Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.10.1995 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що з січня 2023 року фактичні шлюбні відносини між ними припинено, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові, з цього часу спільне господарство не ведуть, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Добровільно розірвати шлюб відповідач відмовляється. Примирення вважає неможливим через фактичне припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім`ю відсутнє. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву та просить суд врахувати той факт, що сторони не проживають як одна сім`я з 26.05.2023 року. Зі слів відповідачки, між ними припинені фактичні відносини, у зв`язку з подружньою зрадою позивача. Саме з цього моменту позивач перестав ночувати вдома та тільки періодично допомагав відповідачці по господарству. На примирення відповідачка також не згодна. Просить суд розглядати справу у її відсутність, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 15.10.1995 року, що підтверджується свідоцтвом (видано повторно) про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським відділом ДРАЦС в Ізмаїльському районі управління юстиції Одеської області, актовий запис № 17. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 104, 105, 110 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved