаткову угоду №101 від 15.05.2023 року; звіт про фактично надані послуги за додатковою угодою №101 від 15 травня 2023 року до Договору про надання правової допомоги від 30 листопада 2017 року додаткову угоду №5 від 27.12.2018 року з даних якого вбачається, що виконавцем витрачено 2,00 людино-години згідно договору; акт надання послуг №62 від 16.08.2023 року з даних якого вбачається, що виконавцем виконано роботу (надано послуги) на суму 4000,00 гривень. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі №320/5284/19. Згідно із ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved