Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

До Решетилівського районного суду Полтавської області 01 березня 2023 року звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, у якому позивачка зазначає, що з кінця 2014 року вона перебувала у цивільному шлюбі із відповідачем [PERSON] . Від даних стосунків [INFO] у с. Шамраївка Решетилівського району Полтавської області народилася дитина - [PERSON] , батьками якого є сторони по справі. З самого народження дитини відповідач участі у вихованні сина не приймав, матеріально не утримував та не утримує сина. З 2019 року між сторонами почали виникати конфлікти, в результаті яких відповідач тиснув психологічно на позивачку, а згодом завдавав тілесні ушкодження. У зв`язку з цим позивачка була змушена звернутися до поліції, внаслідок чого було порушене кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12020170110001083 від 01.07.2020. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.09.2020 було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців. Для забезпечення безпеки позивачки та сина з вересня 2020 року вона із сином переїхала до м. Кременчук Полтавської області. З цього моменту зв`язок відповідача із сином остаточно припинився, він жодним чином не цікавився життям сина, його моральним, фізичним та психічним станом. У свою чергу позивачка повноцінно забезпечує сина продуктами харчування, ліками, одягом, займається його вихованням. Відповідач ухиляється від прийняття спільного рішення про місце проживання дитини. Відповідачка має доходи, а також житловий будинок та земельну ділянку. Отже вважає, що місце проживання дитини має бути визначене з нею. Зважаючи на викладені обставини, позивачка просила визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Ухвалою судді від 09.03.2023 у справі відкрите позовне провадження з викликом сторін та призначене підготовче судове засідання на 06 квітня 2023 року. Підготовче провадження по справі було проведено 06 квітня 2023 року та призначено судовий розгляд справи на 03 травня 2023 року. Зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування, подати суду висновок щодо розв`язання спору за цим позовом. У зв`язку із ненадходженням до суду висновку органу опіки та піклування, судове засідання було відкладене на 30 травня 2023 року, а в подальшому - на 27 червня 2023 року. У зв`язку з відсутністю у суду інформації щодо вручення судової повістки відповідачу, судове засідання було відкладене на 16 серпня 2023 року. У судове засідання 16 серпня 2023 року позивачка та її представниця не з`явилися, до суду від представниці позивачки адвоката Альошинкіна О.І. надійшла заява у якій вона позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 124) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 123), про причини неявки суду не повідомляв, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 121). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитинипідлягає до задоволення з огляду на наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом установлено, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до Акту про проживання, складеного 13.02.2023 ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» зі слів громадян [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] . у [ADDRESS] з 08.01.2023 (а.с. 9). Таким чином судом установлено, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю. Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, видано Глобинською державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Полтавській області, [PERSON] за 2022 рік отримала дохід у сумі 49040,20 грн (а.с. 16-18). Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності позивачки [PERSON] знаходиться земельна ділянка, кадастровий номер 5324285600:00:010:0167, площею 4,6413 га, розташована у Полтавській області, Решетилівський район, Шевченківська сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка перебуває в оренді у Фермерського господарства «Фортуна Т.В.». (а.с. 22-23). Власником житлового будинку з господарськими будівлями , який розташований по [ADDRESS] зазначена [PERSON] (а.с. 23-24). Вказана обставина також підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 92). Як установлено із характеристики ТОВ «Бонус Клуб ЮА» від 19.01.2023, [PERSON] працювала у товаристві з 05.05.2021 до 31.10.2022 на посаді головного спеціаліста інформаційно - консультаційного відділу. Зарекомендувала себе як привітного і сумлінного працівника, вміє організовувати робочий процес як свій, так і команди співробітників. Завдання керівника виконує якісно і в установлений строк. У колективі з усіма підтримувала рівні, дружні відносини, і користувалася повагою і авторитетом у керівництва (а.с. 14). Відповідно до довідки Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла - садок) комбінованого типу №70 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області дитина [PERSON] - [PERSON] відвідував вказаний навчальний заклад з 119.10.2020 по 31.08.2021. Зі слів виховательки під час перебування в закладі вихованням дитини займалася мама [PERSON] , яка кожного дня приводила та забирала його з садочка, вносила кошти за харчування, відвідувала батьківській збори. За час перебування [PERSON] у садочку батько жодного разу ні телефоном, ні в особистому спілкуванні з працівниками не цікавився справами дитини (а.с.12). Відповідно до довідки Кременчуцької гімназії №19 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.01.2023 №01-49/22, [PERSON] займається питанням виховання та навчання свого сина [PERSON] , учня 1-А класу Кременчуцької гімназії № 19. Батько, [PERSON] за час навчання [PERSON] до гімназії не приходив, з класним керівником не спілкувався, на батьківські збори онлайн не виходив (а.с. 13). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.09.2020 у справі №524/5590/20 за заявою [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] про видачу обмежувального припису, яке набрало законної сили 10.10.2020, видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , строком на 6 місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонити йому перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с. 10-11). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постаново ВР 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до змісту статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 22 червня 2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 09 червня 2023 року №1065. Відповідно до вказаного висновку, 27 квітня 2023 року спеціалісти служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області здійснили обстеження житлово - побутових умов за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що квартира з усіма комунальними зручностями, умови проживання задовільні. Для малолітньої дитини передбачено окреме місце для сну та навчання. В наявності необхідний одяг, взуття, засоби гігієни, шкільне приладдя та інші речі дитини. Відповідно до статті 171 СК України була з`ясована думка дитини [PERSON] . У ході бесіди [PERSON] повідомив спеціалістам служби у справах дітей, що він постійно проживає разом з матір`ю та в подальшому бажає проживати з нею. Відповідно до листа служби у справах дітей Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 05.05.2023 № 89/01-19, комісією було обстежено умови проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS], про що складено відповідний акт. Відповідно до висновку комісії умови проживання задовільні. Начальником служби з батьком дитини проведена бесіда щодо визначення місця проживання його малолітнього сина [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . Батько дитини [PERSON] категорично не згоден щодо визначення місця проживання його сина з [PERSON] , мотивуючи тим, що вона позбавила його можливості бачити дитину, спілкуватися з ним та обмежує його права як батька дитини, про що він надав письмові пояснення на ім`я начальника служби у справах дітей Виконавчого комітету Решетилівської міської ради. У ході розмови з батьком дитини встановлено, що на даний час він офіційно не працевлаштований. Участі у засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , яке відбувалося 17 травня 2023 року, [PERSON] не брав, хоча був заздалегідь повідомлений. Ураховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] (а.с.а.с. 102, 104 - 110) Суд погоджується з висновком орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, оскільки на даному визначення місця проживання дитини з матір`ю у звичному для нього середовищі буде мати більш позитивний вплив на дитину та відповідатиме її найкращим інтересам. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Тобто при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Стороною позивачки було надано суду психологічне заключення від 08.05.2023 практичного психолога [PERSON] , із якого вбачається, що кореляційне дослідження показало такі висновки за проективними методиками: хлопчик виявив чіткий прояв інтересу до формули «мама + син = МИ», це вказує на сталу прив`язку дитини до мами; але тест не показав позитивної реакції по відношенню до формули «мама + тато + син = сім`я»; повністю відкидається дитиною розуміння емоційної прив`язки «тато + син»; на всі запитання про батька у дитини проявляється фрустраційний блок; по відношення до матері одна із проективних методик виявила реакцію зі 100% - 97,3%; до батька - реакція зі 100% - 12,7 %; принцип «символійної лінійності» вказує на сьогоднішній момент на найближчу відстань дитини до матері; поведінкові та вербальні реакції свідчать про тісну прив`язку дитини тільки до матері. При особистому спілкуванні дитина з тривожністю в очах та острахом ставиться до всіх запитань стосовно батька. Хлопчик закривається. У дитини на очах навертаються сльози. Коли дитині пропонується пригадати щось позитивне про батька, то він відвертається і не хоче зовсім іти на контакт. Від дитини звучить запитання: «Ви хочете мене залишити з батьком? Так він весь час б`ється і лається…» (а.с.77-78). Враховуючи вік дитини, якій виповнилося лише шість повних років, те, що присутність дитини у судовому засіданні не буде комфортним для неї, суд вважає, що потреби особисто заслухати дитину за обставин даної справи немає. При цьому думка дитини відображена у висновку психолога, який береться судом до уваги. Даючи оцінку висновку психолога, суд зазначає, що дитина сторін по справі [PERSON] однозначно схиляється до проживання саме з матір`ю, з якою у нього наявний стійкий психологічний зв`язок. У той час позитивний емоційний зв`язок дитини та батька відсутній. З огляду на вищезазначене, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, враховуючи думку дитини, яка відображена у висновку психолога, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Разом із цим, суд зауважує, що батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування та участь у вихованні сина. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору від 21.02.2023 № 25ЕТ-PM4Е-ВХВМ-4ЕВ6 встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп. (а.с.1). Враховуючи вищевикладене, положення ч.1 ст.141 ЦПК України та те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути 1073 грн 60 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved