Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Позивач по справі [PERSON] звернувся до суду із цивільним позовом до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. При зверненні до Ківерцівської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] їй стало відомо про наявність арешту на нерухоме майно - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , який накладено постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 22.07.2011 року. 05 липня 2023р. вона звернулась із заявою до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту у виконавчому провадженні [NUMBER] від 22.07.2011 року в чому їй було відмовлено. Зазначає, що постановою державного виконавця Ківерцівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинської області Котельчук Н.С. від 19 серпня 2011р. закінчено виконавче провадження [NUMBER] від 22.07.2011 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повним виконанням рішення суду, а тому відпали підстави для арешту на вищезазначене майно. Враховуючи вищезазначене, просить суд скасувати арешт нерухомого майна належного [PERSON] , а саме на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Ківерцівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинської області Котельчук Н.С. від 22.07.2011р. та припинити публічне обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження 11418146. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.05.2023р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач по справі [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, просить позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, розгляд справи проводити у її відсутності. Представники Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.07.2011р. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, постановою державного виконавця Ківерцівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинської області Котельчук Н.С. від 22 липня 2011р. відкрито виконавче провадження [NUMBER] та накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19, 21-22). Згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №338831182 від 12.07.2023р. станом на 12 липня 2023 міститься обтяження за реєстраційним номером 11418146 щодо арешту нерухомого майна боржника [PERSON] , а саме квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої він є (а.с. 12-15). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.06.2022р. вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11). Також судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 12.07.2003 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 11.07.2003р. (а.с. 10). З метою прийняття спадщини після смерті чоловіка, позивач по справі [PERSON] звернулась 05.07.2023р. із заявою до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту у виконавчому провадженні [NUMBER] від 22.07.2011 року, в чому їй було відмовлено та роз`яснено її право на звернення до суду. Одночасно повідомлено, що постановою державного виконавця Ківерцівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинської області Котельчук Н.С. від 19 серпня 2011р. виконавче провадження [NUMBER] від 22.07.2011 року закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», що також стверджується довідкою ВП-спецрозділ від 26.06.2023р.(фактичне повне виконання рішення) (а.с. 16-17, 19-20). Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Також суд звертає увагу, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «майно» (роssеssіоns) набагато ширше й у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing роssеssіоns), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets). Статтею 41 Конституції України та названою статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення відповідної виконавчої дії) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно зі ст. 50 «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення відповідної виконавчої дії) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином, накладення арешту та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна обмежує права позивача як власника щодо вільного розпорядження цим майном. Враховуючи, що на даний час виконавче провадження [NUMBER] відносно [PERSON] закінчене 19.08.2011 на підставі п.8 ч.1 ст.49 (фактичне повне виконання рішення)Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент вчинення відповідної виконавчої дії), арешт не знятий та відсутні підстави для такого арешту, приймаючи до уваги конституційний принцип непорушності права власності особи, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на його майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна, а відтак позов є підставним та підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved