Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, починаючи з 19 грудня 2015 року, від даного шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 лютого 2023 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Виникла необхідність звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач повністю самоусунулась від виховання дітей. Позивач та його представник [PERSON] подалидо суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилась,про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду повідомлялась належним чином. Разом з позовною заявою до суду надійшла посвідчена приватним нотірусом Мукачівського районного нотаріального округу Лукач Т.М. заява [PERSON] , згідно з якою відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а справу просить розглянути без її участі. Представник третьої особи подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд констатує наступне. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с.13) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с.14). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 лютого 2023 року шлюб, укладений між позивачем та відповідачем 19.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 734, розірвано (а.с.11-12). Згідно психолого-педагогічної характеристики малолітній [PERSON] , навчається в 1-Б класі Мукачівської ЗОШ І-Ш ст.№13, зарекомендував себе як комунікабельний, активний учень. Хлопчика виховує батько, який відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. [PERSON] завжди має охайний вигляд, приходить в чистому одязі, хлопчик забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання. Мати відвідує школу рідко, не цікавиться дитиною (а.с15). Як вбачається з посвідченою приватним нотірусом Мукачівського районного нотаріального округу Лукач Т.М. заяви, [PERSON] не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , мешканку [ADDRESS] , батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Враховуючи, що відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Питання про розподіл витрат зі сплати судового збору суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved