Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення суми заборгованості за спожитий природний газ посилаючись на те, що відповідачем за період з вересня 2020 р. по травень 2023 р. було спожито природний газ на загальну суму 18848,25 грн., проте вартість послуг залишається не сплаченою споживачем. Ухвалою від 27.04.2023 р. по цивільній справі №394/335/23 постачальнику було відмовлено у видачі судового наказу через відсутність копії договору. Постановолю НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 р. «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», визначено, що договір між Постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем та/або сплата, часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними оператора ГРМ - ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до Особового рахунку споживача). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього обсягах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідач акцептував договір, повернувши постачальнику заяву-приєднання, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. На умовах договору, Позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором, проте відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, чим порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість в розмірі 18848, 25 грн., а також судові витрати. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», в судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлена в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення судова повістка йому була вручена 25.07.2023 р. Відзив від відповідачки до суду не надходив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є договірні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що за період з вересня 2020 р. по травень 2023 р. було спожито природний газ на загальну суму 18848,25 грн., проте вартість послуг залишається не сплаченою споживачем. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме впродовж тривалого часу, зокрема з вересня 2020 р. по травень 2023 р. надавав послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 129 Конституції України регламентовано, що одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ є обґрунтованими. Суд, з урахуванням вищевикладеного та розрахунку, наданого позивачем, вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ . Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Судовий збір стягується з відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved