Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі виконавчого напису № 57937 від 22.12.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. відкрито виконавче провадження № 69613350 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 00-885998 від 17.03.2020 в сумі 15090 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис є таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак не підлягає виконанню. Так, договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-885998 від 17.03.2020 укладений між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, а відтак приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення виконавчого напису. Крім цього, позивач зазначила, що позивачу не повідомлявся факт відступлення права вимоги відповідачу та не висувалась вимога про усунення порушень за кредитним договором, що не відповідає п.п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. За таких підстав позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 57937 від 22.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у сумі 15090 грн. 21.06.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 10.08.2023, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 23.06.2023 засобами електронного зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов відзив відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відповідач вважає, що надав приватному нотаріусу усі необхідні документи, визначені п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, зокрема оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості за кредитним договором та документи на підтвердження безспірності вимог та наявної у відповідача заборгованості. 29.06.2023 засобами поштового зв`язку до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. У судове засідання 10.08.2023 позивач [PERSON] та її представник адвокат Фігурський М.А. не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 10.08.2023 представник відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. У поданому відзиві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позов не визнав з відстав, викладених у відзиві, та просив у позові відмовити. У судове засідання 10.08.2023 третя особа приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І., належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Правом подання пояснень третьої особи не скористався. Подав заяву про розгляд справи без його участі, питання щодо можливості задоволення позову залишив на розсуд суду. У судове засідання 10.08.2023 третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. Правом подання пояснень третьої особи не скористалась. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 17.03.2020 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладений договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-885998 (а.с. 10-13). У подальшому ТОВ «Качай Гроші» на підставі договору факторингу № 27072021 від 27.07.2021 відступило право вимоги як кредитора за цим кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Указане вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 57937 (а.с. 9). Також вказаним виконавчим написом нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення зі [PERSON] заборгованості за період з 27.07.2021 до 30.11.2021 у сумі 15090 грн, яка складається з: 4600 грн заборгованості за тілом кредиту; 10440 грн заборгованості за звичайними відсотками; 50 грн плати за вчинення виконавчого напису. Відтак суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з вчиненням та виконанням виконавчого напису нотаріуса та регулюються Законом України «Про нотаріат» та іншими нормативно-правовими актами в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а саме станом на 22.12.2021. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом встановлений Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі за текстом Порядок), який затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно\~з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі за текстом - Перелік документів), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, можливе лише за нотаріально посвідченими договорами. При цьому для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, в якій також зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відтак суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у приватного нотаріуса не було правових підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-885998 від 17.03.2020 не посвідчувався нотаріально, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім цього, позивач зазначила, що позивачу не повідомлявся факт відступлення права вимоги відповідачу та не висувалась вимога про усунення порушень за кредитним договором, що не відповідає п.п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Перевіривши доводи позивача у повному обсязі, суд дійшов таких висновків. Так, позивач посилається на те, що договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-885998 від 17.03.2020, укладений між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] , нотаріально не посвідчувався. Відтак відповідач на виконання п. 1 Переліку документів не міг надати нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. Такі обставини підтверджуються копією договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-885998 від 17.03.2020 (а.с. 10-13). Докази на спростування таких доводів позивача відповідач не надав. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому\~суд вважає\~хибними доводи\~позивача про порушення п.п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, відповідно до п.п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Системний аналіз зазначеної вище норми свідчить про те, що положення п.п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій стосується іпотечного договору, який є відмінним від кредитного договору, укладеному у даному випадку між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] . З урахуванням викладеного, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено, що виконавчий напис № 57937 від 22.12.2021 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. на підставі договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-885998 від 17.03.2020, який не був нотаріально посвідчений, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.3046434446.2 від 14.06.2023 (а.с. 18). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник позивача адвокат Фігурський М.А. у відповіді на відзив заявив клопотання про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які понесла позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved