Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова 22 квітня 2020 року із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 19 грудня 2019 року об 22:30 в м. Харкові, по Салтівському шосе поблизу будинку № 100/1, парковка супермаркету Дігма, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода Фабія» державний номер [NUMBER] власником якого є позивач під керуванням сина позивача [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 217030» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті даного ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124, 130 КУпАП (серія ДПР № 360665 від 19.12.2019 року) у відношенні [PERSON] . Згідно Постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 року (яка набрала законної сили 31.03.2020 року) відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про отримання страхового відшкодування та отримав відшкодування за майнову шкоду спричинену діями відповідача в розмірі - 34 655,36 грн. В результаті ДТП належному позивачу автомобілю було завдано механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на момент пошкодження складає - 79 491, 01 гривень. Таким чином різниця між заподіяною відповідачем майнової шкоди та сумою, яку виплатили у якості відшкодування МТСБУ становить - 44 835,65 гривень. Він вказує, що сам факт ДТП 19 грудня 2019 року та провина в ньому [PERSON] підтверджуються постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду. Він має право на відшкодування моральної шкоди, яку он оцінює у розмірі 30 000,00 гривень. Заподіяна моральна шкода полягає у тому, що внаслідок того, що відповідач одразу після ДТП обіцяв відшкодувати як матеріальну шкоду, так і моральну, але згодом змінив свою позицію. Крім того позиція Відповідача як вбачається з постанови Фрунзенського районного суду від 18.03.2020 року, при розгляді адміністративної справи для притягнення його до відповідальності, була направлена на уникнення відповідальності та затягування процесу. Відповідача було визнано винним у цьому ДТП лише в останній день коли його можливо було притягнути до відповідальності, одночасно позбавляючи його позивача права звернення в короткі строку після ДТП до МТСБУ для регламентної виплати. Його автомобіль був дуже сильно пошкоджений, він переніс моральні переживання як власник за пошкоджений автомобіль, який йому був необхідний та неможливість протягом п`яти місяців його використання у своїй роботі та для потреб своєї сім`ї, що позбавило його можливостей реалізації своїх потреб, звичок та бажань. Одночасно на дату звернення до суду з цим позовом Позивач так і не реалізував своє право на користування своїм автомобілем, так як виплата МТСБУ не дозволила йому в повній мірі відремонтувати автомобіль. Крім того, йому прийшлося пережити та переживає до теперішнього часу немало моральних страждань через те, що він тривалий час не мав коштів, та досі у повній мірі не має, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому особа, винна у заподіянні матеріальних збитків не вжила жодних заходів до того, щоб пришвидшити у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково. Зазначені обставини потягли за собою вимушені зміни у його житті, необхідності відшукування додаткових зусиль для організації життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, змінився звичний для нього спосіб життя. Ураховуючи вищевикладене, він просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 44 835,65 (сорок чотири тисячі вісімсот тридцять п`ять) грн., 65 коп. в рахунок відшкодування шкоди (матеріальних збитків), завданої ДТП, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30 000 (тридцять тисяч) грн., 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 11.06.2020 року позивачем направлено до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача 54\~000,00 грн. моральної шкоди. 01.07.2020 року представником відповідача до суду направлено відзив, у якому вказано, що позивач об`єктивно не міг звернутись до ТОВ «АД Соллі-Плюс» для визначення вартості відновлювального ремонту, через те, що ТОВ «АД Соллі-Плюс» не працювало в час коли було здійснено ДТП; позивачем, на підтвердження факту отримання його автомобілем механічних ушкоджень, їх кількість, характер та локалізацію не надані докази - складену працівника поліції схему ДТП із переліком пошкоджень транспортних засобів, які сталися внаслідок ДТП, акту огляду пошкодженого транспортного засобу, складеному представником МТСБУ, аварійним комісаром або експертом; Рахунок фактура №СШД0020078 від 19.12.2019 року не може підтверджувати матеріальну шкоду і не є первинним документом; він заперечує проти доводів позивача про не користування автомобілем, та про настання відповідних наслідків для позивача; заперечує про визнання оплати поштових послуг судовими витратами. Вважає, що позивачу не спричинена моральна шкода і докази на які [PERSON] посилається не можуть бути підставами для її стягнення. Просив в позові відмовити. 06.07.2020 року позивачем направлено до суду відповідь на відзив, у якому вказував, що дійсно огляд транспортного засобу здійснено не 19.12.2019 року а 20.12.2019 року; докази обсягів пошкодження автомобіля знаходяться у позивача та будуть надані суду; твердження відповідача про недоведеність моральної шкоди не відповідають дійсності; вказує про розмір судових витрат, що будуть уточнюватися. 19.09.2020 року позивачем направлено до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача 76\~714,00 грн. моральної шкоди. 18.02.2021 року відповідачем до суду направлено відзив на уточнену позовну заяву, у якому вказував доводи, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву від 01.07.2020 року, крім того зазначено про витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень. 23.02.2023 року позивачем направлено відповідь на відзив, у якій зазначено про аналогічність доводів відповідача у відзиві на уточнену позовну заяву, надано спростування доводам, що є аналогічним спростуванню у відповіді на відзиві від 06.07.2020 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийнято до провадження, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року було закрито підготовче судове засідання, уточнена позовна заява від 11.06.2020 року, в якій позивач збільшив розмір моральної шкоди до 54\~000,00 гривень, була залишена без руху. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року уточнена заява від 21.09.2020 року (т.1 а.с.103), в якій знову збільшений розмір моральної шкоди до 76714,00 гривень, була прийнята до провадження. На виконання розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» вказана справа була направлена за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави. Згідно акту передачі справ від 28 березня 2022 року вище вказану справу передано з Фрунзенського районного суду м. Харкова до Октябрського районного суду м. Полтави, яка зареєстрована Октябрським районним судом м. Полтави 19 січня 2023 року за Вх № 3999/23-Вх. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 року суддю Сініцина Е.М. визначено головуючим по справі. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24 січня 2023 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до провадження, постановлено проводити розгляд справу у порядку загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Мамай Артур Сергійович у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на доводи, що викладені у відзиві, та пояснив, що Моторно (транспортне) страхового бюро України відшкодувало позивачу майнову шкоду в розмірі - 34 655,36 гривень, на підставі Звіту №72 від 05.02.2020 року, в якому зазначена вартість відновлюваного ремонту у розмірі 37840,66 гривень. Він не заперечує проти стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлюваного ремонту та виплаченою сумою відшкодування. В інших позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року об 22:30 в м. Харкові, по Салтівському шосе поблизу будинку № 100/1, парковка супермаркету Дігма, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода Фабія» державний номер [NUMBER] власником якого є позивач під керуванням сина позивача [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 217030» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 року [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказані обставини підтверджуються постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 645/64/20. В результаті ДТП належному позивачу автомобілю було завдано механічні пошкодження. [PERSON] звернувся до Моторного (транспортно) страхового бюро України із заявою про отримання страхового відшкодування та отримав відшкодування за майнову шкоду спричинену діями відповідача в розмірі - 34 655,36 грн., що підтверджується регламентними виплатами та листом МТСБУ (т.1 а.с.16-17). Розглядаючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із наступного. Матеріалами адміністративної справи №645/64/20 провадження 3/645/237/20 в яких міститься: схема ДТП з переліком видимих пошкоджень транспортного засобу, пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , диск, протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №360664 та серії ДПР18 №360665, підтверджується, що [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням [PERSON] .. Суд вважає, що посилання представника відповідача на не підтвердження факту отримання автомобілем механічних ушкоджень спростовано. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В ч.2 ст.1187 ЦК України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивачем наданий Рахунок фактура №СШД0020078 від 19.12.2019 року (т.1 а.с.13) в якому зазначена сума відновлюваного ремонту у розмірі 79491,01 гривень, який не є первинним документом, містить лише пропозицію направлену споживачу сплати грошову суму і направлену на інформування споживача про вартість робіт чи послуг. А враховуючи, що даний документ не міг бути складений в визначену дату 19 грудня 2019 року, оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулася 19 грудня 2019 року об 22 годині 30 хвилин, протокол про адміністративне правопорушення був складений 20 грудня 2019 року об 00 годині 15 хвилин, такий час був не робочим у ТОВ «Автомобільний Дом «Соллі-Плюс», що не оспорювалось самим позивачам, суд вважає такий доказ недопустимим. В той же час, Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило позивачу розмір відшкодування шкоди в сумі 34\~655,36 гривень на підставі Звіту №72 від 05.02.2020 року (т.1 а.с.138-158) в Висновку якого зазначена вартість відновлюваного ремонту 37\~840,66 гривень (т.1 а.с.145). такий доказ суд вважає належним та допустимим. Представник відповідача не заперечував проти відшкодування різниці між вже виплаченою сумою і встановленою вартістю відновлюваного ремонту. Таким чином, вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю між вже виплаченою сумою і встановленою вартістю відновлюваного ремонту, яка складає 3 185,30 гривень. Відносно питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного. Позивачем неодноразово подавались заяви про уточнення позовних вимог, суд, Ухвалою від 27 січня 2021 року прийняв до провадження уточнену заяву від 21.09.2020 року. Зазначена Ухвала, відповідно до положень чинного законодавства, не може бути оскаржена під час розгляду справи. Враховуючи, що Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року підготовче судове засідання було закрито, суд вважає, що розгляду підлягає позовна заява, що подана суду до закінчення підготовчого судового засідання, а саме позовна заява, що датована 21.04.2020 року, де розмір моральної шкоди визначений позивачем 30000,00 гривень. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач, мотивуючи завдання відповідачем йому моральної шкоди виділяє основні складові елементи, з яких, на його думку, складається завдана йому моральна шкода відповідач обіцяв позивачу відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, але згодом змінив свою позицію; відповідачем здійснено затягування процесу при розгляді адміністративної справи; його автомобіль був пошкоджений, що спричинило ряд незручностей та моральних страждань; а також вказує на обставину, що відповідач, будучи винним, не вжив жодних заходів до того, щоб пришвидшити у добровільному порядку відшкодування збитків хоча б частково а також у зв`язку із тривалістю судових засідань. Оскільки з визначених позивачем елементів моральної шкоди виключно пошкодження автомобіля є таким, що відповідає визначенню моральної шкоди, згідно ч.2 ст.23 ЦК України, суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача 6\~000,00 грн. моральної шкоди. При розгляді питання про покладення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До судових витрат, що понесені позивачем суд враховує: 1\~681,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією про сплату № 83061 від 21.04.2020 року (т.1 а.с.1) та квитанцією про сплату № 24629 від 08.05.2020 року (т.1 а.с.26); в той же час 110,00 грн. за направлення документів до МТСБУ для проведення виплати, що підтверджується копією квитанції ТОВ «Нова Пошта» (т.1 а.с.15) та 300,00 грн. за копіювання документів для направлення до суду, суд не відносить до судових витрат, так як вказані дії позивача не відносяться до витрат, передбачених ст.133 ЦПК України. Таким чином, розмір судових витрат позивача складає 1\~681,60 гривень. Так як відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат у розмірі 127,08 гривень. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить із наступного. Представником відповідача адвокатом Саміликом Максимом Вікторовичем заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~000,00 гривень (т.1 а.с.191). Надання адвокатом послуг відповідачу підтверджується Договором №01-26/10-20 від 26.10.2020 року, Завданням №1 до Договору, Звітом (актом) №1 наданих послуг, розрахунковим чеком №84 від 4 серпня 2020 року на сплачену суму 2\~500,00 грн. та квитанцією Приватбанку №0.0.1896673053.1 від 07.11.2020 року на сплачену суму 5000,00 гривень. Таким чином, представником відповідача адвокатом Саміликом Максимом Вікторовичем підтверджено надання правничої допомоги на суму 7\~500,00 грн. Ураховуючи те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про часткове відшкодування витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог, тому слід стягнути з позивача на користь відповідача суму у розмірі 6\~000,00 гривень. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: partial