Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та 3000.00 грн моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в ніч на 8 червня 2023 року кінь, який належить [PERSON] та який був прив`язаний неподалік її домоволодіння відірвався та поїв на присадибній ділянці городні насадження. В результаті пошкодження насаджень було втрачено 100 відсотків врожаю та нанесено матеріальних збитків на суму 3000 грн., а саме: столові буряки - 4 м.кв.; морква столова - 4 м.к.в.; цибуля - 4 м.кв.; капуста - 4 м.кв.; кавуни - 4 м.кв.; кукурудза - 4 м.кв.; 1,6 сотих кормового буряка. Також вказаними діями була заподіяна моральна (немайнова) шкода, яка полягає в моральних стражданнях, оскільки внаслідок бездіяльності відповідача за доглядом по випасу худоби у позивача втрачено врожай, який вона вирощувала з весни: купувала насіння, сіяла, полола, доглядала за посівами, щоб взимку прогодувати худобу, яку тримає у своєму господарстві, а також для власного споживання. Втрата врожаю це значна втрата для її родини, позивач є особою з інвалідністю, сили лежве хватало для обробітку городу, позивач має хворобливий стан здоров`я і завдання шкоди відповідачем значно погіршило й без того хворобливий стан її здоров`я, внаслідок чого порушений звичайний уклад життя, оскільки необхідні кошти як на лікування так і на придбання продуктів харчування для худоби, яких на даний час немає. Моральну шкоду позивач оцінює у 3000 грн. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 13.07.2023 року відкрито провадження у даній справі. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що позивач не надав письмові докази про пошкодження насаджень на її присадибній ділянці та наявність такої у її користуванні, не долучено доказів про розмір заподіяної майнової шкоди, визначеної позивачем у сумі 3000 грн., а також не надано доказів, що саме його конем пошкоджені насадження. Позивачем не доведено і не обґрунтовано також розмір моральної шкоди, відсутні висновки спеціалізованої експертизи щодо визначення розміру моральних страждань. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задоволити та пояснила, що поряд з її будинком в [ADDRESS] є присадибна ділянка, яку вона обробляє та на вказаній ділянці на площі 5-6 соток були висаджені різні культури. 8 червня 2023 року біля 8 години ранку вона побачила, що на її городі було з`їжено та витоптано посіяні нею буряки, морква, цибуля, капуста, кукурудза, а на городі були сліди від копит. Вказала, що неподалік від її городу на відстані 20-30 метрів пасеться кінь, який належить відповідачу. Після виявлення пошкодження сільськогосподарських культур вона подзвонила відповідачу та повідомила в поліцію, по прибуттю яких було зафіксовано на фото наслідки пошкодження рослин на городі. Відповідач відмовився відшкодовувати їй збитки, хоча вона просила лише надати їй буряки для годування домашніх тварин. Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у своєму відзиві. На уточнюючі запитання суду пояснив, що дійсно у нього є кінь, якого він прив`язує на території садиби своєї знайомої, що знаходиться на відстані близько 50 метрів від городу позивача. Його кінь у червні 2023 року постійно випасався на вказаній садибі та залишався там на ніч, час від часу відповідач переприв`язував коня на іншу ділянку. 8 червня 2023 року близько 6 год. 30 хв. відповідач їхав до міста Житомира та перед цим перевірив, що його кінь був прив`язаний. В цей же день біля 10 години йому зателефонувала позивач та сказала приїхати подивитися що зробив його кінь на її городі. Коли він повернувся з м. Житомира близько 15 години, то його кінь також був прив`язаний на тому ж місці. Вказав, що позивачка зверталася до нього відшкодувати їй 10 кошелів буряків, проте він відмовив їй, так як вважає, що то не його кінь пошкодив городні рослини. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач 08.06.2023 зверталася до відділення поліції №4 Житомирського РУП із заявами про те, що 08.06.2023 близько 7 години у [ADDRESS] сусідський кінь, який належить [PERSON] , пошкодив на її присадибній ділянці всю розсаду, а саме: буряки, моркву, кукурудзу, цибулю, що підтвердила також у своїх письмових поясненнях від 08.06.2023, зазначивши, що їй завдано збитку на загальну суму 2 тис. грн. За результатами розгляду заяви позивача працівниками поліції зафіксовано на фототаблиці до матеріалів ЄО №3177 від 08.06.2023 загальний вигляд земельної ділянки позивача та місця, де були посіяні буряки, а також, оскільки в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав (а.сп.26-32). З наданих позивачем фотокарток вбачається пошкодження сільськогосподарських культур не земельній ділянці позивача, а також зафіксований кінь, що пасеться неподалік вказаної ділянки, належність якого відповідачу та місце його випасання підтвердив сам відповідач у судовому засіданні (а.сп.43-47). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в [ADDRESS] та неодноразово бачила як кінь відповідача випасався біля приміщення контори, що розташована неподалік присадибної земельної ділянки позивача. Інші тварини на вказаній ділянці не випасалися. Свідок під час спілкування з позивачем особисто бачила, що на початку літа на городі позивача росли різні сільськогосподарські культури, зокрема, буряки, морква, капуста, кукурудза. Також свідок показала, що на початку червня 2023 року вона разом із чоловіком близько 5 год. 30 хв. на власній підводі їхали до смт. Хорошів до лікарні та проїзджаючи повз садибу позивача бачила, що на її городі пасеться кінь, який належить відповідачу. Вони відразу не повідомили про це позивачці, так як спішили до лікарні та не заїжджали до неї. Вже ввечері цього ж дня свідок дізналася від мешканців села, що кінь, який належить відповідачу поїв городні рослини позивача та що вона викликала працівників поліції. Відповідно до пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. В ході судового розгляду справи з`ясовано, що дійсно 8 червня 2023 року конем, який належить відповідачу, позивачу були заподіяні збитки, які виразились у пошкодженні або знищенні сільськогосподарських культур, які вона вирощувала на присадибній ділянці в [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, показаннями свідка [PERSON] , поясненнями позивача та частково поясненнями відповідача. Разом з тим, позивачем суду не надано доказів на підтвердження того, яка дійсна шкода їй заподіяна відповідачем, в якій кількості та якої вартості були знищені чи пошкоджені сільськогосподарські рослини, відсутні будь які розрахунки завданих збитків, вартість одиниці втрачених рослин, а тому суд приходить до висновку про не підтвердження розміру матеріальної шкоди на суму 3000,00 гривень. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Верховний Суд у постанові від 28.02.2018 у справі № 281/618/15-ц вказав, що відповідальність за шкоду, заподіяну твариною несе особа, яка її утримує, якщо вона не доведе, що шкоду заподіяно не з її вини. Таким чином, якщо в процесі розгляду справи презумпція вини не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом. Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Оскільки судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що винними діями [PERSON] , які виразилися у тому, що останній залишив без догляду поза місцем постійного утримання тварину, яку утримує, - коня, у результаті чого він відірвався та зайшов на територію присадибної земельної ділянки позивача в [ADDRESS] , де пошкодив належні позивачу сільськогосподарські рослини: буряки, моркву, кукурудзу, цибулю, відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, в порушення свого процесуального обов`язку щодо спростування презумпції вини, жодних доказів до суду не подав та наявність своєї вини не спростував, що покладає на нього тягар відшкодування моральної шкоди позивачу. Ураховуючи характер, обсяг та глибину завданих позивачу душевних страждань, пов`язаних із пошкодженням сільськогосподарської продукції, враховуючи фізичні зусилля позивача, яка до того ж є особою з інвалідністю ІІ групи та якій протипоказана тяжка фізична праця, а також матеріальні затрати, які вкладено нею для того, щоб виростити продукцію, необхідність докладання зусиль для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір завданої моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] , в розмірі 2000,00 гривень. У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, у решті - слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов (у розмірі 1/3 від позовних вимог), а позивачка відповідно до п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 358 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial