Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

14 серпня 2023 року позивачі звернулись до суду з відповідним позовом до відповідачки у якому зазначили, що 18 червня 1999 року через універсальну товарну біржу «Віконт-Т» між ними було укладено договір міни, за яким відповідачка передала їм житловий будинок з усіма будівлями та спорудами, житловою площею 32.1 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] , в обмін на квартиру. Маючи намір здійснити реєстрацію права власності вони звернулись до нотаріуса, який роз`яснив, що договір міни нерухомого майна, зареєстрований на товарній біржі, не є правовстановлюючим документом, та запропонував звернутися до суду. Посилаючись на викладене вище, позивачі просили суд визнати дійсним договір міни житлового будинку розташованого по [ADDRESS] укладений з відповідачкою 18 червня 1999 року, зареєстрований Універсальною товарною біржею «Віконт -Т» за №1690. Справу розглянуто у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 18 червня 1999 року між сторонами було укладено договір №1690 міни, зареєстрований того ж дня на Універсальній товарній біржі «Віконт - Т» в «Журналі реєстрації біржових угод» за № 1690, за яким відповідач передала позивачам у власність житловий будинок з усіма будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] , а позивачі взамін передали їй у власність квартиру [ADDRESS] . За п. 2.1 розділу 2 Договору міни, придбаний позивачами житловий будинок складався з жилого будинку позначеного на плані літерою А, житловою площею 32,1 кв.м., сіней - а, сараю -В, душа -В, вбиральні - Г, погреба - Ж, гаража - Д, літньої кухні - Б, огорожі - №2,3,4,5, споруд - №1,І,ІІ ( а.с.9). З архівної довідки виданої Архівним відділом Баштанської райдержадміністрації 13 липня 2023 року за № М-140/08.04/12, за рішенням 1 сесії 7 скликання Березнегуватської селищної ради від 13.11.2015 року № 6 «Про перейменування площі, вулиць та провулків розташованих на території Березнегуватської селищної ради» [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] без зміни нумерації будівель ( а.с.7). 07 лютого 2023 року в.о. завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області позивачу було відмовлено у прийняті в якості правовстановлюючого документу на житловий будинок договору міни зареєстрованого Універсальною товарною біржею «Віконт - Т» 18 червня 1999 року (а.с.6). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 242 ЦК УРСР (1963 року) до договору міни застосовуються правила про договір купівлі - продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З позову слідує, що сторонами не заперечується, що позивачі повністю виконали умови договору міни, у передбаченому законом порядку ця угода з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, позивачі на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набули право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володіють ним, в такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки позивачі набули право власності на житловий будинок у порядку передбаченому діючим на той час законодавством, їх позовні вимоги є законним та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved