Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 19 779, 34 доларів США (дев`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять доларів США 34 центи США) та 2000, 00 (дві тисячі) гривень. В перерахунку на національну валюту з метою визначення розміру судового збору ціна позову становить 725 302,77 гривень (19 779, 34 дол. США х 36, 5686 (офіційний курс НБУ) + 2000 грн.). Ухвалою від 17.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін /а.с. 47/. Представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про проведення розгляду справи без участі позивача і його представника, а також клопотання про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, а саме 7 253, 03 грн. витрат по сплаті судового збору та 11 500, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не сповістила, відзив на позов до суду не подала. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 25 червня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у гривнях, що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення договору позики 14 300, 00 (чотирнадцять тисяч триста) доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів до 25.12.2021 року. Відповідно до п. 2 Договору позики сторони домовились, що позика повертається у строки та порядку визначеному у п. 6 Договору позики, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошей в рахунок повернення позики. Згідно п. 6 Договору позики, сторони домовились що позика повертається частинами, згідно наступного графіку: №Строк повернення позикиСума позики, яка підлягає поверненню, дол. США 1до 25.07.2021550 2до 25.08.2021550 3до 25.09.2021550 4до 25.10.2021550 5до 25.11.2021550 6до 25.12.202111550 Всього14 300 Позивач (позикодавець) виконав свій обов`язок за договором позики щодо передачі грошових коштів відповідачу в розмірі 14 300, 00 доларів США, що підтверджується п. 10 договору позики, відповідно до якого підписанням договору позики відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів у сумі еквівалентній 14 300,00 доларів США від представника позикодавця. 23 грудня 2021 року позивач та відповідач уклали додатковий договір №1 до договору позики (надалі - додатковий договір), відповідно до якого позивач додатково передав у власність відповідачу грошові кошти у гривнях, що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення додаткового договору 3 300, 00 (три тисячі триста) доларів США, у зв`язку з чим загальна сума грошової позики, що надана відповідачу за договором позики становить 17 600, 00 (сімнадцять тисяч шістсот) доларів США. Крім того, сторони домовились, що відповідач зобов`язується повернути позивачу таку ж саму суму грошових коштів без нарахування процентів до 25.06.2022 року та змінили графік повернення позики: №Строк повернення позикиСума позики, яка підлягає поверненню, дол. США 1до 25.11.20212750 2до 25.12.2021550 3до 25.01.2022550 4до 25.02.2022550 5до 25.03.2022550 6до 25.04.2022550 7до 25.05.2022550 8до 25.06.202211550 Всього17600 Позивач (позикодавець) виконав свій обов`язок за договором позики щодо передачі грошових коштів відповідачу в розмірі 17 600, 00 доларів США, що підтверджується п. 5 додаткового договору, відповідно до якого підписанням додаткового договору відповідач підтверджує факт отримання грошових коштів у загальній сумі еквівалентній 17 600, 00 доларів США від позивача. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача щодо повернення суми позики за договором позики, 25 червня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу, що посвідчений 25 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю., за реєстровим №1082, відповідно до якого відповідач передала у заставу позивачу належний їй на праві приватної власності транспортний засіб. 24 грудня 2021 року позивач і відповідач внесли зміни до договору застави щодо розміру забезпечувального зобов`язання, зміненого додатковим договором, шляхом укладення договору про внесення змін №1 до договору застави, що посвідчений 24 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю., за реєстровим №2258. Відповідач, в порушення вищезазначених вимог цивільного законодавства та підпунктів 2-8 пункту 6 Договору позики, не виконує прийняті на себе зобов`язання що повернення позики, починаючи з 25 грудня 2021 року. Станом на дату звернення до суду з цим позовом заборгованість Відповідача перед Позивачем з повернення суми позики складає 14 389, 01 доларів СІ1ІА згідно розрахунку заборгованості за договором позики. Відповідно до пункту 8 договору позики, у разі неповернення частини позики в розмірі та строк, зазначені у пункті 6 договору позики, позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 15 000, 00 (п`ятнадцять тисяч) гривень. За неповернення частини позики, в розмірах та строки, що передбачені підпунктами 2 та З пункту 6 договору позики, позичальнику нараховано штраф в розмірі 30 000, 00 грн. (15 000, 00 х 2). Із сум погашень заборгованості за договором позики, що здійснені відповідачем 17.01.2022 та 10.02.2022 року, в порядку підпункту 1 пункту 13 договору позики, який передбачає, оплату штрафу у першу чергу, погашено заборгованість зі сплати штрафу в розмірі 28 000, 00 гривень Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати штрафу, передбаченого пунктом 8 договору позики та нарахованого до 24.02.2022 року складає 2 000, 00 гривень. Крім того, пунктом 9 договору позики передбачено, що при неповерненні чи несвоєчасному поверненні суми позики, тобто у строки, зазначені у пункті 6 договору позики, позичальник сплачує пеню в розмірі 10 (десять) процентів від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплати боргу. Сума пені, що нарахована відповідачу до 24.02.2022 року в розмірі та порядку передбаченому пунктом 9 договору позики, складає 5 387.74 доларів США. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу в тому числі три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входить до складу основного зобов`язання, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц). Згідно розрахунку заборгованості за договором позики розмір 3% річних (ст. 625 ЦК нарахованих за порушення зобов`язання з повернення позики до 24.02.2022 року, складає 2,58 доларів США. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики, станом на день звернення з позовом до суду складає 19 779, 34 (дев`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять доларів США 34 центи США) доларів США, в тому числі: - 14 389,01 доларів США - заборгованість за основною сумою позики; - 5 387,74 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення суми позики; - 2,58 доларів США - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; - 2000,00 гривень - штраф за порушення умов договору щодо розміру та строків повернення позики. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц встановлено наступне. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у сумі 19 779, 34 доларів США та 2 000, 00 грн. та судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 500, 00 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 7 253, 07 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено в повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved