Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 29.09.2017 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що з часом відносини сторін суттєво погіршились. Кожна з них має різні погляди на сім`ю і шлюб. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, а з 19.07.2021 року сторони припинили спільне проживання. Спільних дітей у них немає. Тому позивач вважає, що примирення сторін неможливе, просить вказаний шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, 09.06.2023 року подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.13). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок він суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не вказала, що заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 29.09.2017 року, сторони одружилися того дня. Шлюб зареєстровано Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 408. Прізвищ у зв`язку з цим сторони не змінювали (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, що стверджується даними свідоцтва про народження. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Отже, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини у липні 2021 року, з того часу проживають окремо та не вживають заходів для примирення. Тому суд дійшов висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме їх інтересам. Тому вказаний шлюб слід розірвати. Відповідно до правил ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн. слід покласти на сторони в рівних частинах. Отже, половина вказаного розміру, тобто 536,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved