Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

26.04.2023 року позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом вказавши, що з 17.09.2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , та у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . З 2020 2021 року сімейне життя стало погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відносин з відповідачем не підтримує. відповідач дитині матеріально не допомагає, проживає окремо від них. Просить суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму на для дитини відповідного віку. 15.06.2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Текст позовної заяви містить посилання позивачки на розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , суду надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає, просить розглянути справу за його відсутності. Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 17.09.2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 404. Сторони мають двох неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого, батьком записаний [PERSON] - відповідач у справі. Відповідно до позовної заяви, неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що відповідачем не заперечується. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ч.3\~ст.\~181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано доказів того, що відповідач має на утриманні має інших дітей, непрацездатних батьків, та має поганий стан здоров`я. З огляду на наведене суд вважає, що вимоги позивачки законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, те, що відповідач є працездатною особою, а розмір заявлених позивачкою аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~ст.\~206\~ч.4\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~ Згідно ч.1 ст.\~191\~СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved