Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що відповідач будучи батьком їх спільної доньки [PERSON] , не виконує своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, життям доньки не цікавиться, має заборгованість по сплаті аліментів, понад п`ять років ухиляється від обов`язків по вихованню своєї дитини, не забезпечує здобуття нею загальної середньої освіти, не проявляє зацікавленості до неї, матеріальної допомоги для гідного розвитку доньки не надає, не цікавиться її духовним, фізичним та соціальним розвитком, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позивач же, у свою чергу, виконує обов`язки як батька, так і матері, опікується дитиною та матеріально забезпечує. Зазначені вище обставини були предметом розгляду та підтверджені висновком органу опіки та піклування Кременчуцької міської ради від 27.04.2023 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначені факти, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ураховуючи викладене, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 25.01.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 28.06.2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засіданні позивач та його представник - адвокат Маслій В.М. не з`явилися, подали заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили про їх задоволення, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов суду не направив. Наразі [PERSON] відбуває покарання за вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05.11.2019 року. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася, на адресу суду направила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши надані сторонами письмові докази, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.2012 року, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . 26 травня 2015 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, про що свідчить рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука (а.с. 13). Відповідно до змісту довідки № 01.-20/406 від 14.11.2022 року (а.с. 14), неповнолітня [PERSON] навчається у гімназії № 31 Кременчуцької міської ради з 01.09.2018 року; за час навчання її батько [PERSON] гімназію не відвідував, навчанням доньки не цікавився, на батьківських зборах не був. Як вбачається з довідки ВДВС від 08.11.2022 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] складає 182 836 грн. 40 коп. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного: Так відповідно до у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту позовної заяви слідує, що батько дитини - відповідач [PERSON] понад п`ять років, тобто з часу розірвання шлюбу з матір`ю дитини, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не проявляє батьківської турботи щодо неповнолітньої доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та успіхами у навчанні та вихованні, а також матеріально не забезпечує доньку. Вказане також підтверджується висновком органу опіки та піклування Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженим рішенням виконавчого комітету від 27.04.2023 року № 695 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] », згідно якого уповноважений орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Так відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд вважає за необхідне прийняти до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток доньки як складову виховання, а тому позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Outcome: approved