Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, яким просить стягнути із відповідача на її користь 10 000 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди.. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу належить квартира по [ADDRESS] . 22.06.2019 року близько 21.00 год. позивачу залили належну їй квартиру мешканці кварти [ADDRESS] , що знаходяться поверхом вище. Вказує, що відразу зателефонувала до КП «Аварійно-диспетчерської служби» Міської ради міста Кропивницького та викликала чергову бригаду слюсарів. Зазначає, що 27.06.2019 року в належній квартирі позивача, комісією КП «ЖЕО №1 МРМК» проведено обстеження та зроблено висновок що залиття відбулося з вини мешканців квартири за номером [ADDRESS] . В результаті затоплення квартири, позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, Крім того, разом з позивачем проживає її чоловік та син, в результаті неодноразового затоплення квартири, вологість повітря значно підвищена, на стінах утворився грибок, внаслідок чого син почав систематично хворіти. Враховуючи ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди позивач оцінила в 20\~000,00 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. від 23.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Розпорядженням керівника апарату Кіровського районного суду від 16.07.2020 року №211 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 16.07.2020 року, вказана цивільна справа розподілена судді Мохонько В.В. Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2020 року прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання. У грудні 2020 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути із відповідача на її користь 12 151,00 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача подала заяву про проведення судового засідання у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.12.2000 року, зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічного інвентаризації, за номером запису 43757 в книзі 130, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб від 10.06.2005 року серії № [NUMBER] позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » 22.09.2019 року близько о 21.00 год. сталося залиття квартири [ADDRESS] при якому виявлено, що на кухні залита стеля до 0,2 м., видно жовті плями, що підтверджується актом від 27.06.2019 року, затвердженого начальником КП «ЖЕО№1» Ковальовою С.М. При цьому в даному акті встановлено, що залиття відбулося з вини мешканців кв. [ADDRESS] . Крім того, комунальним підприємством "Аварійно-диспетчерська служба" Міської ради-міста Кропивницького" надано 24.06.2019 року за вих. №123/01-03 інформацію про те, що 22.06 2019 року о 21 год. 08 хв. надійшов виклик до аварійно-диспетчерської служби та черговою бригадою слюсарів, які прибули на місце о 22год. 20 хв. було встановлено аварійно-мокрі плями стелі. Відповідно до\~частини другої статті 11\~ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Частиною 3 статті 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири є обставини щодо: - факту залиття квартири; - особи - завдавача шкоди; - причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у вигляді шкоди; - вини завдавача шкоди у завданні збитків; - розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири. У статті 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до\~частини другої статті 1166\~ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому нормами ЦПК України , що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності не нерухоме майна зареєстрованого 20.03.2008 року ОКП «КООБТІ» власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 13\~ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319\~ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Так, судом встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а отже, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, а невиконання цього обов`язку тягне за собою відшкодування власником збитків. Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується актом від 27.06.2019 року. Крім того, на замовлення позивача 03.02.2020 року було судовим експертом Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Смоколін В.В., складено висновок за №1 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого розмір завданої матеріальної шкоди житловій квартирі за адресою [ADDRESS] внаслідок залиття складає 12\~151,00 грн. (дванадцять тисяч п`ятдесят одна грн.. 00 коп.), (разом з ПДВ) При цьому, відповідач не спростував належними та допустимими доказами наявність своєї вини у залитті квартири, не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири. Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог позивача в цій частині, а відтак до стягнення із відповідача підлягає матеріальна шкода, заподіяна внаслідок залиття квартири у розмірі 12\~151,00 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 23\~ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до частини 2 статті 1167\~ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування,\~фізичної або\~юридичної особи,\~яка її\~завдала:\~1)\~якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 3) в інших випадках, встановлених законом. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що залиття квартири (приміщення) дійсно призводить до змін в житті позивача, оскільки цим викликається необхідність проведення робіт по відновленню, докладання додаткових зусиль для нормалізації свого життя та захисту порушених прав. Зважаючи на характер страждань, обсяг заподіяної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд відповідно до вимог статей 23, 1167\~ЦК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» (зі змінами й доповненнями) суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню і сума в 5\~000,00 грн. буде достатньою і співрозмірною грошовою компенсацією завданої позивачу моральної шкоди. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення матеріальна шкода, заподіяна внаслідок залиття квартири у розмірі 12\~151,00 грн. та моральна шкода в розмірі 5 000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566 / 00,\~§ 23, Європейського суду з прав людини , від 18 липня 2006 року ). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача суд стягує 960,50 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial