Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

В провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом адвоката Деменкової Євгенії Сергіївни, яка діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Дубровський Володимир Миколайович, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2020 року та визнання права власності в порядку спадкування на частку квартири після смерті [PERSON] . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2021 року по справі було відкрито провадження, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2021 року у справі ( в зв`язку із смертю приватного нотаріуса Дубровського В.М.) у якості третьої особи було залучено Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків). Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду України від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 1 серпня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позовна заява (уточнена а.с.43-46) з якою звернулися позивачі мотивована наступним: [PERSON] є чоловіком та батьком позивачці. Відповідач - рідний брат [PERSON] . [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору міни квартири від 06.04.1994 року. Іншими співвласниками вказаної нерухомості є [PERSON] в розмірі 1/3 частки та [PERSON] в розмірі 1/3 частки (батьки [PERSON] та [PERSON] ). З 27.04.1994 року [PERSON] був постійно зареєстрований і проживав за адресою своєї власності, [ADDRESS] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2010 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім. Інших судових рішень, у тому числі про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] не ухвалювалося. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 належну їй частку на квартиру [ADDRESS] . 05 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про оголошення фізичної особи - [PERSON] - померлою. Позивачі були залучені в якості заінтересованих осіб. Саме тоді позивачі дізналися, що 28.07.2020 року приватним нотаріусом Дубровським В.М. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] а спадщину, яка складається з частки квартири за номером [ADDRESS] . Як вбачається із спірного свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2020 року, приватний нотаріус Дубровський В.М., на підставі ст. 1261 ЦК України визначив спадкоємцем зазначеного у спірному свідоцтві, майна померлої [PERSON] лише її чоловіка [PERSON] , [INFO] і зареєстрував в державному реєстрі за [PERSON] в порядку спадкування часту, яка начебто належала [PERSON] . Проте, як вбачається з тексту Договору міни квартири від 06.04.1994 року частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] складає не , а 1/3. Інші частки (по 1/3) станом як на день заведення спадкової справи № 36/2020 так і на день видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2020 року, належали і належать [PERSON] та [PERSON] . Окрім цього, [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав за адресою батьків. Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України нотаріус зобов`язаний був розподілити частку [PERSON] , яка померла [INFO] між її чоловіком [PERSON] і сином [PERSON] , тобто по: 1/3:2=1/6. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є недійсним в частині визначення кола спадкоємців і часток спадкоємців. Враховуючи, що інший спадкоємець майна після смерті [PERSON] - [PERSON] [INFO] помер, позивачі не можуть скористатися правом включення [PERSON] , як спадкоємця померлої його матері [PERSON] , до спірного свідоцтва про право на спадщину. Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «про нотаріат» при визначенні можливості виправлення помилки, нотаріус самостійно не може скасувати вчинену ним нотаріальну дію. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним або частково недійсним виключно у судовому порядку. Аналогічна позиція викладена в ст. 1301 ЦК України. Так як [PERSON] входив до кола спадкоємців після смерті [PERSON] , [PERSON] . Станом на день видачі спірного свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2020 року не була власником частини сумісної квартири [ADDRESS] , приймаючи до уваги, що [PERSON] визнаний безвісно відсутнім і в даний час оголошується померлим, а позивачі - спадкоємці майна [PERSON] першої черги, у тому числі в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] та [PERSON] , помилки нотаріуса при визначенні кола і частки спадкоємців у спадщині не можна виправити в досудовому порядку, порушені права позивачів, а відтак, вони вимушені звернутися до суду із позовом. В зв`язку з викладеним, позивачі просили суд, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 28.07.2020 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області В.М. Дубровським за спадковою справою № 36/2020, зареєстрованого в реєстрі за № 818; визнати право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на квартиру [ADDRESS] за спадкоємцями- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки. Позивачі до судового засідання не з`явилися, розгляд справи проводився за участю їхнього представника. У судовому засіданні представник позивачів - адвокат Деменкова Є.С. позовні вимоги підтримала, на підставі доводів викладених у позові та письмовій промові. Суду пояснила, що згідно договору міни квартир від 06.04.1994 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] провели обмін з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартирами. Так, згідно з п.2 Договору міни квартир від 06.04.1994 року право власності на квартиру [ADDRESS] перейшла у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто, з урахуванням вищевикладеного, спірна квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності трьом членам сім' ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з їх часткою співвласників у праві спільної сумісної власності по 1/3 за кожним співвласником. З 27.04.1994 року [PERSON] був постійно зареєстрований i проживав за адресою своєї власності: [ADDRESS] . Окрім цього, інші співвласники були також зареєстровані в їх квартирі по день їх смерті. А відповідачу - старшому сину сім`ї [PERSON] перейшла у власність інша нерухомість - квартира [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на її частку (1/3) співвласника у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи, що за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2010 року молодший син - [PERSON] за заявою своєї дружини [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім, він ( [PERSON] ) не перестав бути співвласником в квартирі [ADDRESS] i не втрачав право реєстрації цією адресою, як співвласник. Тобто, після смерті [PERSON] , як вбачається із матеріалів спадкової справи № 36/2020, a саме: свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2020 року, спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік - [PERSON] , [INFO] . Далі, як зазначено у спірному свідоцтві про право на спадщину за законом від 28.07.2020 року, виданого приватним нотаріусом В.М. Дубровським в рамках спадкової справи № 36/2020 р, спадщина, на яку видане це свідоцтво після смерті [PERSON] , складається на: 1/4 частки квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі Договору міни квартирами, посвідченого Т. В. Бова, державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори 06 жовтня 1994 року за реєстровим №1-986 та зареєстрованого Артемівським БТІ 08.04.1994 р, у реєстрову книгу за № 8-1380. Як вбачається свідоцтва про право на спадщину зa законом від 28.07.2020 року після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем майна померлої був [PERSON] , який був зареєстрований на день смерті [PERSON] за однією адресою померлою дружиною. Проте, як було зазначено вище, молодший син померлої - [PERSON] , [INFO] , був, по-перше, співвласником цієї ж квартири, по-друге, був зареєстрований в цій же квартирі і на день смерті його матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] надав копію довідки № 605 від 03.08.2020 року на ім`я [PERSON] (яка, до речі не стороною і учасником справи;№ 219/3175/21) про те, що начебто [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 27.04.1994 року та виписаний згідно рішення суду 17.07.2013 року. Проте, як з' ясувалося в ході розгляду справи № 219/3175/21 жодного судового рішення про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] - не було. Таким чином, [PERSON] і [PERSON] , які були іншими співвласниками квартири і були в ній зареєстровані на день смерті [PERSON] , прийняли спадщину за замовчуванням. A, отже, приватний нотаріус В. М. Дубровський, допускаючи масу помилок в свідоцтві про право на спадщину за законом від 28.07.2020 року про оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , невірно розподілив спадщину спадкоємцями за замовчуванням. Отже, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є недійсним в частині визначення кола спадкоємців, часток спадкоємців, в розмірі частки спадкодавця на майно у спільній сумісній власності i реквізитів право встановлювальних документів на спадкове майно. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, розгляд справи проводився за участю представника. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Мазурика В.В. позовні вимоги не визнала у повному обсязі, суду пояснила, що підтвердження того факту, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою спірної квартири на момент смерті [PERSON] не має. Доказів, що [PERSON] входив до коло спадкоємців на момент смерті [PERSON] не має. Також відсутні докази того, що після смерті [PERSON] хтось звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Ніяких перепон для цього у спадкоємців не було, однак вони активних дій не здійснювали, і звернулися до суду тільки після 3,6 років після смерті спадкодавця. Посилання на спадкову трансмісію в уточненій позовні заяві є необґрунтованим. В даній справі права на спадкову трансмісію відсутнє. Усі вимоги не підтверджені жодним належним доказом, документом. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вишнякова А.М. у суді підтримала письмові пояснення (а.с.123-129) та суду пояснила, що Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) діє відповідно до Положення про міжрегіональні управління МЮУ, затвердженого наказом МЮУ від 23.06.2011 року № 1707/5. Відповідно до законодавства Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) не наділено повноваженнями щодо вчинення нотаріальних дій, не є суб`єктом вирішення питання видачі свідоцтва про спадщину. При розгляді справи підлягають застосуванню ст.ст. 1216,1218,1261,1267,1268,1278,1296 ЦК України, а також ст. 1301 ЦК України. Просила винести рішення на розсуд суду, з урахуванням норм діючого законодавства. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно свідоцтва про шлюб 24 вересня 1994 року [PERSON] обрав шлюб з [PERSON] , після шлюбу позивачці присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.13). [PERSON] , народився [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). До матеріалів справи додане свідоцтво про шлюб, згідно з яким [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] , після шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.14). [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с.14). [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с.22). Зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-25). 05 листопада 2017 року згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] померла [PERSON] (а.с.15). Після її смерті [PERSON] , [INFO] , приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області 28 липня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: (однієї четвертої) частки квартири за номером [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі Договору міни квартирами, посвідченого Бова Т.В., державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори 06 жовтня 1994 року за реєстровим № 1-986 та зареєстрованого в Артемівським бюро технічної інвентаризації 08.04.1994 року, в реєстрову книгу за № 8-1380. Вказана квартира в цілому складається з двох жилих кімнат, її житлова площа 45,36 кв.м., загальна площа 29,1 кв.м.. Право власності на частку квартири підлягає державній реєстрації (а.с.16). До матеріалів справи доданий договір міни квартир від 06.04.1994 року № 1-986, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стали власниками квартири [ADDRESS] (а.с.18-19). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2010 року [PERSON] , [INFO] визнано безвісно відсутнім (а.с.20). Відповідно документальної інформації від 06.04.2021року наданої Артемівським міськрайонним судом Донецької області - рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] надати неможливо, у зв`язку з тим, що згідно алфавітних покажчиків та автоматизованої системи документообігу суду дана справа судом не розглядалась (а.с.42). [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрито спадкову справу (а.с.21,23). Відповідно до документальної інформації від 19.02.2021 року наданої приватним нотаріусом Дубровським В.М. - 16.02.2021 року ним, за зверненням [PERSON] було заведено спадкову справу за № 11/2021, номер у спадковому реєстрі 67210558, після померлого батька [INFO] [PERSON] (а.с. 26). Згідно документальної інформації від 31.10.2021 року наданою СМУ МЮ (м. Харків) - відповідно дот наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09.09.2021 року № 623/В діяльність приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Дубровського В.М. припинена з 30.08.2021 року у зв`язку зі смертю. Члени експертної комісії СМУ МЮ (м. Харків) здійснюється підготовка та передача до Донецького обласного державного нотаріального архіву документів діловодства та архіву приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Дубровського В. (а.с.141). Як вбачається з пояснень представника третьої особи, архів приватного нотаріуса передано не було у зв`язку зі знищенням в результаті збройної агресії рф. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як передбачено п. 4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно роз`яснень даних у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами: квартира [ADDRESS] , відповідно до договору міни квартири від 06.04.1994 року належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 18-19). Також вказаний факт підтверджується довідкою від 12.05.2021 року наданої КП Бахмутське бюро технічної інвентаризації, відповідно до якої право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни № 1-986 від 06.04.1994 року (а.с.61). Виходячи з принципу рівності часток спільних сумісних власників майна, за відсутності в справі відомостей про інше, вважається, що при спадкуванні майна після смерті одного із співвласників, частки останніх є рівними, що і визначається судом при вирішенні цієї справи. Відтак, після смерті [PERSON] [INFO] спадщина відкрилася тільки на 1/3 частину спірної квартири, коли інші 1/3 та 1/3 частини належали відповідачу та [PERSON] на підставі договору міни квартири від 06.04.1994 року. Водночас, 28.07.2020 року приватним нотаріусом Дубровським В.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом за № 818 на частину спірної квартири (а.с.16). Крім того, на момент смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] , був не єдиний спадкоємець, окрім нього спадкоємцями були діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Проте, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на цей факт, як і на те, що спадкове майно складалося з 1/3 частки спірної квартири, нотаріус уваги не звернув, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що оскаржене свідоцтво про право на спадщину за законом видано з порушенням вимог закону. Крім того, позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , як дружина та син, а отже, вказаним вище свідоцтвом порушено і їхнє право як спадкоємців, адже доля спадкового майна з моменту смерті [PERSON] визначена неправильно. Таким чином, на підставі ст. 1301 ЦК України, вказане свідоцтво з метою захисту порушених прав позивачів підлягає визнанню недійсним в частині оформлення права власності за [PERSON] , [INFO] на частину квартири, оскільки спадкодавцю належала тільки 1/3 частина, та при цьому на момент смерті спадкодавця були інші спадкоємці за законом першої черги, які до спадкування залучені не були. Враховуючи викладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 28.07.2020 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області В.М. Дубровським за спадковою справою № 36/2020, зареєстрованого в реєстрі за № 818. Що стосується позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на квартиру [ADDRESS] за спадкоємцями- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки, суд вважає необхідним зазначити наступне: Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування саме за ним. На момент ухвалення рішення у справі [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.23), [PERSON] , [INFO] було визнано померлим, що підтверджується рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2021 року, яке набуло законної сили 23 липня 2021 року, а також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.94,113), тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України їх цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість права власності на 1/6 частку спірної квартири [ADDRESS] за померлими особами. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду. У такому випадку, суд вважає, що позивачі, як спадкоємці можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно. На думку суду, саме такий спосіб є ефективним для захисту прав позивачів. Крім того представником позивачів представлене документальне підтвердження понесених нею судових витрат, які згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial