Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

04.06.2021 року [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Згідно з договором купівлі-продажу від 04.09.1980 року його бабусі [PERSON] належало 11/51 ідеальних частин домоволодіння [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської нотаріальної контори 04.09.1980 року і зареєстрований у реєстрі за № 2-1302. [INFO] [PERSON] померла в м. Нікополі. Після її смерті Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 132. Відповідно до даних Спадкового реєстру від імені [PERSON] було посвідчено заповіт 18.09.1992 року Котелевською державною нотаріальною конторою Полтавської області за реєстровим № 1695, яким вона заповіла 11/51 часток житлового будинку [ADDRESS] своєму синові - його батькові - [PERSON] . [PERSON] в установлений законом строк не подав до нотаріального органу заяви про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не отримував. Але разом з тим протягом цього строку вступив в управління і володіння майном - приїхав до м. Нікополь, відремонтував та деякий час мешкав в вищезазначеному домоволодінні. [INFO] в смт. Котельва Котелевського району Полтавської області його батько - [PERSON] помер. Згідно даних Спадкового реєстру від імені [PERSON] були посвідчені два заповіти: перший - на ім`я позивача, посвідчений 24.03.2003 року секретарем Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, зареєстрований у реєстрі за № 12, другий - на ім`я відповідачки, посвідчений Котелевською державною нотаріальною конторою Полтавської області 11 вересня 2013 року, зареєстрований у реєстрі № 649, яким заповів своїй доньці, тобто його сестрі - [PERSON] належну йому земельну ділянку. Від прийняття спадщини на частку житлового будинку [ADDRESS] відповідачка відмовилася, про що подала заяву про відмову від прийняття спадщини, яка була прийнята та зареєстрована 09.12.2014 року за порядковим № 301 приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочкою Р.О. Таким чином, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить11/51 ідеальних частин домоволодіння [ADDRESS] . Згідно із звітом про незалежну оцінку вартості майна вартість 11/51 частин домоволодіння складає 36 049 грн. Зазначає, що у встановлений законом термін він звернувся з заявою про прийняття спадщини. 23.09.2020 року приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочкою Р.О. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з невідповідністю у технічній характеристиці спадкового будинку між документом, що підтверджує право власності [PERSON] та відкритим розділом у Державному реєстрі речових прав. Спадкова справа зберігається у приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочки Р.О. Згідно з довідкою № 203 від 24.02.2021 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2-1302 від 04.09.1980 року на праві приватної спільної часткової власності належало 11/51 ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] . Таким чином, вважає, що має право на спадкування майна, що залишилося після смерті батька - [PERSON] , але не може реалізувати своє право через зазначені вище обставини, тому вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 53-54). Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.04.2023 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.149-150). У судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача [PERSON] та його представника [PERSON] на адресу суду надійшли заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, без фіксації судового процесу технічними засобами, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі та просять задовольнити (а.с.147, 162). Від відповідача [PERSON] надійшла на адресу суду заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 64). Від третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] також надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, проти позовних вимог не заперечують (а.с. 62, 63). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, а також було сповіщено про розгляд справи оголошенням на сайті Судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини її неявки суду невідомі (а.с.156,160). Від Приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Лапочки Р.О. надійшла заява на адресу суду, в якій просить розглянути справу без участі приватного нотаріуса (а.с.158-159). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.1980 року бабусі позивача [PERSON] належало 11/51 ідеальних частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла (а.с.8). Після її смерті Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 132 (а.с.69-74). Відповідно до даних Спадкового реєстру від імені [PERSON] було посвідчено заповіт 18.09.1992 року Котелевською державною нотаріальною конторою Полтавської області за реєстровим № 1695, згідно якого вона заповіла 11/51 часток житлового будинку [ADDRESS] , своєму синові, тобто батькові позивача - [PERSON] (а.с.9,76). Однак, [PERSON] в установлений законом строк до нотаріального органу заяви про прийняття спадщини не подав. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 167 від 25.06.2014 року, складеним відділом державної реєстрації цивільного стану Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с.77-79). Від імені [PERSON] , згідно даних Спадкового реєстру було посвідчено заповіт 24.03.2003 року секретарем Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, зареєстрований у реєстрі № 12, яким заповів йому 11/51 ідеальних частин домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до наданої на запит суду приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочка Р.О. спадкової справи № 82/2014 на майно [PERSON] , який помер [INFO] , позивач [PERSON] 09.12.2014 року звернувся з заявою про прийняття спадщини (а.с.100-146). Однак, 23.09.2020 року приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочкою Р.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.17-18). Зі змісту постанови вбачається, нотаріусом виявлена невідповідність у технічній характеристиці будинку між документом, що підтверджує право власності [PERSON] та відкритим розділом у Державному реєстрі речових прав за № 457760112116. Відповідно до поданого дублікату договору купівлі-продажу, виданого 19.09.2019 року за реєстровим № 1-202 державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області взамін втраченого договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 04.09.1980 року за реєстровим № 2-1302, домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] складається з: жилого будинку А жилою площею 30,5 кв.м., жилого будинку Б жилою площею 19,6 кв.м., двох сараїв, двох вбиралень, парканів. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 91,1 кв.м., житловою площею 54,1 кв.м., сараю літ. В, вбиральні літ. Е, гаражу літ. Ж, підвалу літ. Зпд, спорудження 1-10. А тому, визначити склад спадкового майна не вбачається можливим. Згідно довідки КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2021 року за № 203 право власності на домоволодіння за адресою - [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу/р. № 2-1302, 04.09.1980 р., посвідченого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою (її частка складає 11/51), за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.1983 року/р.№ 2-636 (її частка складає 12/51), за [PERSON] на підставі договору міни/ВАР № 953045, р № 2-2027 від 12.11.2003 року, посвідченого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою. Свідоцтво про право на спадщину/ ВРО № 192459, р № 2-1547 від 22.11.2011 р./ Перша Нікопольська державна нотаріальна контора (її частка складає 26/102) та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності/28.07.1980 року/комунальний відділ виконкому Нікопольської міської ради (її частка складає 15/51), [PERSON] , на підставі договору дарування від 08.10.2014 року, № 2-869. Станом на 24.02.2021 рік опис об`єкта: літ «А» - житловий будинок (гл/карк обкл. цегл.); літ «И» - житловий будинок (цегла); літ «В» - сарай (шл/бл); літ «Е» - вбиральня (дерев.); літ «Ж» - гараж (шл/бл); літ «Зпд» - підвал (цегла); № 1-10,І - спорудження. Житловий будинок літ «А»: загальна площа - 90,6 кв.м., житлова площа - 53,6 кв.м. Житловий будинок літ «И»: загальна площа - 21,3 кв.м., житлова площа - 16,6 кв.м. Згідно примітки: в житловому будинку літ «А» збільшення житлової площі на 23,1 кв.м. (порівняно з 1980 р.), зменшення загальної площі на 0,5 кв.м. та зменшення житлової площі на 0,5 кв.м. (порівняно з 2014 р) за рахунок внутрішнього перепланування, підвал літ «Зпд» - згідно п.1 постанови Кабміну України від 07.06.2017 року № 406 не підлягають прийняттю в експлуатацію. Гараж літ «Ж» побудовано до 05.08.1992 року. Житловий будинок літ «Б» знесено. Побудовано житловий будинок літ «И» - дозвільні документи не надано ( [PERSON] ) (а.с. 12). Згідно листа КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2021 року за № 203/1 щодо надання висновку про можливість поділу (виділу) 11/51 частин домоволодіння, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.1980 р. р.№ 2-1302 належало [PERSON] та розташоване за адресою: [ADDRESS] , техніком КП «Нікопольське МБТІ» було проведено обстеження та встановлено, що за вказаною адресою є самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок літ «И» (належить [PERSON] ). Відповідно до «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 р. № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 р. за № 774/14041, питання щодо поділу (виділу) об`єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) відповідно до закону (п.2.3,3.11) (а.с.13). Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 30 березня 2012 року право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК). Відповідно до положень ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування, згідно ст.1223 ЦК України, мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, системний аналіз положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed