Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача фактичні витрати в порядку регресу в розмірі 44149,03 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 13073,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитні договори №17Р-0100/129 від 25.09.2017 року та № 18Р-0100/66 від 10.10.2018 року. Відповідно до умов кредитних договорів банк надав відповідачу кредит у сумі 28 265,40 грн. та 36 000 грн. відповідно, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 24.09.2020 року та 09.10.2021 року відповідно, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитними договорами строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами виникла заборгованість у розмірі 44149,03 грн. У зв`язку з чим настав страховий випадок, та за результатами розгляду заяви АТ «Ощадбанк» про настання страхового випадку, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 44149,03 грн., яке було виплачено АТ «Ощадбанк». Отже, до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021 року, відповідно до якого позивач набула права вимоги до відповідача на стягнення з нього в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування. Позивач зверталася до відповідача з метою досудового врегулювання спору з претензією, яка залишилася без задоволення. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але у прохальній частині позову вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги клопотання представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2017 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено Договір про споживчий кредит (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) №17Р-0100/129, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 28 265,40 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 24.09.2020 року. Крім того, 10.10.2018 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено Договір про споживчий кредит (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) №18Р-0100/66, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 36000 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 09.10.2021 року. 01.12.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» укладено Договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286. Відповідно до пункту 2.1. вищезазначеного договору добровільного страхування кредитів, предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення позичальниками кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ними процентів, що передбачені кредитними договорами. П. 4.1. Договору добровільного страхування кредитів передбачено, що страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника (в особі установ страхувальника) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами №17Р-0100/129 та №18Р-0100/66 належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував, що підтверджується випискою з рахунку відповідача. Відповідно до п.8.1. Договору добровільного страхування кредитів страхувальник (в особі відповідної установи страхувальника) зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дня настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, письмово повідомити про це страховика шляхом надання страховику загальної заяви, реєстру з одночасною передачею відповідною установою заяви та завірених уповноваженим працівником відповідної установи страхувальника (без нотаріального посвідчення) копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку. Згідно з п. 8.2.1. Договору добровільного страхування кредитів страховик зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання вказаних документів з`ясувати обставини страхового випадку, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті з відповідним обгрунтуванням та скласти відповідний Страховий акт. П. 8.6. Договору добровільного страхування кредитів встновлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим договором, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке установа страхувальника має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Представники ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулись до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» із заявами про настання страхового випадку №119.11-07/09 від 16.01.2019 року та №119.11-18/1/29 від 28.02.2019 року. На підставі заяви №119.11-18/1/29 від 28.02.2019 року та доданих до неї документів, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» складено страховий акт №Херс10021.02.19-5 від 27.03.2019 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 7724,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №13693 від 27.03.2019 року. Також, на підставі заяви №119.11-07/09 від 16.01.2019 року та доданих до неї документів, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» складено страховий акт №Херс10021.01.19-5 від 16.08.2019 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 36424,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7186 від 19.08.2019 року. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Частиною 1 статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, оскільки ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» виплатило страхове відшкодування ПАТ «Державний ощадний банк України», то до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 44149,03 грн. Також, з матеріалів справи вбачається, що 20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №01-05, відповідно до якого ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відступило ФОП [PERSON] права вимоги за укладеними договорами страхування згідно з реєстром прав вимог (Додаток №1 до договору), у тому числі право вимоги за страховими актами №Херс10021.02.19-5 від 27.03.2019 року та №Херс10021.01.19-5 від 16.08.2019 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено претензії (повідомлення) № 10021.01.19-5 та №10021.02.19-5 від 11.06.2021 року, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у межах суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 44149,03 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 13073,60 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: договір про надання професійної правової допомоги №5 від 20.05.2021 року, акт приймання-передачі послуг професійної правової допомоги №56/1-Б від 24.01.2022 року, платіжне доручення №511 від 02.02.2022 року. Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved