Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

29.03.2023 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява, з якою звернувся представник Гребенюк Олександр Сергійович в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з позовом про стягнення заборгованості до відповідача [PERSON] , в якій просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.04.2015 року у розмірі 44158,45 грн. станом на 19.01.2023 року та судові витрати у розмірі 2684,00грн. І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. На підставі договору банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту шляхом внесенням щомісячних платежів на кредитний рахунок в розмірі не менше мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак відповідач [PERSON] порушив умови договору та не виконав покладені на нього зобов`язання за даним договором, у зв`язку з чим станом на 19.01.2023 року має заборгованість 44158,45 грн., яка складається з наступного: 36122,83 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8035,62 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. нараховано комісії; 0,00 грн. нарахована пеня. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором (а.с. 2-6). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 7-9). Від відповідача [PERSON] , повідомленого належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи містить конверти, повернуті поштою з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання» (а.с. 92, 100, 101). Також суд завчасно (01.08.2023 року) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 104). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 90). Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №59-р від 16.08.2023 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ на підставі наказу в.о. голови суду від 08.08.2023 №61-ОС «Про припинення трудових відносин судді [PERSON] » (у зв`язку зі смертю, яка настала [INFO] , свідоцтво про смерть від 08.08.2023, актовий запис №457) призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №206/1367/23 та 16.08.2023 року цивільна справа розподілена судді Сухорукову А.О. (а.с. 105-106). Під час розгляду справи судом досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 22.08.2023 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано заяву № б/н з метою отримання банківських послуг. Відповідачу було видано кредитну картку (а.с. 32). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, у період з 25.04.2016 до 12.01.2022 кредитний ліміт змінювався та станом на 12.01.2022 становив 35000,00 грн. (а.с. 30). Згідно паспорту споживчого кредиту від 22.06.2021 року з підписом [PERSON] , відповідач зобов`язався сплатити проценти від суми неповернутого в строк кредиту, який встановлено у розмірі 60% від простроченої суми заборгованості, що підтверджено також відповідним розрахунком позивача (а.с.33-36). АТ КБ «Приватбанк» виконав свої зобов`язання за договором та надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач користувалась кредитним коштами, що підтверджується випискою за договором за період 25.04.2016-24.01.2023 (а.с. 24-29). Однак, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у відповідача станом на 19.01.2023 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 44158,45 грн. (а.с. 8-24). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Разом з цим, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Випискою за договором № б/н за період з 25.04.2016-24.01.2023, підтверджується що відповідач [PERSON] розраховувався кредитною карткою в магазині за продукти харчування, медикаменти, сплачував за послуги на АЗС. Таким чином, користування відповідачем кредитною картою підтверджено. Отже, враховуючи, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання по поверненню грошових коштів за користування ними не виконав, у зв`язку з чим у банку виникло право вимагати повернення грошових коштів та стягнення заборгованості у примусовому порядку З урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. З огляду на вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне позвов задовольнити повністю. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved