Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

У березні 2019 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , у якій позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та ФОП [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 39\~148,15 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10\~000,00 грн., а також витрати на правничу допомогу 5\~000,00 грн. та судовий збір 768,40 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 09.08.2018 на автошляху М.-5 за участі автомобіля марки «AUDI A4» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортним засобом марки «IVECO 35 C12» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталося ДТП, в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2018 у ДТП, яке мало місце 09.09.2018 визнано винним [PERSON] та притягнуто останнього до відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «AUDI A4» державний номерний знак [NUMBER] , розмір спричиненої шкоди становить 127\~948,15 грн. З огляду на те, що ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», [PERSON] , було виплачено страхове відшкодування у розмірі 99\~000,00 грн., в той час як розмір завданої шкоди становить 127\~984,15 грн., остання вимушена звернутися до суду з даним позовом про відшкодування різниці між виплаченою сумою та розміром спричинених збитків, що становить 28\~948,15 грн., а також про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу, які становлять 10\~200,00 грн. Також, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач зазначив про те, що пошкодження автомобіля вплинуло на звичний ритм життя, а ігнорування відповідачами вимог щодо досудового вирішення питання про відшкодування шкоди, завдало значних незручностей пов`язаних з підготовкою документів для звернення до суду. Визначаючи коло відповідачів, позивач зазначила про те, що власником транспортного засобу марки «IVECO 35 C12» державний номерний знак [NUMBER] є ФОП [PERSON] , а керував ним, під час ДТП, водій [PERSON] , який повідомив, що працює у ФОП [PERSON] . Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] від 17.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. У зв`язку із закінченням відрядження судді [PERSON] до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, справу було передано судді Женеску Е.В., якою, за ухвалою від 22.10.2019, її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Яковлеву Д.О. яким, за ухвалою від 20.03.2020, її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 22.03.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також вказаною ухвалою витребувано докази за клопотанням позивача. Від відповідача ФОП [PERSON] , надійшов відзив доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, відповідачем зазначено про те, що [PERSON] не є працівником ФОП [PERSON] , у зв`язку з чим на останнього не поме бути покладено обов`язок по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди. Також акцентовано увагу на тому, що наявний у матеріалах справи звіт про оцінку вартості матеріального збитку не є належним доказом розміру спричиненої шкоди. Крім того зазначено, що витрати з евакуації транспортного засобу повинен нести страховик, а не відповідачі. Позивачем надано письмові пояснення. Відповідачем [PERSON] відзиву не надано. Від представника позивача надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог і розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, про причину не явки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічним засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Відповідно до копії постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2018 (справа №200/13918/18) [PERSON] визнано винним у ДТП, яке мало місце 09.08.2018 на автошляху М.-5 за участі автомобіля марки «AUDI A4» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортним засобом марки «IVECO 35 C12» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «AUDI A4» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №40.09.2018 від 04.10.2018 складеного оцінювачем [PERSON] , величина вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля марки «AUDI A4» державний номерний знак [NUMBER] складає 127\~948,15 грн. Також у звіті зазначено, що ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження становить 591\~518,70 грн. Відповідно до копії страхового акту №8680 від 12.11.2018, ліміт відповідальності за полісом 100\~000,00 грн., франшиза 1\~000, 00 грн., розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті 99\~000, 00 грн. Згідно копії товарного чеку від 09.08.2018, вартість послуги з транспортування автомобіля марки «AUDI A4» державний номерний знак [NUMBER] з 295 км автошляху Київ-Одеса до м.Київ («Ауді центр Київ») становить 6\~000,00 грн. Товарний чек надано [PERSON] . Також на підтвердження виконання надано копію акту виконаних робіт та копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця. Відповідно до копії розрахункової квитанції серії ВААВ №653922, вартість послуги з транспортування автомобіля марки «AUDI A4» державний номерний знак [NUMBER] з м.Київ до м.Кропивницький становить 4\~200,00 грн. Розрахункову квитанцію надано [PERSON] . Також надано копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця. На обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №399 від 06.03.2019, додаткову угоду, акт здачі-приймання наданих послуг, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю а також копію посвідчення адвоката. Також у матеріалах справи наявна відповідь з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, згідно якої в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про будь-які трудові відносини [PERSON] за серпень 2018 року, відсутня. Згідно відповіді ГУ ДПС у Дніпропетровській області, інформація щодо отримання [PERSON] доходів за 3 квартал 2018 року, відсутня. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як передбачено\~статтею 1194\~ЦК України,\~у разі,\~якщо страхової\~виплати (страхового\~відшкодування)\~недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За приписами ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст.82 ЦПК України, постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Виходячи з того, що наданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку, на підтвердження розміру спричиненої шкоди, відповідає приписам вищезазначеної Методики та з огляду на відсутність зі сторони відповідачів доказів які б спростували розмір спричиненої шкоди зазначеної у ньому, а також враховуючи відсутність, зі сторони останніх, клопотань щодо призначення судової авто-технічної експертизи, суд дійшов висновку про доведеність розміру спричиненої шкоди, яка становить 127\~948,15 грн. Тобто стягненню підлягає, з урахуванням положення ст.1194 ЦК України, 28\~948,15 грн., що є різницею між розміром спричиненої шкоди та розміром виплаченого страхового відшкодування. Також суд\~вважає за\~необхідне акцентувати\~увагу на\~тому,\~що згідно\~наявного у\~матеріалах справи\~звіту,\~коефіцієнт фізичного\~зносу автомобіля\~марки «AUDI A4» державний номерний знак [NUMBER] становить 0,00 грн. Щодо відшкодування вартості отриманих послуг з транспортування транспортного засобу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ч.1 ст.1 ЗУ «Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Відповідно до ст.1194\~ЦК України,\~у разі,\~якщо страхової\~виплати (страхового\~відшкодування)\~недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з того, що у розумінні ст.1194 ЦК України, на відповідальну особу, за спричинення шкоди, покладено обов`язок по відшкодуванню різниці саме між страховою виплатою, яка в себе включає витрати на евакуацію, та розміром завданої шкоди, позивачу повинно бути компенсовано вартість евакуації транспортного засобу з місця ДТП до м.Київ, яка становить 6000,00 грн. В той же час, витрати на евакуацію автомобіля з м.Київ до м.Кропивницький не підлягають відшкодуванню, оскільки матеріали справи не містять доказів доцільності такої дії, як-то доказів ремонту автомобіля у м.Кропивницький. Що ж особи за рахунок якої підлягає відшкодування спричиненої шкоди, суд зазначає наступне. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до висновку ВП/ВС викладеного у постанові від 05.12.2018 прийнятій за результатами розгляду справи № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.\~ У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки\~\~роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідний правовій підставі керував автомобілем та який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Згідно з ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з того, що матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та доказів відсутності правової підстави володіння [PERSON] , у момент ДТП, транспортним засобом, ФОП [PERSON] не може нести відповідальність за шкоду заподіяну останнім. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка обумовлена як зміною звичного укладу життя, пов`язаного з втратою можливості користуватись певний час транспортним засобом, так і переживанням є доведеною. Через те, суд приходить до висновку, що позивач зазнав негативних наслідків, спричинених діями [PERSON] , вимоги про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими, достатніми й справедливими та підлягають задоволенню в розмірі 5000,00 грн. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). З огляду на те, що матеріали справи містять належні докази щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, з [PERSON] , пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає відшкодуванню 5000, 00 грн. Також з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial