Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

09 вересня 2022 року представник ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, у якому просив: - стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» заборгованість за Договором №02-09-21-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 02 вересня 2021 року у сумі 236612, 63 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 210759, 47 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 25853, 16 грн.; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» штраф за порушення умов Договору застави транспортного засобу від 02 вересня 2021 року - 120000, 00 грн.; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» пеню згідно договору поруки від 04 січня 2022 року у сумі 200000, 00 грн.; - стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що відповідачі 02 вересня 2021 року звернулися до ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» про отримання кредиту у сумі 250000 грн. Позивач проінформував [PERSON] та [PERSON] про умови надання фінансової послуги та їх вартість, порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги, правові наслідки та порядок здійснення розрахунків. До укладення Договору 02 вересня 2021 року споживачу [PERSON] було надано паспорт споживчого кредиту №02-09-21-01-Ю. Того ж дня між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір №02-09-21-01-Ю про надання коштів у позику, за яким позивач надав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 250000 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 48 відсотків річних та інші нараховані суми на умовах та в строки, встановлені договором, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.5 договору №02-09-21-01-Ю кредит надано строком на три місяці від дати отримання , тобто з 02.09.2021 року по 02.12.2021 року. Додатком №1 до цього договору встановлений графік розрахунків. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором №02-09-21-01-Ю, сторони 02.06.2021 року уклали договір застави транспортного засобу, за яким відповідач [PERSON] передав у заставу позивачу транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, моделі ML 250 BLUETEC, рік випуску 2012, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип загальний легковий загальний універсал-в/ дата першої реєстрації - 29.01.2019 року, дата реєстрації - 29.01.2019 р., зареєстрований ТСЦ 8041, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 29.01.2019 року. Відповідач згідно договору №02-09-21-01-Ю про надання послуг з встановлення на автомобілі додаткового обладнання від 02.09.2021 року отримав послугу вартістю 3000 грн. із встановлення на автомобіль обладнання, що ним куплено згідно договору оренди обладнання №ОО 02-09-21-01-Ю від 02.09.2021 року, для стеження за місцезнаходженням автомобіля. 02 вересня 2021 року відповідач [PERSON] та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» уклали договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язувався відповідати перед кредитодавцем за виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що випливають з Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №02-09-21-01-Ю від 02 вересня 2021 року. В подальшому відповідачі звернулись до позивача із заявою про збільшення суми кредиту на 3000 грн. з кінцевою датою повернення до 02 червня 2022 року, про що 04 січня 2022 року укладено Договір №1 про внесення змін та доповнень до Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №02-09-21-01-Ю та збільшено суму договору до 253000 грн.; пролонговано Договір до 02 червня 2022 року та графік розрахунків. Крім того, 04 січня 2022 року позивач та [PERSON] уклали Договір про внесення змін №1 до Договору застави транспортного засобу. Того ж дня сторони внесли зміни до реєстраційного запису обтяження рухомого майна №29259421. Також, 04 січня 2022 року позивач та [PERSON] уклали новий Договір поруки відповідно до якого Поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитодавцем за виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №02-09-21-01-Ю від 02 вересня 2021 року та Договором №1 про внесення змін та доповнень до Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №02-09-21-01-Ю від 04 січня 2022 року. Позивач виконав свої зобов`язання за договором. Відповідачем порушено пункти п. 3.3.1, 3.3.5, 3.3.6 умов договору застави транспортного засобу, оскільки [PERSON] не передав предмет застави на зберігання ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» після порушення умов Договору позики, шляхом доставки предмету застави у місце, визначене позивачем; відповідач не виконував свій обов`язок щодо доставки щомісяця предмета застави для огляду позивачем, предмет застави залишав межі Київської області. В подальшому відповідач [PERSON] зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого станом на 02.06.2022 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 210759, 47 грн.; також позивачем нараховані проценти за користування кредитом (48% річних) у розмірі 25853,16 грн. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору, його поручитель [PERSON] має нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання основного зобов`язання, а тому 236612, 63 грн. заборгованості за Договором №02-09-21-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 02 вересня 2021 року має бути стягнуто солідарно з кредитора [PERSON] та його поручителя [PERSON] . Крім того, з [PERSON] підлягає до стягнення штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави за Договором застави транспортного засобу від 02.09.2021 року у розмірі 120000,00 грн. Додатково позивачем заявлено до стягнення з [PERSON] частину пені, розрахованої у розмірі 2% від суми позики за кожен день прострочення відповідно до п. 5.1 Договору поруки від 04 січня 2022 року у розмірі 200000, 00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.09.2022 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 16.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. 15.12.2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Панамаренко Д.М. подав відзив на позов, у якому просив позовні вимоги задовольнити в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту у розмірі 210759, 47 грн. Вказав, що відповідачі на період дії воєнного стану в Україні звільнені від відповідальності за неповне виконання умов договору відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-ІХ. Крім того, відповідач [PERSON] не був належним чином повідомлений про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, що окремою є підставою для відмови у позові в частині стягнення з нього процентів за неправомірне користування кредитом. Зазначив, що ЦК України та ЗУ «Про заставу» визначені конкретні правові наслідки порушення умов договору застави і не передбачають права на стягнення неустойки за порушення умов договору застави, а тому у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу за Договором застави транспортного засобу має бути відмовлено. Також, на підставі Закону №2120-ІХ від 15.03.2022 року вважає неправомірною вимогу про стягнення з [PERSON] пені, розмір якої не може перевищувати обсягу основного зобов`язання боржника. 30.12.2022 року від представника позивача - адвоката Дударенко А.М. до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених в обґрунтування позову. Додатково вказала, що відповідачами не надано доказів на підтвердження факту невиконання договору застави та договору поруки саме у зв`язку з введенням воєнного стану. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», третя особа: [PERSON] про зміну умов договору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через канцелярію суду адвокат Дударенко А.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, додатково клопотала про вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки або неможливості розгляду справи без їх участі суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Панамаренко Д.М. через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки приймає участь в іншому судовому засіданні. При цьому встановлено, що у попереднє судове засідання, призначене на 11.05.2023 року представник не з`явився та клопотав про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Отже, процесуальним законом суду надано право розгляду справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки. Верховним Судом неодноразово зазначалось, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору (питання) у відповідному судовому засіданні без участі особи, яка не з`явилась (статті 240 ЦПК України). За встановлених обставин, враховуючи наявний в матеріалах справи відзив відповідача, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що на підставі заяви на розгляд можливості отримання кредиту від ТОВ «Гелексі Фінанс» від 02 вересня 2021 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір №02-09-21-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 02 вересня 2021 року. За умовами договору позивач як кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти [PERSON] як позичальникові у сумі 250000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 48 відсотків річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим Договором. Тип процентної ставки - фіксована. (п. 1.1. Договору). Позивач зобов`язаний видати кредит Позичальнику протягом одного робочого дня з дня підписання цього Договору, але не раніше дня оформлення правочину, необхідного для забезпечення виконання зобов`язання за цим Договором та виконання й оплати обов`язкових послуг визначених в п.1.8 Договору. У відповідності з п. 1.5. Договору №02-09-21-01-Ю Кредит надається строком три місяці від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з «02» вересня 2021 року по «02» грудня 2021 року. Договір набуває чинності з моменту його укладання (підписання сторонами). У разі невиконання/ неналежного виконання Позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених договором, дія даного Договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Після закінчення строку, на який надано кредит, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі визначеному в п. 7.1 Договору, пеня за неналежне виконання Позичальником зобов`язань нараховуються в розмірі визначеному п. 8.3 Договору до повного розрахунку за Договором. Пунктом 1.8. Договору №02-09-21-01-Ю визначена реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту та додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту, які складають: 1.8.1. Орієнтовна реальна річна процента ставка складає 63,54% річних. Орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту складає 114,46% від суми кредиту (у процентному виразі) або 286150 (двісті вісімдесят шість тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок та включає в себе: 1.8.1.1 проценти (відсотки) за користування споживчим кредитом кредитом 12,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок; 1.8.2 Додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту: 1.8.2.1. Вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок 1.8.2.2. Вартість послуг за оренду обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок 1.8.2.3. Вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, який є Додатком №1 та №1/1 до Договору №02-09-21-01-Ю та регламентує періодичність, строки та розміри платежів за договором. Відповідно до п. 6.2 Договору, його укладено за письмовою згодою дружини - Позичальника [PERSON] . Згідно з Розділом 4 Договору, в якості забезпечення своїх зобов`язань Позичальник надає в заставу Кредитодавцю рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, моделі ML 250 BLUETEC, рік випуску 2012, колір - СІРИЙ, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ УНІВЕРСАЛ-В, дата першої реєстрації - 29.01.2019 року, дата реєстрації - 29.01.2019 року, зареєстрований ТСЦ 8041, що належить Позичальнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , видано ТСЦ 8041, 29.01.2019 року. Майно надається в заставу в порядку та на умовах, що викладені у Договорі застави транспортного засобу. (п. 1.4. Договору). Так, 02 вересня 2021 року сторони уклали Договір застави транспортного засобу, за яким [PERSON] у заставу позивачу передав транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, моделі ML 250 BLUETEC, рік випуску 2012, колір - СІРИЙ, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ УНІВЕРСАЛ-В, дата першої реєстрації - 29.01.2019 року, дата реєстрації - 29.01.2019, зареєстрований ТСЦ 8041, що належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , видано ТСЦ 8041, 29.01.2019 року. В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 02 вересня 2021 року зареєстровано обтяження за №29259421. Відповідно до умов п. 3.3. Договору застави транспортного засобу від 02 вересня 2021 року, [PERSON] зобов`язаний: -негайно передати предмет застави на зберігання позивачу у разі порушення відповідачем умов Договору позики або цього Договору, шляхом доставки предмету застави у місце, визначене Позивачем, передати один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння позивача (п.3.3.1. Договору застави транспортного засобу від 02 вересня 2021 року); -забезпечити безпеку та цілісність предмету застави, підтримувати належний стан предмета застави, у разі потрапляння до дорожньо-транспортної пригоди або у разі значного погіршення стану предмета застави передати його на зберігання позивачу. Не рідше ніж один раз на місяць Відповідач зобов`язаний доставити предмет застави за адресою [ADDRESS] для огляду предмета застави Позивачем; -без письмової згоди позивача предмет застави не має залишати межі Київської області; -предмет застави не має право на виїзд за кордон України, а також на тимчасово окуповані території України. За невиконання чи неналежне виконання цих умов заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави згідно п. 2.2. цього Договору та зобов`язується передати предмет застави на зберігання заставодержателю (п. 4.2. Договору застави). Також позивач та [PERSON] як поручитель, 02 вересня 2021 року уклали Договір поруки відповідно до якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитодавцем за виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що випливають з Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №02-09-21-01-Ю від 02 вересня 2021 року, укладеного між Позичальником та Кредитодавцем. За умовами п. 1.4 Договору поруки, у разі невиконання позичальником умов Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №02-09-21-01-Ю, Поручитель зобов`язаний повернути всю суму Позики, сплатити нараховані відсотки, пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором та іншим договором, укладеним Сторонами в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника (у разі їх укладення). Відповідальність Поручителя перед Кредитодавцем включає: зобов`язання повернути після спливу строку позики (п. 1.4 цього Договору) суму позики; зобов`язання відшкодувати Позикодавцю шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням Договору позики; зобов`язання сплатити Позикодавцю неустойку (пеню) за порушення Договору позики Позичальником у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми кредиту за кожен день прострочення, а також нараховані відсотки (п. 2.1 Договору). Також погоджено, що кредитодавець має право вимагати від Поручителя повернення суми позики у пріоритеті та незалежно від будь-яких інших забезпечувальних зобов`язань Позичальника (Договору застави, заклади тощо) (п. 2.3 Договору поруки). Згідно з п. 5.1. Договору поруки, у разі якщо поручитель не виконає свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі протягом 5 календарних днів з моменту порушення позичальником строків повернення суми позики (п. 3.3 цього Договору), кредитодавець має право стягнути з поручителя пеню у розмірі 2% від суми позики за кожний день прострочення. Додатково, [PERSON] згідно Договору №ВО 02-09-21-01-Ю про надання послуг з встановлення на автомобілі додаткового обладнання від 02 вересня 2021 року отримав послугу вартістю 3000 грн. з встановлення на автомобіль обладнання, що ним орендовано згідно договору оренди обладнання №ОО 02-09-21-01-Ю від 02 вересня 2021 року, для стеження за місцезнаходженням автомобіля. Встановлено, що позивач свої зобов`язання зо договорами виконав та надав [PERSON] грошові кошти згідно з Договором №02-09-21-01-Ю від 02 вересня 2021 року на суму 247000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5825 від 02 вересня 2021 року; та грошові кошти згідно з Договором про надання послуг №ВО 02-09-21-01-Ю від 02 вересня 2021 року на суму 3000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5829 від 02 вересня 2021 року. На підставі заяви відповідача [PERSON] від 04 січня 2022 року про збільшення суми кредиту та продовження строку користування кредитом, ТОВ «Гелексі фінанс» та [PERSON] 04 січня 2022 року уклали Договір №1 про внесення змін та доповнень до Договору №02-09-21-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. За цим договором суму позики збільшено до 253000,00 грн. При цьому сума, що надається Кредитодавцем Позичальникові становить 3000 грн., а загальна сума неповернутої позики складає 216056, 22 грн. (п. 1.1. Договору №1 про внесення змін та доповнень). Строк дії договору встановлено дев`ять місяців від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з «02» вересня 2021 року по «02» червня 2022 року. У разі невиконання / неналежного виконання Позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених договором, дія даного Договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Після закінчення строку, на який надано кредит, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі визначеному в п.7.3 Договору, пеня за неналежне виконання Позичальником зобов`язань нараховуються в розмірі визначеному п.8.3 Договору до повного розрахунку за Договором. (п. 1.5. Договору №1 про внесення змін та доповнень). Згідно з п. 1.8 Договору №1 про внесення змін та доповнень, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту та додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту складають: орієнтовна реальна річна процента ставка 59,51% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 136,80% від суми кредиту (у процентному виразі) або 346099,47 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 32,00% від суми кредиту (у процентному виразі) або 80949, 47 грн. (у грошовому виразі). Додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту: Вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 3000,00 грн.; Вартість послуг за оренду обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 500,00 грн.; Вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля - 1650,00 грн. Інші додаткові та супутні послуги третіх осіб: Вартість послуг за надання правової допомоги 3000,00 грн. (у грошовому виразі). Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, яким регламентовано періодичність, строки та розміри платежів за договором (Додаток №2), що є невід`ємною частиною цього договору. Сторони домовилися, що у випадку порушення Позичальником графіку розрахунків (Додаток №2 до даного Договору), а саме: ненадходження планового щомісячного платежу в повному обсязі та в строки передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за Договором автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі 720 відсотків річних за користування кредитом (п. 5 Договору №1 про внесення змін та доповнень). У зв`язку з укладенням Договору №1 про внесення змін та доповнень, 04 січня 2022 року внесено зміни до Договору застави транспортного засобу від 02 вересня 2021 року та укладено між ТОВ «Гелексі фінанс» і [PERSON] договір поруки від 04 січня 2022 року. Встановлено, що за Договором №ПД 02-09-21-01-Ю про надання правової допомоги, укладеним 04 січня 2022 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , ТОВ «Гелексі фінанс» перерахувало ФОП [PERSON] 3000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №7406 від 04 січня 2022 року. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. ЦК України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України слід встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Системний аналіз наведених положень законодавства дає змогу визначити основні вимоги, дотримання яких при укладанні договору позики дозволяє виявляти справжню правову природу укладеного договору. Так, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш ніж у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору і його умов може бути надано розписку позичальника або інший документ, що засвідчує передачу позичальнику позикодавцем певної грошової суми або певної кількості речей. При цьому, розписка може лише підтверджувати факт укладення договору позики і є необов`язковою. Таким чином, письмовий договір позики та правильно складена письмова розписка позичальника (разом або кожній окремо) є самостійним підтвердженням існування між сторонами правовідносин, пов`язаних із наданням та отриманням у борг коштів. В такому випадку договір позики, крім обов`язкових умов, повинен містити застереження, в якому зазначено, що позикодавець передав, а позичальник прийняв гроші у певній сумі або про те, що сторони підтверджують передання грошових коштів до (під час) підписання договору або інше. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У ст. 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, згідно платіжного доручення №ПН2021743 від 30 вересня 2021 року, платіжного доручення №77163321 від 29 жовтня 2021 року, платіжного доручення №80756193 від 01 грудня 2021 року, платіжного доручення №84254407 від 30 грудня 2021 року, платіжного доручення №87682539 від 31 січня 2022 року, погасив заборгованість на загальну суму 123190,00 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що за рахунок вказаних платежів погашено тіло кредиту згідно графіку на суму 42240,53 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам станом на 02.06.2022 року в сумі 80949,47 грн. згідно графіку розрахунків. Станом на 02.06.2022 року залишок тіла кредиту складає 210759,47 грн. Проценти за неправомірне користування кредитом за період з 03.06.2022 року по 05.09.2022 року - 48% річних (п. 1.1. Договору №1 про внесення змін та доповнень) становлять 25853,16 грн. та нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України. За умовами договору застави транспортного засобу п. 2.2 штраф підлягає стягненню штраф у розмір 30% від вартості предмета застави, що становить 120000,00 грн. (400000,00 грн.*30%=120000,00 грн.) у зв`язку з тим, що відповідач не вніс черговий платіж за договором позики, що є підставою для негайної передачі предмета застави на зберігання заставодержателя, відповідно до п. 4.2 договору застави позичальник зобов`язана сплатити штраф в сумі у розмір 30% від вартості предмета застави, який сторонами оцінений у 400000 грн. В той же час, умовами договору поруки також визначена додаткова відповідальність поручителя у вигляді сплати пені за невиконання зобов`язання поручителем протягом п`яти днів з моменту порушення позичальником строків повернення суми позики (п. 3.3, п. 5.1 договору поруки). Пеня становить 2% від суми позики за кожен день прострочення (п. 5.1 договору). Так, згідно розрахунку, наданого позивачем у позові, за умовами договору пеня за період з 08 червня 2022 (через 5 календарних днів з моменту порушення позичальником строків повернення суми позики) до 05 вересня 2022 року (87 календарних днів) від суми несплаченої позики - 210759,47 грн. становить 366721,48 грн. (2% х 210759,47 грн. х 87 днів). При цьому, позивач пред`явив вимогу про стягнення з поручителя [PERSON] пені за договором поруки від 04 січня 2022 року у сумі 200000,00 грн. Щодо посилань представника відповідача [PERSON] на положення пункту 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, як на підставу звільнення від відповідалності, визначеної статтею 625 ЦК України, суд виходить з наступного. 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, №573/2022 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє на цей час. Стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації своїх прав на судовий захист, проте, в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Судовим розглядом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідачів окрім тіла кредиту, проценти за неправомірне користування кредитом відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 25853,16 грн., з відповідача [PERSON] штраф за порушення умов Договору застави транспортного засобу у розмірі 120000,00 грн., а з поручителя [PERSON] пені у сумі 200000,00 грн., яка нарахована з 08 червня 2022 року, тобто відповідальність за невиконання зобов`язань, яка виникла під час дії в Україні воєнного стану, на період якого законодавець звільнив боржників за кредитними договорами від сплати штрафів, пені, та відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України. За встановлених обставин, суд вважає вимоги ТОВ «Гелексі фінанс» в частині стягнення з відповідачів штрафів, пені, та відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України такими, що не відповідають закону, а тому відмовляє у їх задоволенні. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Договором №02-09-21-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 02 вересня 2021 року у сумі 210759,47 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 3161,40 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача по 1580,70 грн. з кожного. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 25000 грн., суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial