Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач 17.08.2013 звернувся до Харківського райсуду Харківської області з позовом до відповідачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 06.12.2013 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження № 12013220480004889 від 03.09.2013 з обвинувальним актом щодо гр. [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2021 у справі 538/19959/13-к щодо розгляду кримінального провадження № 12013220480004889 від 09.2013 щодо гр. [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, встановлено, що 09.02.2007 між гр. [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики грошей, що якого [PERSON] позичила [PERSON] гроші у сумі еквівалентній 16 500 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань між [PERSON] та [PERSON] також був укладений договір застави транспортного засобу, за яким [PERSON] надає належний її автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.п. [NUMBER] 2000 р.в., [NUMBER] в якості застави, якою забезпечується виконання зобов`язань позики. Договором застави ТЗ передбачалась заборона для [PERSON] щодо відчуження предмета застави, а саме автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] , а також виникнення права звернення [PERSON] на даний автомобіль у випадках невиконання зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] , та добровільну передачу [PERSON] предмету застави та документів на нього [PERSON] . Після укладення договору позики та застави ТЗ [PERSON] не виконала умов договору позики перед [PERSON] , у зв`язку з чим остання звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовом про накладення арешту на предмет застави, а саме автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] 2000 р.в., що належить [PERSON] 24.02.2009 суддею Київського районного суду м. Харкова винесено ухвалу про накладення арешту на зареєстрований за [PERSON] автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] 2000 р.в., заборонивши останній його відчуження і зміну власника. При цьому, [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що належний її автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] , є предметом застави за договором позики, на який крім того накладено арешт та заборону на відчуження даного ТЗ до виконання зобов`язання перед [PERSON] , розуміючи, що цивільно-правові відносини між нею та [PERSON] фактично продовжують існувати у зв`язку з невиконанням [PERSON] її зобов`язань, видала генеральну довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] на право керування автомобілем «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] , його використання та відчуження, не повідомивши останнім що на вказаний автомобіль накладено арешт. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] , діючи в якості третіх осіб, домовилися про продаж даного автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] з потерпілим [PERSON] . У зв`язку з чим 16.07.2009 [PERSON] , не повідомляючи [PERSON] про те, що належний її автомобіль є предметом застави за договором позики, та не може бути відчужений, перебуває під арештом згідно ухвали суду, діючи умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, здійснила продаж автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] потерпілому [PERSON] , видавши генеральну довіреність на нього та його дружину [PERSON] . За вказаний правочин [PERSON] сплатив гроші у сумі 11 000 доларів США та передав автомобіль своєї дружини [PERSON] «Деу Ланос» р.н. [NUMBER] , який згідно усної домовленості був оцінений на суму 3 000 доларів США, таким чином придбавши автомобіль на загальну суму 14 000 доларів США. Гроші за автомобіль потерпілий [PERSON] передав [PERSON] , який в свою чергу розрахувався з [PERSON] , про що свідчить написана потерпілому [PERSON] розписка про факт продажу йому автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] та отримання за нього грошей у повному обсязі. 05.08.2009 [PERSON] , діючи на підставі рішення судді Київського районного суду м. Харкова, перебуваючи біля дитячої поліклініки № 26 по вул. 23 Серпня м. Харкова, з використанням евакуатора, фізично заволоділа автомобілем «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] , який залишив за вказаною адресою потерпілий [PERSON] . Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 21.05.2021 у справі № 638/19959/13-к щодо розгляду кримінального провадження № 12013220480004889 від 03.09.2013 у відношенні [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, було звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення - злочину та закрито кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цією ж ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова було встановлено, що потерпілому [PERSON] завдано матеріальну шкоду у розмірі 14 000 доларів США, що станом на 05.08.2009 було еквівалентом 107 541,00 грн. ( згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.08.2009 100 доларів США еквівалентно 768,15грн. ) та цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, роз`яснено право на пред`явлення його до суду у порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність ) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки, злочинними діями [PERSON] завдано матеріальну шкоду [PERSON] , що встановлено судовим рішенням - ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2021 у справі № 638/19959/13-к, у розмірі 14 000 доларів США, станом на час подання цього позову розмір майнової шкоди завданої позивачу ( згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.08.2021 100 доларів США еквівалентно 2 669,31грн. ) становить 373 703,40 грн. ( триста сімдесят три тисячі сімсот три гривні 40 коп. ) Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ :а позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 за № 6 ( з подальшими змінами та доповненнями ) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі собою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, злочинними діями [PERSON] . [PERSON] завдано також і моральну шкоду. На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку з пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про і відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю ) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ( заява № 40450/04, п. 64, від 15.10.2009 ) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17 зробив висновок, що : «адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання». Внаслідок дій [PERSON] позивач отримав автомобіль, на якому було обтяження у вигляді арешту і фактично був позбавлений можливості використовувати зазначений автомобіль, позивач тривалий час залишився без засобу пересування, що вплинуло на його спосіб життя. Позивач змушений був пересуватися пішки та/або громадським транспортом, адже зазначений автомобіль був єдиним засобом пересування. Відповідно до висновку МСЕК, за станом здоров`я позивач не може тривалий час ходити пішки, стояти і взагалі знаходитись у вертикальному стані. Тому, позбавлення позивача можливості використовувати автомобіль спричинили для позивача окрім моральних також і фізичних страждань. Таким чином, своїми незаконними діями відповідачка спричинила позивачу моральну шкоду, що виражено у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, інших негативних явищ. Враховуючи, глибину фізичних та душевних страждань, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості ( правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року ). Позивач оцінює розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 27 000 грн. ( двадцять сім тисяч гривень ). При цьому, слід врахувати, що саме така сума підлягає відшкодуванню позивачеві, так як останній протягом тривалого часу не отримав відшкодування заподіяної шкоди, внаслідок розгляду кримінального провадження та закриття його у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності, витрачав додаткові зусилля та переносив нервові потрясіння. Заходи досудового врегулювання спору не вживалися. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. Оригінали документів, доданих до позовної заяви, у позивача наявні. Позивачем не подано іншого позову ( позовів ) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 4 007,04 гривень. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду ( ч. 3 ст. 133 ЦПК України ). Таким чином, загальний розмір судових витрат понесених позивачем становить 19 007,04 грн., який становить 4 007,04 грн. судового збору та 15 000 грн. витрат на надання правової допомоги. Прохав : \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 373 703,40 грн. ( триста сімдесят три тисячі сімсот три гривні 40 коп. ), моральну шкоду в розмірі 27 000 ( двадцять сім тисяч гривень ) та понесені позивачем судові витрати ( судовий збір і витрати на надання правової допомоги ) - покласти на відповідача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено дану справу до розгляду за правилами загального позовного провадження ( а. с. 61 62 ). Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. На цей час на території Харківської області тривають активні бойові дії. Розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області визначена за Полтавським районним судом Полтавської області. Дана справа надійшла до Полтавського районного суду Полтавської області та передана 03.10.2022 на розгляд судді - Гальченко О.О. згідно протоколу авторозподілу та отримана суддею 05.10.2022. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.10.2022 справу прийнято до свого провадження та призначено в судове засідання ( а. с. 81 ). В судове засіданні сторони у справі не з`вилися. Представник позивача в особі адвоката Маленка Ю.А. позов підтримав із викладених в ньому підстав, надавши суду можливі докази на його підтвердження. Через систематичну не явку належно повідомленої відповідачки прохав розглянути справу в заочному порядку у відсутності позивача ( а. с. 101 107 ). Позивач також прохав провести розгляд справи у його відсутності ( а. с. 121, 129 ). Відповідачка повторно не з`явилась в засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про день, час та місце розгляду справи по суті, в тому числі шляхом надання оголошення на сайті суду, про що є докази в матеріалах справи ( а. с. 91 95, 98, 102 107, 109, 112, 113, 118, 120, 127, 134, 135 ). Представник відповідачки в особі адвоката ( а. с. 115 ) не з`явилась з невідомих причин, надавши суду письмові клопотання про зупинення або відкладення розгляду справи ( а. с. 114, 124, 131 ), хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи ( а. с. 117, 128, 137 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи. Судом встановлено всі обставини, на які в позові послався позивач, що підтверджується матеріалами справи на а. с. 6 56, 60, а саме : ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2021 у справі 538/19959/13-к щодо розгляду кримінального провадження № 12013220480004889 від 09.2013 щодо гр. [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, встановлено, що 09.02.2007 між гр. [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики грошей, що якого [PERSON] позичила [PERSON] гроші у сумі еквівалентній 16 500 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань між [PERSON] та [PERSON] також був укладений договір застави транспортного засобу, за яким [PERSON] надає належний її автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.п. [NUMBER] 2000 р.в., [NUMBER] в якості застави, якою забезпечується виконання зобов`язань позики. Договором застави ТЗ передбачалась заборона для [PERSON] щодо відчуження предмета застави, а саме автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] , а також виникнення права звернення [PERSON] на даний автомобіль у випадках невиконання зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] , та добровільну передачу [PERSON] предмету застави та документів на нього [PERSON] . Після укладення договору позики та застави ТЗ [PERSON] не виконала умов договору позики перед [PERSON] , у зв`язку з чим остання звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовом про накладення арешту на предмет застави, а саме автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] 2000 р.в., що належить [PERSON] 24.02.2009 суддею Київського районного суду м. Харкова винесено ухвалу про накладення арешту на зареєстрований за [PERSON] автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] 2000 р.в., заборонивши останній його відчуження і зміну власника. При цьому, [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що належний її автомобіль «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] , є предметом застави за договором позики, на який крім того накладено арешт та заборону на відчуження даного ТЗ до виконання зобов`язання перед [PERSON] , розуміючи, що цивільно-правові відносини між нею та [PERSON] фактично продовжують існувати у зв`язку з невиконанням [PERSON] її зобов`язань, видала генеральну довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] на право керування автомобілем «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] , його використання та відчуження, не повідомивши останнім що на вказаний автомобіль накладено арешт. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] , діючи в якості третіх осіб, домовилися про продаж даного автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] з потерпілим [PERSON] . У зв`язку з чим 16.07.2009 [PERSON] , не повідомляючи [PERSON] про те, що належний її автомобіль є предметом застави за договором позики, та не може бути відчужений, перебуває під арештом згідно ухвали суду, діючи умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, здійснила продаж автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] потерпілому [PERSON] , видавши генеральну довіреність на нього та його дружину [PERSON] . За вказаний правочин [PERSON] сплатив гроші у сумі 11 000 доларів США та передав автомобіль своєї дружини [PERSON] «Деу Ланос» р.н. [NUMBER] , який згідно усної домовленості був оцінений на суму 3 000 доларів США, таким чином придбавши автомобіль на загальну суму 14 000 доларів США. Гроші за автомобіль потерпілий [PERSON] передав [PERSON] , який в свою чергу розрахувався з [PERSON] , про що свідчить написана потерпілому [PERSON] розписка про факт продажу йому автомобіля «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] та отримання за нього грошей у повному обсязі. 05.08.2009 [PERSON] , діючи на підставі рішення судді Київського районного суду м. Харкова, перебуваючи біля дитячої поліклініки № 26 по вул. 23 Серпня м. Харкова, з використанням евакуатора, фізично заволоділа автомобілем «Mercedes Bens ML320» р.н. [NUMBER] , який залишив за вказаною адресою потерпілий [PERSON] . Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 21.05.2021 у справі № 638/19959/13-к щодо розгляду кримінального провадження № 12013220480004889 від 03.09.2013 у відношенні [PERSON] , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, було звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення - злочину та закрито кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цією ж ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова було встановлено, що потерпілому [PERSON] завдано матеріальну шкоду у розмірі 14 000 доларів США, що станом на 05.08.2009 було еквівалентом 107 541,00 грн. ( згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.08.2009 100 доларів США еквівалентно 768,15грн. ) та цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, роз`яснено право на пред`явлення його до суду у порядку цивільного судочинства. Таким чином, неправомірними діями відповідачки заподіяно позивачу матеріальні збитки та моральну шкоду, які триває по даний час. Між неправомірними діями відповідачки та насталими наслідками у вигляді заподіяної матеріальної та моральної шкоди позивачу наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність ) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 за № 6 ( з подальшими змінами та доповненнями ) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі собою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку з пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про і відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю ) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому, суд вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди адекватним відшкодуванням відповідно до глибини, тривалості заподіяних моральних страждань, які тривають до цього часу, ступеню порушення укладу нормального життя позивача, враховуючи, що він є інвалідом та з врахуванням майнового стану відповідачки. Судові витрати підлягають вирішенню на підстав ст. 141 ЦПК України відповідно до встановлених ставок діючим законодавством.

Outcome: approved