Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду зі заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини та постійного проживання [PERSON] із його дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено, що 27.07.1976 року заявник уклав шлюб з [PERSON] [INFO] дружина заявника померла, на момент смерті останньої заявник проживав разом з дружиною та перебували у зареєстрованому шлюбі. 10.03.2023 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Білецької Н.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неподанням заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця. Нотаріусом було роз`яснено заявнику, що на час відкриття спадщини місце реєстрації спадкодавця та заявника не співпадало. Спадкодавець на час відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, що належала їй на праві приватної власності та є об`єктом спадкування. Заявник на момент смерті дружини був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, що належить йому на праві приватної власності. Протягом останніх десяти років через стан здоров`я спадкодавця, подружжя фактично проживало у приватному будинку, належному заявнику, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрованими не були. В такому будинку заявник здійснював догляд за хворою дружиною, вели спільне господарство, а тому [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки не заявляв про відмову від спадщини. Ухвалою суду від 30.06.2023 року у справі відкрито окреме провадження, витребувано матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , інформацію про коло спадкоємців до майна померлої (а.с. 24). В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених в ній. Заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що в спадщину вступати не має наміру та хоче щоб саме заявник прийняв спадщину після смерті матері. Заслухавши заявника, його представника та свідків, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24.07.1976 року між заявником та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 24.07.1976 року, актовий запис №1041 (а.с. 8). Від такого шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). З 10.12.2015 року [PERSON] встановлено першу групу інвалідності безтерміново, остання потребувала постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серії 12 ААА №219432 (а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, що належала їй на праві приватної власності та є об`єктом спадкування, що підтверджується довідкою ПП «ЖБК №2/1» №126 від 19.05.2023 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.03.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за №2-173 (а.с. 11-12). Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Білецької Н.С. від 10.03.2023 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після померлої [INFO] дружини [PERSON] у зв`язку з неподанням заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця (а.с. 15). [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 15.10.2010 року (а.с. 16). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявник є його сусідом, вони з дитинства проживали по [ADDRESS] , пізніше заявник отримав квартиру по [ADDRESS] , однак згодом [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] повернулися проживати в належний заявнику житловий будинок по [ADDRESS] та проживали за вказаною адресою понад 10 років, де проживає і по даний час. [PERSON] дуже тяжко хворіла, потребувала стороннього догляду, у зв`язку з чим заявник весь час доглядав за своєю дружиною. Свідок [PERSON] пояснив, що заявник та його дружина були йому друзями. [PERSON] дуже часто був у гостях у подружжя [PERSON] , які проживали по [ADDRESS] понад десять років, де [PERSON] проживає понині. Дружина [PERSON] хворіла, не могла самостійно ходити, потребувала стороннього догляду, заявник доглядав за хворою дружиною. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частиною першою статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В п.п. 21, 23\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року\~зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. З цього слідує, що особа є вільною у виборі місця проживання і може мати декілька місць проживання, а зареєстрованим може бути лише одне місце проживання. Відмінність місця реєстрації заявника і фактичного місця проживання не суперечить вимогам закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до статей 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що згідно спадкової справи №15/2023, яка була заведена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Білецькою Н.С. 10.03.2023 року, заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [INFO] його дружини [PERSON] (а.с. 53). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням встановлених обставин справи, мети, з якою заявник просить встановити факт його проживання без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом із його дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , у період часу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, який породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, тобто прийняття спадщини, суд вважає за можливе задовольнити подану заяву в частині встановлення факту проживання, оскільки заявником доведено належними та допустимими доказами факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини. Спір про право відсутній, оскільки інші спадкоємці не виявили наміру на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Проте, вимога про встановлення факту прийняття спадщини до задоволення не підлягає, оскільки положення цивільного законодавства щодо встановлення факту прийняття спадщини можливо застосовувати лише до спадщини, яка відкрилася до набрання чинності новим ЦК, тобто до 1 січня 2004 р. В інших випадках застосуванню підлягають норми нового ЦК, які по-іншому регулюють ці правовідносини, оскільки частиною 3 його ст. 1268 передбачається, що тільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Outcome: partial