Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Яготинського районного суду Київської області з заявою, в якій просить встановити обмежувальний припис на строк шість місяців стосовно кривдника - громадянина [PERSON] [INFO] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на визначену безпечну відстань не менше 5 метрів до [PERSON] , та до її місця знаходження, заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням пербуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її, заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні переговори або контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, заборонити [PERSON] перебувати у місці її проживання (перебування) у квартирі та заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 100 метрів до її місця проживання (перебування). Заява [PERSON] мотивована тим, що 18 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 05. На підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року по справі № 382/1370/22 шлюб між ними розірвано.Від подружнього життя мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з заявницею. Усі обов`язки щодо його утримання та виховання заявниця несе самостійно. 01.03.2023 року о 15:00 год. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] виганяв [PERSON] з будинку, чим спричинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. До суду від нього надійшла заява про визнання ним вини, щире каяття та розгляд справи без його участі. Крім визнання вини, вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 17 3-2 КУпАП підтверджується: - протоколом про адміністративне правопорушення від 01.03.2023 року (серії ВАБ №870342) за яким 01.03.2023 року о 15:00 год. за адресою: [ADDRESS] виганяв [PERSON] з будинку, чим спричинив домашнє насильство психологічного характеру, який немістить заперечень щодо викладених у ньому обставин та підписано [PERSON] ; - письмовими поясненнями останнього від 01.03.2023 р. за якими він мешкає зі своєю колишньою дружиною [PERSON] та двома дітьми. 01.03.2023 близько 15:00 год. [PERSON] перебував вдома, в цей час у нього з його колишньою дружиною виник конфлікт, через те що його дружина була виписана з будинку, в якому він господар і він виганяв її з будинку, а вона в свою чергу виражалася в його адресу нецензурною лайкою; - копією моїх пояснень, як потерпілої від 01.03.2023 р. за якими 01.03.2023 р. близько 15 год. 00 хв. за місцем проживання її колишній чоловік [PERSON] виганяв її з будинку, оскільки вони з ним проживають разом, постійно виникають конфлікти на побутовому грунті та ображав нецензурною лайкою. Згідно постанови Яготинського районного суду Київської області від 28 квітня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. 17.06.2023 року о 15 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи за адресою: [ADDRESS] вчинив відносно мене домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою на мою адресу, що могло завдати шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Згідно постанови Яготинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти)неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. У [PERSON] є реальні підстави вважати, що [PERSON] може її побити та таку погрозу він може реалізувати. Єдине місце, де заявниця може від нього сховатися, це її власний будинок. Проте у цей будинок [PERSON] неодноразово силоміць вривався, де продовжував свої агресивні дії. Враховуючи викладене, заявниця звернулася до суду з заявою щодо видачі обмежувального припису. Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 14.08.2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги про обмежувальний припис підтримала повністю, просить суд задовольнити його у повному обсязі. [PERSON] надав письмові пояснення по даній справі з яких вбачається, що він незгідний з виклаленими в заяві обставини та просить суд відмовити у задоволені заяви виходячи з наступних обставин. Так, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 грудня 2007 року [PERSON] являється одноосібним власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Зазначене житло є постійним та єдиним місцем проживання [PERSON] .. У вказаному вище житловому з 8 жовтня 2015 року зареєстрована колишня дружина позивача - [PERSON] , яка була знята із місця реєстрації 1 березня 2023 року. Так, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] , порушують правила співжиття, [PERSON] подав до Яготинського районного суду Київської області позов про виселення вказаних осіб із спірного житлового будинку. Розгляд даної справи призначено 25 вересня 2023 року о 10 год. 30 хв..Виселення [PERSON] спричинене тим, що вона постійно спричиняє словесні конфлікти, а також завдає разом із [PERSON] тілесні ушкодження, внаслідок чого до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено запис про кримінальне правопорушення № 12023116320000101 від 18.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а також запис про кримінальне правопорушення № 12023116320000101, № 12023116320000119. Крім того, звертає увагу на те, що [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами щодо сина та колишньої дружини. Так, як вбачається з відповіді відділення поліції №2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області від 03.07.2023 за №Ж-291/2320 в період з 15.08.2022 та по даний час, були зареєстровані наступні звернення: ЄО № 3949 від 18.09.2022, за заявою [PERSON] з приводу того, що син та дружина не плекають до будинку. Бідповідно до ЗУ «Про звернення громадян» вказане звернення списано електронним рапортом «до справи»; ЄО № 370 від 27.01.2023, за заявою [PERSON] з приводу того, що виявив відсутність мобільного телефону за місцем проживання. Відповідно до Закону України «Про звернення громадян.,, вказане звернення справи» № 117 від 17.02.2023 списане висновком «до справи»; ЄО № 670 від 16.02.2023, за заявою [PERSON] з приводу того, що виникла словесна сварка з сином та заявник відмовився від написання заяви. Бідповідно до ЗУ «Про звернення громадян» вказане звернення списано електронним рапортом «до справи»; ЄО № 890 від 01.03.2023, за заявою [PERSON] з приводу того, що виник конфлікт із колишньою дружиною [PERSON] . Відносно учасників події складено адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.; ЄО № 1928 від 03.05.2023, за заявою [PERSON] з приводу того, що буянить колишня дружина. Відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» вказане звернення списано висновком «до справи» № 585 від 31.05.2023; ЄО № 2696 від 17.06.2023, за заявою [PERSON] з приводу того, що син [PERSON] наніс заявнику тілесні ушкодження. Вказані відомості внесено ЄРДР №12023116320000101 від 18.06.2023 за до ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року (справа № 382/362/23) [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Отже, своїми діями [PERSON] порушує правила співжиття, оскільки створює неможливі умови для проживання [PERSON] .. При цьому, подання заяви [PERSON] до суду про видачу обмежувального припису, зумовлене фактично наданням доказів по справі про виселення її із займаного приміщення. Разом з тим, слід зауважити, шо [PERSON] має у своїй власності інше житло а тому має змогу переїхати до іншого житлового приміщення, а саме житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Відтак, вважає, що підстави для видачу обмежувального припису в частині заборони перебування у місці проживання (перебування) у будинку [ADDRESS] та заборонити [PERSON] наближається на відстань до 100 ( сто) метрів до місця її проживання ( перебування). Крім цього. в судовому засіданні [PERSON] заперечував лише щодо заявлених вимог, що стосуються, проживання його в іншому місці, оскільки частину будинку в іншому місці, яку він має на праві власності, в якій проживають біженці, тому він вважає неприпустимим позблавлення їх житла в цей скрутний для них час. Сторони в судовому засіданні не заперечували факту виклику поліції та наявність матеріалів адміністративного провадження. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України (ч. 8 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованму шлюбі. у зареєстрованому шлюбі, На підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року по справі № 382/1370/22 шлюб між ними розірвано. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Заявниця зверталась до ВП № 2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області щодо прийняття мір щодо поведінки [PERSON] про що свідчить наявність двох матеріалів відносно [PERSON] про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях . На підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявниці, можливість їх часткового задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника [PERSON] відносно [PERSON] , як особи, постраждалої від домашнього насильства в сім`ї. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної поваги до приватного та сімейного життя (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі Мамчур проти України ). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене згідно із законом , відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі Хант проти України від 07.12.2006 року). Окрім цього, оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів. З урахуванням викладеного, співставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси заявниці, наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , з метою застосування превентивного засобу - методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та застосувати до кривдника обмежувальний припис строком на шість місяців. Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial