Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

01 травня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути 40778 грн. 01 коп. у відшкодування майнової шкоди та 10000 у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовано позов тим, що 22 лютого 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. Винним у ДТП згідно з постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2023 року є [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , завдано майнову шкоду. На час ДТП транспортний засіб «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , був забезпечений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 25249 грн., однак ця сума є значно меншою, ніж розмір заподіяного матеріального збитку. Відповідно до висновку № 94 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 12 квітня 2023 року експертом-автотоварознавцем, вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП складає 66027 грн. 01 коп. Також, позивачу була завдана і моральна шкода, оскільки вона на даний час не може повністю відремонтувати пошкоджений автомобіль і була вимушена звернутися до адвоката для захисту своїх прав. Після ДТП позивачу та її близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автомобілем, позивачу довелося відкласти, а від деяких - відмовитися. Моральна шкода має компенсувати позивачу ті емоційні страждання, які довелося пережити їй у зв`язку із ДТП та порушенням звичного способу життя, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. 23 травня 2023 року представник позивача подала до суду клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та уточнену позовну заяву (а.с. 40-42), в якій просить: - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхове відшкодування в сумі 9296 грн. 19 коп.; - стягнути з [PERSON] майнову шкоду в сумі 31481 грн. 82 коп.; - стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000 грн. та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі в якості співвідповідача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». В установлений судом строк Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» подало відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в частині вимог, заявлених до страхової компанії. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що фактичні обставини ДТП та вина [PERSON] не оспорюються. У рамках страхового розслідування представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у визначений законом строк оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача та склав відповідний акт огляду. При цьому, позивач та страхова компанія досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. За наслідками такої згоди позивачу компенсована шкода в сумі 25249 грн., що не оспорюється сторонами. Відповідач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» вірно і в порядку, визначеному законодавством, здійснило розрахунок заподіяної шкоди позивачу, тобто належним чином виконало свої обов`язки за договором. Будь-які права та інтереси позивача порушені не були, а докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Страховик у належний спосіб виконав приписи законодавства та досягнутої з позивачем домовленості щодо розміру і способу виплати страхового відшкодування, однак позивач змінила раніше висловлену нею позицію та звернулася до суду з позовом. Виходячи з правової доктрини (заборона суперечливої поведінки) позивач втратила право вимагати стягнення з відповідачів більшої суми майнової шкоди та посилатися як на підставу цієї вимоги на автотоварознавче дослідження, проведене на своє вподобання. Крім того, право самостійного вибору експерта для визначенні розміру шкоди виникає у потерпілого лише в разі неявки представника страховика у визначений строк на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Оскільки Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» не ухилялося від направлення свого представника для огляду транспортного засобу, а тому у позивача не було законних підстав для самостійного обрання експерта для визначення розміру завданої майнової шкоди. Доданий до справи висновок автотоварознавчого дослідження є недопустимим доказом у справі. Позивач відповідь на відзив не подала. У судове засідання позивач не з`явилася, з використанням засобів електронного зв`язку подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» у судове засідання не з`явився, з використанням засобів електронного зв`язку подав додаткові пояснення, в яких просить справу розглянути за його відсутності та відмовити позивачу в задоволенні позову в частині вимог, пред`явлених до страхової компанії. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 22 лютого 2023 року о 18 год. 55 хв. по вул. Доценка, 7-а в м. Чернігові водій [PERSON] керував транспортним засобом «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер [NUMBER] та відволікся від керування транспортним засобом, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2023 року притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 7). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, був забезпечений за договором № 212251310 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Строк дії договору з 30.11.2022 до 29.11.2023 (а.с. 56). Власником автомобіля «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 17 на звороті). Після настання дорожньо-транспортної пригоди позивач звернулася до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зі страхового акту № ОЦВ-23-25-87946/1, затвердженого Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 01 березня 2023 року, слідує, що загальна сума страхового відшкодування складає 25249 грн. (а.с. 53). 01 березня 2023 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та [PERSON] підписано узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ на суму 25249 грн. Згідно з даною угодою узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Сторони погодили, що після виплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважається припиненим (а.с. 54). Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , яка була узгоджена між ними, що підтверджується копією квитанції від 01 березня 2023 року (а.с. 22). Відповідно до висновку № 94 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 12 квітня 2023 року експертом-автотоварознавцем Громовим А.М., вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля легкового «Skoda-Octavia», реєстраційний № [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 22.02.2023, з урахуванням суми ПДВ 20% - 11004 грн. 50 коп. у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки - 22.02.2023, складає 66027 грн. 01 коп. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля легкового «Skoda-Octavia», реєстраційний № [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 22.02.2023, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ 20% - 5757 грн. 53 коп. у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки - 22.02.2023, складає 34545 грн. 19 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля легкового «Skoda-Octavia», реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 22.02.2023, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі - 0,0 грн., станом на дату оцінки - 22.02.2023, складає 34545 грн. 19 коп. (а.с. 8-18). Квитанцією від 12 квітня 2023 року підтверджується сплата позивачем вартості автотоварознавчого дослідження № 94 від 12 квітня 2023 року в сумі 2253 грн. (а.с. 19). За положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до пункту 1.12 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно із пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Водночас, у пункті 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Підписавши узгодження суми відшкодування [PERSON] та Публічне акціонерне товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» досягли згоди про розмір матеріальних збитків за страховим випадком, який відбувся 22 лютого 2023 року та визначили його у розмірі 25249 грн. Вказане узгодження в силу частини першої статті 202 Цивільного кодексу України є правочином, тобто дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно з частиною першою статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Факт перерахування Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілої від одержання відшкодування в більшому розмірі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року в справі № 357/3729/17. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхового відшкодування немає, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд зазначає наступне. Згідно із частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Для стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Також, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, може бути викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. За таких обставин, саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року в справі № 755/7666/19. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А тому, враховуючи всі зазначені вище положення законодавства та викладене, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 31481 грн. 82 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 2253 грн. у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Оцінивши наявні в справі докази та доводи позивача, суд дійшов висновку, що позивач у зв`язку з пошкодженням її майна внаслідок ДТП понесла моральні страждання і має право на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнала позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в організації життя, тому вважає, що компенсація в сумі 5000 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань і її необхідно стягнути з відповідача [PERSON] . За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Потапова С.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 01 травня 2023 року (а.с. 33-34). Згідно з актом виконаних робіт від 22 травня 2023 року вартість послуг, наданих позивачу адвокатом Потаповою С.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 01 травня 2023 року становить 5000 грн. (а.с. 35). Квитанцією від 22 травня 2023 року підтверджується сплата позивачем адвокату Потаповій С.М. 5000 грн. за надання правничої допомоги (а.с. 36). Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а також беручи до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28 листопада 2018 року в справі № 761/11472/15-ц та інших, згідно з якою позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, якщо вона позивачем визначена у грошовому вимірі, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог (53031 грн. 01 коп. - сума всіх вимог позивача, з них задоволено 73,04%). Враховуючи викладене,

Outcome: partial