Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

29 червня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КЕВ м.Володимир про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення сім`ї постійним житлом. У позовній заяві покликається на ту обставину, що з 1995 року він разом зі своєю сім`єю постійно проживає у квартирі за [ADDRESS] , яка надана йому на підставі рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради народних депутатів № 385 від 16.11.1995р. згідно ордеру на жиле приміщення № 39 від 21 листопада 1995 року. Як слідує з вказаного вище рішення виконкому, однокімнатна квартира жилою площею 19,3 кв.м. надана йому, як службова, з фонду Міністерства оборони України на клопотання КЕЧ району №617 від 31.10.1995 року, як працівнику гарнізонного лазнево-прального комбінату, на сім`ю у складі трьох осіб. Вказує, що у Володимир-Волинському гарнізонному лазнево-пральному комбінаті він працював з 14 січня 1992 року по 01 березня 2001 року. З 12 грудня 2013 року по даний час продовжує працювати у квартирно-експлуатаційному відділі міста Володимир на посаді електромонтера з виконанням завдань по підтримці інфраструктури військового значення, що в загальному складає більше вісімнадцяти років. У зв`язку з тим, що службовий статус наданої йому квартири обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством його прав, 24 січня 2023 року він, як наймач цього житла, звернувся до КЕВ м. Володимир-Волинський із заявою про виключення квартири, у якій він з сім`єю проживає більше 27 років, із числа службової. Відповідач у своїй відповіді, адресованій на його звернення листом від 30.01.2023р. № 22/203, відмовив у задоволенні заяви «у зв`язку з відсутністю на це підстав». Посилається на те, що житловим законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника (робітника) відповідного трудового стажу, що виключення квартири з числа службових призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України в частині нецільового використання бюджетних коштів, що забезпечення Категорії громадян, до яких він належить, відноситься до компетенції місцевих органів виконавчої влади за місцем їх проживання, за умов перебування на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Вважає відмову відповідача у задоволенні своєї заяви безпідставною та незаконною, оскільки усі питання щодо регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло регулюються житловим законодавством нашої держави, яке передбачає в числі інших виключення квартир з числа службових для забезпечення осіб, що потребують поліпшення житлових умов, постійним житлом. Вказує, що він разом зі своєю сім`єю у складі трьох осіб, в тому числі дружина [PERSON] та син [PERSON] , перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Володимирської міської ради з 15 червня 1995 року у списках осіб загальної черги, як особа, що потребує поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, тобто більше 28 років. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача його, як особу, яка більше 28 років перебуває на черзі для поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, фактично позбавлено можливості реалізувати своє право на житло, що є порушенням його конституційних прав. Враховуючи зазначені обставини, вимушений звернутися до суду із позовною заявою з метою захисту своїх законних прав. Просить визнати за ним право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м, зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир в місячний термін подати до виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла вказаної квартири. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 18 липня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач покликається на безпідставність позову та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав. КЕВ м. Володимир є одним із структурних підрозділів Міністерства Оборони України та складовою частиною Збройних Сил України, і являється бюджетною організацією та в обов`язковому порядку виконує накази МОУ . Механізм та порядок отримання жилого приміщення та виключення квартир із числа службових у Збройних Силах України регулюється положеннями Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 року. Відповідно до п.10 Розділу VII Інструкції виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. За змістом даного пункту військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього ж розділу. Так приписами п. 3-7 Розділу VII Надання житлових приміщень для постійного проживання зазначеної Інструкції встановлено, для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після розгляду документів облікової справи житлова комісія приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання. Список підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом. ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків). Після даних дій затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, або на виключення квартири з числа службового житла. Також за приписами п. 11 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу і при умові якщо відпала потреба в його користуванні . Відповідач зазначає, що в даному Порядку прописано : «... за клопотанням командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу». Тобто зверненню квартирно-експлуатаційного органу до виконавчого органу передує клопотання військової частини. Питання у якій послідовності та до кого надходять дані клопотання врегульовані вище згаданим наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 року. У жодному нормативно-правовому документі не вказано, що КЕВ за відповідним зверненням військовослужбовця чи працівника зобов`язаний подавати клопотання до виконавчого органу на виключення квартири із числа службових. Вказують, що з огляду на вищезазначене, у відповідності до норм чинного законодавства України існує чітко визначений порядок виключення житлового приміщення, що перебуває у державній власності Міністерства оборони України, з числа службових, який супроводжується Списком надання (виключення з числа службового) постійного житла (військовослужбовців, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов та мають вислугу на військовій службі 20 років і більше) та рішенням заступника Міністра оборони України про затвердження такого списку. Сам по собі факт проживання позивача у даній квартирі не є підставою для виключення житлового приміщення з числа службового. Крім того, позовна вимога щодо виключення квартири із числа службових є незаконною, оскільки КЕВ м. Володимир як квартирно-експлуатаційний орган Міністерства оборони України немає повноважень на пряме звернення до органів виконавчої влади з клопотанням про виключення житлового приміщення з числа службового ( без рішення житлової комісії військової частини, рішення Комісії з контролю ГКЕУ та Списку житла, затвердженого заступником міністра оборони України). У Інструкції №380 від 31.07.2018 року не передбачено звернення військовослужбовця чи працівника (бувшого працівника) безпосередньо до КЕВ з метою виключення квартири з числа службових. Порядок виключення квартири з числа службових врегульовано пунктами 3-7,10 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 31.07.2018 року . Окрім цього, позивач посилається на п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРС від 04.02.1988 року № 37. Однак в даному пункті згаданого Положення також вказано, що «сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.» Відповідач зазначає, що житловим законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника (робітника) відповідного трудового стажу . Крім того, в рамках виконання Комплексної програми забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 1999 року № 2166, Міністерству оборони України з державного бюджету України виділяються кошти на будівництво ( придбання) житла лише для військовослужбовців Збройних Сил України ( програма КПКВ 2101190). Забезпечення працівників ( робітників) жилим приміщенням для постійного проживання, шляхом виключення його з числа службового призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України в частині не цільового використання бюджетних коштів. Фактично забезпечення даної категорії громадян жилим приміщенням для постійного проживання відноситься до компетенції місцевих органів влади за місцем їх проживання, за умов перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. На думку КЕВ м. Володимир, виключення квартири, яка знаходиться в розпорядженні Міністерства оборони України, з числа службових, має проводитися на підставі рішення компетентного органу, зокрема у разі, якщо відпала потреба його використання, як службового. Але позивач не є військовослужбовцем, чи особою, звільненою в запас або відставку, на квартирному обліку в загальній черзі військовослужбовців [PERSON] гарнізону не перебуває. Станом на сьогоднішній день у Володимирському гарнізоні перебувають на квартирному обліку та потребують поліпшення житлових умов 318 осіб (військовослужбовців). Дана ситуація підтверджує той факт, що у Володимирському гарнізоні стоїть гостро питання про забезпечення військовослужбовців житлом. Вказують, що відповідач взагалі не виставляє ніяких вимог позивачу щодо звільнення службової квартири і не створює перешкод у користуванні службовим житлом. Підсумовуючи вищенаведені аргументи, відповідач по справі вважає, що позовні вимоги є безпідставними, незаконними та такими, що не мають правомірного обґрунтування. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 липня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено судовий розгляд. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, В своїх поясненнях послалась на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у тексті відзиву на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та не оспорюється відповідачем той факт, що з 1995 року позивач [PERSON] разом зі своєю сім`єю постійно проживає у квартирі за [ADDRESS] , яка надана йому на підставі рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради народних депутатів № 385 від 16.11.1995р. згідно ордеру на жиле приміщення № 39 від 21 листопада 1995 року. Як слідує з вказаного вище рішення виконкому, однокімнатна квартира жилою площею 19,3 кв.м. надана йому, як службова, з фонду Міністерства оборони України на клопотання КЕЧ району №617 від 31.10.1995 року, як працівнику гарнізонного лазнево-прального комбінату, на сім`ю у складі трьох осіб. Дана обставина стверджується архівним витягом з рішення виконкому та копією вказаного ордеру. У Володимир-Волинському гарнізонному лазнево-пральному комбінаті позивач [PERSON] працював з 14 січня 1992 року по 01 березня 2001 року. З 12 грудня 2013 року по даний час продовжує працювати у квартирно-експлуатаційному відділі міста Володимир на посаді електромонтера з виконанням завдань по підтримці інфраструктури військового значення, що в загальному складає більше вісімнадцяти років. Дана обставина також не заперечується відповідачем та підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] від 07.08.1984 року, довідкою КЕВ м. Володимир від 08.06.2023р. № 63, архівним витягом з наказів по КЕЧ м. Володимира- Волинського від 13.06.2023 року №239/24 про перейменування з 20 жовтня 2005 року Володимир-Волинської квартирно-експлуатаційної частини (району) у квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський та наказом начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир- Волинський від 30.12.2022р. № 164 про перейменування з 01 січня 2023 року КЕВ м. Володимир-Волинський на КЕВ м. Володимир (у зв`язку із зміною назви міста). У зв`язку з тим, що службовий статус наданої позивачу квартири, на його думку, обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством його прав, 24 січня 2023 року він, як наймач цього житла, звернувся до КЕВ м. Володимир-Волинський із заявою про виключення квартири, у якій він з сім`єю проживає більше 27 років, із числа службової. Як вбачається з відповіді відповідача на вказану заяву, адресованій на його звернення листом від 30.01.2023р. № 22/203, у задоволенні заяви відповідачем відмовлено «у зв`язку з відсутністю на це підстав». Відповідач посилається на те, що житловим законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника (робітника) відповідного трудового стажу, що виключення квартири з числа службових призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України в частині нецільового використання бюджетних коштів, що забезпечення Категорії громадян, до яких він належить, відноситься до компетенції місцевих органів виконавчої влади за місцем їх проживання, за умов перебування на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Судом встановлено, що даний час позивач продовжує працювати в установі КЕВ м. Володимир та продовжує користуватись цією службовою квартирою. Згідно ст. 125 Житлового кодексу Української РСР осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш, як десять років, не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення. Згідно п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключене з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових приміщень робиться відповідна відмітка. Таким чином, покликання відповідача на те, що житловим законодавством не визначено правових норм, які його зобов`язують змінювати статус квартири у разі наявності у працівника (робітника) відповідного трудового стажу, та виключення квартири з числа службових призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України в частині нецільового використання бюджетних коштів, що забезпечення категорії громадян, до яких позивач належить не ґрунтуються на законі та на суті прохання позивача, викладеного у заяві. Суд вважає, що відповідач мав можливість звернутись до органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відпала потреба відповідача в подальшому використанні житла, як службового, з урахуванням стажу роботи позивача в КЕВ міста та його зі своєю сім`єю у складі трьох осіб, перебування на квартирному обліку при виконавчому комітеті Володимирської міської ради з 15 червня 1995 року у списках осіб загальної черги, як осіб, що потребують поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, тобто більше 28 років, що стверджується відповідною довідкою. Суд звертає увагу на ту обставину, що не до повноважень відповідача відноситься вирішення питання про виключення з числа службового житла спірної квартири. Окрім цього, посилання відповідача у відзиві на положення Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 року, відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081, суд не бере до уваги, оскільки дані нормативні акти регулюють вказані питання виключно щодо військовослужбовців та членів їх сімей, і не можуть бути застосовані до позивача, який являється працівником відповідача та є цивільною особою. За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку,\~що внаслідок\~бездіяльності відповідача\~позивача,\~як особу,\~яка більше\~28\~років перебуває\~на черзі\~для поліпшення\~житлових умов\~та надання\~житла для\~постійного проживання,\~фактично позбавлено\~можливості реалізувати\~своє право\~на житло,\~що є\~порушенням його\~конституційних права,\~яке регулюються\~житловим законодавством\~та \~яке передбачає\~в числі\~інших право\~на виключення\~квартир з\~числа службових\~для забезпечення\~осіб,\~що потребують\~поліпшення житлових\~умов,\~постійним житлом,\~у тому\~числі й якщо відпала потреба в такому його використанні. За таких обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. На підставі викладеного, ст.125 ЖК України, п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради \~ \~ \~ \~Міністрів УРСР\~від 04.02.1988\~року №37,\~

Outcome: approved