Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16.05.2017 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №674; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу у них спільних дітей не має. Зазначає, що спочатку їхні сімейні відносини складались добре, вони разом дбали про добробут сім`ї, але згодом відносини погіршились. Спільне життя у них не склалось через різні погляди на сімейне життя. На даний час жодних подружніх стосунків вони не підтримують та не ведуть спільного господарства. Їхній шлюб носить формальних характер, а тому подальше його збереження суперечить її інтересам. У позасудовому порядку відповідач не бажає розірвати шлюб, оскільки вважає, що це не є необхідним та він не має на це часу. Після розірвання шлюбу вона і надалі бажає іменуватись прізвищем " [PERSON] ". Строк на примирення просить не надавати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча хоча про місце, дату і час розгляду справи була повідомленою у встановленому законом порядку (а.с. 17). Від її представника - адвоката Білянського Н.С. 28.08.2023 на електронну пошту суду надійшла заява (а.с. 19), в якій він просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, позову та додатків до нього, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 16). Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. Спір між сторонами не вирішений. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 29.06.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Білянський Н.С. 28.08.2023 на електронну пошту суду надіслав клопотання про розгляд справи без їх участі. 28 серпня 2023 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи. Відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомленим про розгляд даної справи у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, представник позивачки не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому ухвалою суду від 28.08.2023 суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 16.05.2017 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с. 6) встановлено, що сторони по справі 16.05.2017 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №674. Прізвище позивачки до та після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем, які вони враховуючи відсутність згоди відповідача подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу не можуть вирішити в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини, позивачка не бажає зберегти сім`ю, відповідач з цього приводу заперечень чи будь-яких інших заяв та клопотань не заявляв, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати. Стосовно позовної вимоги про залишення позивачці після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ", суд вважає за потрібне зазначити таке. Частиною 1 стаття 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, вказаною вище нормою надано можливість тому, хто при реєстрації шлюбу змінив своє прізвище, після його розірвання, повернутися до дошлюбного прізвища або продовжувати і надалі іменуватися цим прізвищем. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] після державної реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, тобто її дошлюбним прізвищем було " [PERSON] ", у зв`язку із чим вона не наділена правом на вибір прізвище після розірвання шлюбу. Тому, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивачка просила залишити за нею та з відповідача не стягувати. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: partial