Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

У березні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем був укладений договір позики № 18802-06/2021, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 4500,00 гривень. Договір позики був укладений в електронному вигляді та підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». 29.12.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до Боржників, згідно переданого реєстру ТОВ «ФК «Інвеструм». Згідно реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 18802-06/2021 від 28.06.2021 року у загальній сумі 13 950,00 гривень, яка складається із: 4500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9450,00 гривень - сума заборгованості за процентами. На підставі наведеного просило позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики № 18802-06/2021 від 28.06.2021 року у загальній сумі 13 950,00 гривень та понесені судові витрати. В судове засідання представник відповідача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що 28.06.2021 року між ТОВ ФК «Інвеструм» та [PERSON] був укладений договір позики № 18802-06/2021, відповідно до якого останній отримав у позику 4500,00 гривень на строк 30 днів (до 27 липня 2021 року) шляхом переказу на платіжну картку відповідача. За умовами договору сторонами було погоджено сплату відсотків за користування позикою у наступному розмірі та порядку: 1,75% на день від суми позики за кожен день користування позикою в межах строку позики - базова процентна ставка. Також умовами вказаного договору (п.4.3) визначено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п.1.2 цього договору та/або в додатку до нього, проценти, передбачені в.п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://mycredit.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 року, який був укладений між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», акту прийому-передачі Реєстру Боржників та витягу з Реєстру боржників до вказаного договору, останнє набуло право вимоги за договорами позики, в тому числі і за договором позики №18802-06/2021 від 28.06.2021 року, який був укладений між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] на загальну суму 13 950,00 гривень, яка складається із: 4500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9450,00 гривень - сума заборгованості за процентами. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.01.2023 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором позики №18802-06/2021 від 28.06.2021 року становить 13 950,00 гривень, і складається із: 4500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9450,00 гривень - сума заборгованості за процентами. За правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене слід дійти висновку, що між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] 28.06.2021 року був укладений договір позики у формі електронного документу з електронними підписами, на підставі якого останній отримав у позику 4500,00 гривень строком на 30 днів, до 27.07.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, визначених умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідач належним чином умови укладеного договору не виконував, своєчасно кредит та нараховані відсотки за користування кредитними коштами не погасив. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за договором позики №18802-06/2021 від 28.06.2021 року становить 13 950,00 гривень, і складається із: 4500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9450,00 гривень - сума заборгованості за процентами. Разом з цим суд зазначає, що згідно п.4.3. Договору визначено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п.1.2 цього договору та/або в додатку до нього, проценти, передбачені в.п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Отже умовами договору визначено право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами і поза межами строку дії договору, але не більше 90 днів з дня укладення такого договору. Таким чином розмір відсотків, який підлягає стягненню буде розраховуватися лише за період з 90 днів з дати укладення договору (28.06.2021 року) за формулою: 4500,00 грн. (сума позики) * 1,75 % (проценти на добу за користування кредитними коштами) *90 днів (загальний період за який сторонами визначено можливість нарахування відсотків) /100% і становитиме 7 087,50 гривень. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що поданий позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за договором позики №18802-06/2021 від 28.06.2021 року у сумі 11587,50 гривень, яка складається із: 4500,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7087,50 гривень - сума заборгованості за процентами. В решті у задоволенні позову слід відмовити. Також, відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 2229,45 грн. (11587,50 грн. * 2684,00 грн./ 13950 грн.)

Outcome: partial