Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 липня 2001 року він з відповідачем уклав шлюб, зареєстрований Рукшинською сільською радою Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №08. Від сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через конфліктні ситуації в сім`ї, побутові сварки. Між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповага. Подружні стосунки припиненні. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки сім`ї фактично немає, на примирення не згоден. \~ \~ \~ \~Після розірвання шлюбу він бажає, щоб його син [PERSON] , [INFO] залишився проживати з ним, оскільки син вже тривалий час проживає з батьком. Він готовий самостійно виховувати та утримувати сина. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем та після розірвання шлюбу залишити малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на самостійному вихованні та утриманні у свого батька [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 червня 2023 року відкрито провадження у справі (а.с.15). Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 червня 2023 року, після повторного автоматизованого розподілу судової справи, прийнято справу до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.24). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі (а.с.32,34) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, підтверджує факти, які викладені у позовній заяві, згодна на розірвання шлюбу, не заперечує щодо залишення сина [PERSON] , 2011 р.н. на самостійному вихованні та утриманні батька, оскільки вона через особисті обставини передала сина його батьку, щоб син проживав в подальшому виключно з останнім (а.с.33). Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] \~зареєстрували шлюб у Рукшинській сільській раді Хотинського району Чернівецької області 14 липня 2001 року, актовий запис №08, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.07.2001 року, виданим Рукшинською сільською радою Хотинського району Чернівецької області (а.с.10). Від сумісного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 09.09.2011 року, виданим виконавчим комітетом Рукшинської сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.9). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як сторони сімейні відносини не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного, не підтримують подружніх відносин. Примирення між сторонами неможливо, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню, а шлюб на підставі\~ст.112 СК України\~- розірванню. \~ \~ \~ \~Щодо вимог про залишення дитини на вихованні та утриманні позивача. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Рукшинської сільської ради Дністровського району Чернівецької області №662 від 08.08.2023 року (а.с.40). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивача, складеної комісією виконавчого комітету Рукшинської сільської ради Чернівецької області від 08.08.2023 року встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входить син - [PERSON] , [INFO] , який навчається в Рукшинському ліцеї. Позивач з дитиною проживає у власному будинку із зручностями, останнім створені всі умови для проживання та виховання дитини. Дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні (а.с.41). [PERSON] подала до суду заяву, в якій не заперечувала щодо залишення малолітнього сина [PERSON] , 2011 р.н., після розірвання шлюбу на самостійному вихованні та утриманні позивача [PERSON] (а.с.33). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Таким чином, аналізуючи в сукупності докази та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина фактично проживає разом з батьком, проживає за вказаною адресою тривалий час, за місцем проживання дитини створені всі умови, позивач добросовісно виконує батьківські обов`язки, виховує та утримує сина, останній за місцем проживання відвідує навчальний заклад, відсутні обставини, які негативно впливали на його виховання та розвиток, відповідач [PERSON] не заперечує щодо залишення малолітнього сина на вихованні та утриманні батька, тому суд вважає вірним залишити малолітнього [PERSON] на самостійному вихованні та утриманні батька позивача [PERSON] .

Outcome: approved