Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дітей про батька, відповідно до якого просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей. В обґрунтування поданого позову зазначив, що він досить тривали час проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , громадянкою Російської Федерації. [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , батьком якої записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , батьком якої записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . У свідоцтвах про народження дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , в графі «Батько» зазначено [PERSON] , оскільки при реєстрації дітей не було спільної заяви батьків, записи про батька дітей вчинялися за прізвищем матері - [PERSON] / [PERSON] , а ім`я та по батькові дітей - [PERSON] було записано за вказівкою матері (відповідачки) - [PERSON] . Позивач також зазначає, що він є громадянином Республіки Азербайджан. У 2011 році він втратив документи, що посвідчують його особу (паспорт для виїзду за кордон, військовий квиток). Дані обставини підтверджуються рішенням Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства № 13 від 26 липня 2022 року. Відповідно до рішення Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби в Черкаській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства №13 від 26 липня 2022 року, він був зобов`язаний не пізніше 09 серпня 2022 року залишити територію України. Так на підставі вище вказаного рішення позивач [PERSON] , [INFO] , змушений був виїхати до Республіки Азербайджан. Однак у подальшому ним були оформлені документи та 14 лютого 2023 року він повернувся до України. Так вищевказані обставини унеможливлювали його звернення до суду з позовом про визнання його батьком дітей. Таким чином позивач, будучи батьком дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , бажає аби запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень було зазначено не згідно ст. 135 Сімейного кодексу України, а батьком дітей був вказаний позивач - [PERSON] . Відповідачка відмовилася подати заяву до Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) аби встановити походження дітей від нього, як це передбачено ст. 125 Сімейного кодексу України, а тому позивач змушений на даний час звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 03.05.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Під час підготовчого засідання ухвалою суду від 05.06.2023 за клопотанням позивача у справі призначена судова молекулярно-генетична експертиза, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Після повернення ухвали суду із експертної установи без виконання ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області провадження у справі поновлено. Під час підготовчого провадження позивач позовні вимоги уточнив шляхом подання позовної заяви у новій редакції, долучив до матеріалів справи додаткові докази. Ухвалою суду від 16.08.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] , та його представник - адвокатка Хмельницька Л.М.позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити. Додатково пояснили, що позивач визнає своє батьківство відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , тому звернувся до суду та просив визнати його батьком дітей із внесенням відповідних змін до актових записів про народження дітей в частині відомостей про батька та змінити прізвище дітей. Додатково пояснив, вони із відповідачкою по справі проживали у цивільному шлюбі протягом тривалого часу, з 2007 року почали проживати в Україні. Імені дітям вони визначали разом із [PERSON] з урахуванням традицій його родини. Зокрема старшого сина назвали [PERSON] у честь батька позивача, наступні імена дітям, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] допомагала вибирати мати позивача. Такі імені є поширеними серед громадян Республіки Азербайджан. Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили суду, що знають [PERSON] та [PERSON] як родину протягом тривалого часу, зокрема з 2007 року, коли вони почали разом проживати на території України. За цей час вони жили на різних орендованих квартирах, проте сумнівів, що вони є проживають як подружжя ніколи не було. Також зазначила, що пам`ятають часи, коли у них народжувалися спільні діти, у зв`язку із чим [PERSON] кожен раз організовував святкування, [PERSON] також визнавала під час спілкування саме його батьком дітей. Неможливість реєстрації всіх дітей на ім`я батька була обумовлена втратою ним документів та неможливість підтвердити свою особу у органах ДРАЦС. Імена дітей є дуже поширеними серед громадян Республіки Азербайджан. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалась, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду (окрім направлення на її адресу позовної заяви з додатками) від неї не надходило. За таких обставин, враховуючи згоду позивача та його представника, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, його представницю та свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Наявний між сторонами спір стосується прав та обов`язків матері, батька і дитини, визначення походження дитини, тому до їх правового регулювання суд застосовує норми Сімейного кодексу України. Статтею 15 Конституції України гарантовано, що сім`я дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 7 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. Згідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно вимог до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно до вимог ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 2007 року проживали на території України та перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах у них народився син [PERSON] , [INFO] . На момент його народження та реєстрації відповідного актового запису про народження у позивача по справі біли наявні документи, що посвідчують особу, відповідно реєстрації факту його народження проведена в порядку п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України за спільною заявою матері та батька дитини. Відповідно було здійснено актовий запис № 95 від 16.04.2010, реєстрація якого проведена Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, на підтвердження чого надана копія свідоцтва (а.с. 10). [INFO] у них народився син [PERSON] , прізвище якого було визначено згідно ст. 135 СК України, а ім`я та по-батькові батька - за вказівкою матері. Відповідно було здійснено актовий запис № 1048 від 07.09.2011, реєстрація якого проведена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції. У свідоцтві про народженні дитини в графі батько вказано - [PERSON] (а.с. 12). [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , прізвище якої було визначено згідно ст. 135 СК України, а ім`я та по-батькові батька - за вказівкою матері. Відповідно було здійснено актовий запис № 1356 від 01.11.2013, реєстрація якого проведена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції. У свідоцтві про народженні дитини в графі батько вказано - [PERSON] (а.с. 14). [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , прізвище якої було визначено згідно ст. 135 СК України, а ім`я та по-батькові батька - за вказівкою матері. Відповідно було здійснено актовий запис № 2217 від 23.10.2019, реєстрація якого проведена Черкаським міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. У свідоцтві про народженні дитини в графі батько вказано - [PERSON] (а.с. 16). При цьому суд враховує, що з наданого рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства № 13 від 26.07.2022, протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2022 та постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2022, вбачається підтвердженим факт втрати позивачем [PERSON] , який в`їхав на територію України у 2010 році з приватною метою, а через рік після в`їзду загубив усі документи, що встановлюють його особу (а.с. 18-20). За таких обставин суд оцінює доведеним твердження позивача, що у нього була можливість з`явитися спільно із відповідачкою до органів ДРАЦСу та подати заяву про визнання свого батьківства лише після народження старшого сина [PERSON] , [INFO] , а вже на момент народження сина [PERSON] , [INFO] , та менших доньок він вже не мав документів, на підставі яких можна булу б встановити його особу. Також підтвердженням визнання факту батьківства позивача щодо спільних дітей є заява [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Малою Н.А. 02.08.2022, зареєстрована в реєстрі за № 1571, тобто задовго до виникнення між сторонами спору щодо батьківства дітей (а.с. 21). Зі змісту вказаної заяви вбачається, що [PERSON] запрошує громадянина Азербайджанської Республіки, батька її дітей, [PERSON] , здійснити багаторазову поїздку в Україну у період з 01.10.2022 по 01.10.2023 з приватною поїздкою. У свою чергу спір між сторонами щодо батьківства дітей та визначення місця їх проживання виник у березні 2023 року, оскільки позивач зміг повернутися на територію України лише у лютому 2023 року, а у березні 2023 року звертався із відповідними заявами до компетентних органів та органів поліції (а.с. 22-23). Одним із принципів цивільного судочинства є принцип змагальності, регламентований статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України, зі змісту якої вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Диспозитивність цивільного процесу передбачає розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Доказами, у розумінні статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів, регламентований статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, покладає на сторону обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та акцентує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У своїй прецедент ній практиці ЄСПЛ зауважував, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (рішення від 7 травня 2009 року у справі "Калачова проти Російської Федерації", заява № 3451/05, § 34). З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у даній справі за умови його наявності міг бути один із основних доказів, за наслідками оцінки якого у сукупності із іншими доказами у суду була б можливість постановити рішення за наслідками розгляду справи. Натомість такий висновок надати суду на виконання ухвали від 05.06.2023 у експертів не було об`єктивної можливості через неявку відповідачки [PERSON] для відбирання біологічних зразків, хоча про місце, день та час вона була повідомлена належним чином (а.с. 124). Відповідно її умисні дії пов`язані з ухиленням від участі у проведенні експертизи, з урахуванням відсутності іншої можливості її провести, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання підтвердженим факту батьківства позивача. При цьому суд також ураховує тривале спільне проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах, наявність підтвердженого батьківства позивача щодо старшого сина, внесення до актових записів про народження інших дітей відомостей про батька зі слів відповідачки із зазначенням імені «Ілгар Габіл оглу», що не є поширеним іменем та відповідає власному імені позивача, а також надання імен дітям, які є поширеними серед громадян Республіка Азербайджан. За таких обставин суд приходить до висновку про доведення під час розгляду справи позивачем обґрунтованості позовних вимог та приходить до висновку про їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України за наслідками розгляду справи у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі стягненню із відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3 220,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved