Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення сином [PERSON] навчання в Одеському національному університеті ім. Мечникова, але не пізніше досягнення ним 23-х річного віку, так як відповідач, добровільно матеріальну допомогу не надає. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2004 року. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який навчається на 1-му курсі Одеського національного університету імені І.І. Мечникова за денною формою навчання. Син потребує матеріальної допомоги від батька, який є працездатним та має змогу надати таку допомогу. Тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу та просила справу розглянути справу у її відсутність. ( а.с. 42) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та з позовними вимогами [PERSON] згоден. ( а.с.43) Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого від 25.09.2004 року, на підставі актового запису № 8 (.а.с.8) Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , від 02.07.2014 року, актовий запис № 395 та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , від 02.12.2004року, актовий запис № 13), батьками яких є сторони по справі. ( а.с.28,15) На теперішній час [PERSON] виповнилось 18 років, що підтверджується копією паспорта ІD -картка [NUMBER] від 01.10.2019 року, наявною в матеріалах справи. (а.с.16) [PERSON] , [INFO] навчається на 1-му курсі Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, за контрактом денного геолого-географічного факультету, що підтверджується довідкою від 30.05.2023 року №154-23 та Договором №106-1-003-2022 про навчання в Одеському національному університете імені І.І..Мечникова, та Договором №106-1-003-2022 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, та додаткової угоди до Договору № 106-1-003-2022 про надання платної освітньої послуги підготовки фахівця. (а.с.20-25) Відповідач [PERSON] працює в АТ «Укрзалізниця»/виробничий підрозділ» Роздільнянська дистанція колії» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», на посаді майстер шляховий дільниці 1 групи, загальна сума доходу за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року складає 119168,45грн. ( а.с.30) Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). За результатами аналізу вищенаведених норм можна прийти до наступних висновків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Звертаючись до суду з позовною заявою [PERSON] зазначила, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька, так як навчається, а це потребує значних витрат. Позивачка в суді довела, що син [PERSON] продовжує навчання після досягнення 18-ти річного віку, а тому має право на утримання від батька до досягнення ним віку 23 років. В свою чергу відповідач в судове засіданні не з`явився, заперечень на позов не надав, доказів того, що він не має змоги надавати сину на утримання на період навчання не надав, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість сплачувати аліменти. Також суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь сина [PERSON] , вважає, що саме в такому розмірі аліменти і підлягають стягненню, в такій частці його син буде отримувати належне та достатнє утримання на період навчання. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь сина на період здобуття ним професійної освіти, останній потребує допомоги, а тому на користь позивача належить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення ним навчання, у Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова, але не пізніше чим до досягнення ним 23-х річного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом 19.06.2023 року, тому суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, стягувати аліменти з дати пред`явлення позову, а саме з 19.06.2023 року. Згідно з ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.141, 182, 191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved