Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

29.03.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.07.2020 року приблизно о 14:55 в м. Полтаві по вул. Яківчанській, 4, сталася ДТП за участю транспортних засобів «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Opel», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП пошкоджено транспортний засіб «Opel», д.н.з. [NUMBER] . Транспортний засіб «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] на момент настання страхової події був забезпечений в ПрАТ «УПСК» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АО/4727518. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 25.08.2020 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі заяви власника транспортного засобу «Opel», д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» на виконання зобов`язань за страховим полісом сплатила потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 11297,85 грн. Згідно вимог ст. ст. 33, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач, як водій транспортного засобу мав звернутися до страховика з яким укладено договір страхування із повідомленням про ДТП, що ним не було зроблено. 03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі і по договору страхування від 11.12.2019 року № АО/4727518. Оскільки у визначені законом строки відповідач не звернувся до страхової компанії із повідомленням про ДТП встановленого зразка, на підставі ст. ст. 33, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право на відшкодування особою винною в ДТП збитку в порядку регресу. В добровільному порядку відповідачем збитки не були відшкодовані, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 03.04.2023 року зазначені в ухвалі недоліки усунуто. Ухвалою від 05.04.2023 Ленінським районним судом м. Полтави відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 вищевказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 28.07.2020 року приблизно о 14:55 в м. Полтаві по вул. Яківчанській, 4, сталася ДТП за участю транспортних засобів «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Opel», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП пошкоджено транспортний засіб «Opel», д.н.з. [NUMBER] . Транспортний засіб «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] на момент настання страхової події був забезпечений в ПрАТ «УПСК» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АО/4727518. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 25.08.2020 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі заяви власника транспортного засобу «Opel», д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» на виконання зобов`язань за страховим полісом сплатила потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 11297,85 грн. Згідно вимог ст. ст. 33, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач, як водій транспортного засобу мав звернутися до страховика з яким укладено договір страхування із повідомленням про ДТП, що ним не було зроблено. 03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі і по договору страхування від 11.12.2019 року № АО/4727518. Згідно вимог ст. ст. 33, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач, як водій транспортного засобу мав у визначені законом строки звернутися до страховика з яким укладено договір страхування із повідомленням про ДТП встановленого зразка, що ним не було зроблено, а тому позивач, як новий кредитор має право на відшкодування особою винною в ДТП збитку в порядку регресу. Позивачем направлялася на адресу відповідача письмова претензія про відшкодування в добровільному порядку завданих збитків, проте вона залишається до цього часу не виконаною, а тому суд, проаналізувавши зміст норм права та встановлених фактів, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд приходить до наступного висновку. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Тому суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, її складність, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. підлягають задоволенню. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн.

Outcome: approved