Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

ТОВ\~«ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 19834-04/2021 в розмірі 18 000 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~4 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - \~ \~ \~ \~13 500 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилався на такі обставини. 29.04.2021 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 19834-04/2021, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер її мобільного телефону. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Також згідно з п.п. 1.7. п. 1 кредитного договору клієнт підтверджує усвідомлення, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п.2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розмішені на сайті товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 29.12.2021 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 р., ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 18 000 грн., з яких: - 4 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 13 500 грн. - сума заборгованості за відсотками. Пунктом 1.3. договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», надати інформацію, передбачену чинним законодавством, про ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Згідно з п. 3.9. договору факторингу у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання договору клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора. Таким чином, в разі сплати відповідачкою коштів на рахунок ТОВ «ФК «Інвеструм» вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 29.12.2021 р. ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором № 19834-04/2021 в розмірі 18 000 грн. Відповідачкою [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на таке. Позовні вимоги заявлені всупереч закону та усталеній практиці Верховного Суду. Позивачем в обґрунтування позовних вимог не додано ні належного розрахунку заборгованості, ні доказів перерахування грошових коштів на її банківський рахунок, ні Правил надання коштів у позику, про які йдеться у тексті позовної заяви і які нібито є додатком до договору, але знову ж таки у договорі про це ні слова. Вона заперечує ту обставину, що коли-небудь укладала будь-які кредитні договори з ТОВ «ФК «Інвеструм» і отримувала будь-які грошові кошти від позивача на свої карткові рахунки та/чи готівкою. Позивач не довів та не підтвердив належними доказами, що первісний кредитор здійснив перерахування грошових коштів на її банківський рахунок. Позивач у тексті позовної заяви посилається на те, що договір нібито укладався нею відповідно до умов, вказаних у Правилах надання грошових коштів, які до позову позивачем не додано. Проте позивачем не доведено, що цей документ (Правила) є складовою кредитного договору № 19834-04/2021, а саме те, що вони укладені в один день, тобто в день підписання позичальником заяви позичальника, і позичальник розумів, що саме ці Правила і саме з таким текстовим вмістом він мав на увазі, підписуючи заяву. Свій підпис на жодних Правилах, як і на договорі вона не ставила, а позивач взагалі не надає Правила для суду, що унеможливлює встановити їх дійсний зміст. Більше того, позивач не пише, про які саме (із численних редакцій) цих Правил взагалі йдеться. Відтак Правила, на які посилається позивач, але не долучає до позовної заяви, не\~є підтвердженням\~того,\~що саме\~та редакція\~була чинною\~на момент\~укладення договору\~№ 19834-04/2021,\~а також\~не є\~підтвердженням того,\~що дійсно\~саме вона\~була ознайомлена\~з такими\~умовами,\~їх зрозуміла\~та з\~ними погодилася.\~Відмітка в\~договорі про\~ознайомлення з\~Правилами ніяк\~не підтверджує\~той факт,\~що саме\~вона ознайомилася\~саме з\~тими Правилами,\~про які\~йдеться в\~договорі. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З графіку розрахунків, який є додатком №1 до договору, вбачається, що строк кредиту складає 12 днів; сума кредиту 4 500 грн.; фіксована процентна ставка за день користування - 2,5%; сума нарахованих процентів за користування кредитом 1 350 грн.; всього до оплати 5 850 грн. Строк дії терміну кредитування за цим договором не було продовжено сторонами, жодних додаткових угод між позивачем та нею ніколи не укладалось, тобто, як і встановлено у договорі, строк кредитування закінчився 10.05.2021 р., доказів зворотного позивач не надав. Позивачем не додано до позовної заяви копій документів, що стосуються її заборгованості, зокрема: платіжного доручення або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний нею; детальних розрахунків заборгованості (простроченої заборгованості) по договору та підставу їх нарахування за період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги, зробленого первісним кредитором. Натомість позивачем надано власний розрахунок заборгованості по договору, з якого вбачається, що розрахунок проведено за період з 29.12.2021 р., тобто з дня укладення договору факторингу, по 31.01.2023 р., тобто за декілька тижнів до звернення з позовом до суду. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що заборгованість нараховується за період з 29.12.2021 р. по 31.01.2023 р.; загальна заборгованість визначена в розмірі 18 000 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 4 500 грн., сума заборгованості за відсотками - 13 500 грн. Позивач не мав права додатково нарахувати проценти за користування позикою за період після настання терміну повернення позики, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, а свої права мав би забезпечити нарахуваннями за ч.2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми за весь строк прострочення та інфляційних втрат. Позовна вимога про стягнення заборгованості за відсотками є похідною від непідтвердженої належними доказами позовної вимоги про стягнення основної суми боргу. Позивачем було подано відповідь на відзив, в якому він просив позовні вимоги задовольнити повністю, а відзив відповідачки [PERSON] залишити без розгляду та задоволення, посилаючись на таке. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вважає відзив відповідачки безпідставним. Правочин, укладений між сторонами відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі сторін. Відповідачка правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалась. Інших переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві не наведено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачкою кредитних коштів за укладеним з ТОВ «ФК «Інвеструм» кредитним договором, щодо якого виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який\~видавав кредит,\~відповідно до\~чинного законодавства\~України,\~відповідальною особою\~банку.\~Відповідно до\~умов укладеного\~кредитного договору\~кошти надаються\~позичальнику в\~безготівковій формі. Відповідачка як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів по вказаному договору. З метою надання вичерпної інформації по справі позивач після отримання відзиву на позовну заяву звернувся до ТОВ «ФК «Інвеструм» з відповідним електронним запитом для отримання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме: детального розрахунку заборгованості, доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів та фото позичальниці під час укладення кредитного договору. Однак, станом на сьогоднішній день відповідь від ТОВ «ФК «Інвеструм» не отримано. Після отримання додаткових доказів вони будуть невідкладно направлені до суду шляхом направлення клопотання про долучення доказів. Договори, укладені між відповідачкою та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. В матеріалах справи знаходиться заявка від 13.05.2021 р. на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту). Відповідно до додаткової угоди № 2 від 13.05.2021 р. до договору про надання фінансового кредиту № 19834-04/2021 дід 29.04.2021 р. сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 30 днів (включаючи 3 дні прострочення), тобто до 12.06.2021 р. Оскільки станом на 12.06.2021 р. відповідачкою не було повернуто кредит, проценти продовжили нараховуватися відповідно до п. 4.3. договору. 01.07.2021 р. відповідачка оплатила суму в розмірі 1 575 грн., необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до пункту 4.6. Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту TОB «Фінансова компанія «Інвеструм», які є невід`ємною частиною договору надання фінансового кредиту. Відповідно до додаткової угоди № 3 від 01.07.2021 р. до договору про надання фінансового кредиту № 19834-04/2021 від 29.04.2021 р. сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на термін 14 днів, тобто до 14.07.2021 р. Отже первісним кредитором було нараховано проценти за користування кредитом, на підставі п. п. 1.3., 4.3. кредитного договору, в результаті чого відповідачці було нараховано проценти правомірно. Відповідачкою [PERSON] було подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вона просила зобов`язати представників позивача надати суду докази на підтвердження наявності права підпису від імені ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у разі, якщо суд встановить наявність у представників права підпису, у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити повністю. Відповідачка вказала, що жоден із наведених нею у відзиві аргументів не був спростований представником позивача у відповіді на відзив. Зміст відповіді на відзив зводиться до цитування норм закону. До відповіді на відзив позивачем додано додаткову угоду № 2 від 13.05.2021 р. до договору про надання фінансового кредиту №19834-04/2021 від 29.04.2021 р., відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 30 днів (включаючи 3 дні прострочення), тобто до 12.06.2021 р. Клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту (п.п. 3.3.3. договору). Як вбачається з доданого до позовної заяви графіку сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 1 350 грн. Із тексту заявки від 13.05.2021 р. вбачається таке застереження первісного кредитора - ТОВ «ФК «Інвеструм» має право відмовити клієнту в прийнятті заяви на продовження строку дії договору та підписанні додаткової угоди до договору про надання фінансового кредиту і, якщо клієнт порушив умови договору, на підставі яких може бути здійснене продовження дії кредиту. Оскільки первісний кредитор погодив продовження строку дії договору, то логічно, що кредитор сплатив 1 350 грн. процентів відповідно до графіку за період правомірного користування коштами (тобто за період дії договору), оскільки в іншому разі йому було б відмовлено. До відповіді на відзив позивачем додано додаткову угоду № 3 від 01.07.2021 р. до договору, відповідно до умов якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором, а не погодили продовжити строк дії договору. Тобто, навіть якби позивач підтвердив заявлені позовні вимоги належними та достатніми доказами, то з урахуванням додаткової угоди № 2 строк кредитування розпочався 29.04.2021 р., а закінчився 12.06.2021р. Тобто, строк правомірного користування грошовими коштами становить 40 днів. Отже позивач, за умови підтвердження доказами заявлених позовних вимог, мав би право стягнути з неї: - 4 500 грн. - основна сума боргу; - 1350 грн. - проценти за період правомірного користування коштами з 29.04.2021 р. по 10.05.2021 р., які було сплачено; - 3 375 грн. (4 500 грн. х 2,5% х 30 днів ) - заборгованість за відсотками за період правомірного користування коштами з 13.05.2021 р. по 12.06.2021 р. Позивач мав би право стягнути 7 875 грн., якби підтвердив доказами заявлені позовні вимоги. Позовна заява та відповідь на відзив підписані фізичними особами ( [PERSON] , [PERSON] ), право підпису в порядку самопредставництва юридичної особи яких не підтверджено належними доказами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, оскільки це є необхідним для встановлення дійсних обставин справи, повного та всебічного їх дослідження. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, проте позивач у позовній заяві та у своїх заявах до суду просив справу розглянути без участі його представника. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак від відповідачки до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи провести без її участі, у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Дослідивши письмові докази: копії договору про надання фінансового кредиту № 19834-04/2021 від 29.04.2021 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 р., укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29122021 від 29.12.2021 р., витягу з реєстру боржників від 29.12.2021 р. до договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 р., заявки [PERSON] від 13.05.2021 р. про продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), додаткової угоди № 2 від 13.05.2021 р. про продовження строку дії договору на термін 30 днів, заявки [PERSON] від 01.07.2021 р. про відстрочення виконання зобов`язання за договором, додаткової угоди № 3 від 01.07.2021 р. про відстрочення виконання зобов`язання за договором на 14 днів, розрахунок заборгованості [PERSON] за договором, складений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. На підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, позивач надав суду паперову копію електронного договору № 19834-04/2021 від 29.04.2021 р. про надання фінансового кредиту, в якому зазначено, що він укладений між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачкою [PERSON] . У договорі зазначено, що ТОВ «ФК «Інвеструм» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4\~500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору). Кредит надається строком на 12 днів, тобто до 10.05.2021 р. (п. 1.2. договору). Розділ 7 вказаного договору «Реквізити та підписи сторін» містить інформацію, що підписання договору здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису: W12198. Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, що є додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 19834-04/2021 від 29.04.2021 р., містить вказівку про підписання тим же електронним підписом - W12198. Позивачем також надано суду паперову копію додаткової угоди № 2 від 13.05.2021 р., про продовження строку дії договору на термін 30 днів, додаткова угода містить інформацію, що її підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису: W23702, та паперову копію додаткової угоди № 3 від 01.07.2021 р. про відстрочення виконання зобов`язання за договором на 14 днів, додаткова угода містить інформацію, що її підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису: W41514. Позивачем також 05.07.2023 р. електронною поштою направлені до суду додаткові пояснення, додатками до яких зазначені в тому числі: - довідка про підтвердження перерахування коштів відповідачу - інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» від 20.06.2023 р. за № 222/06 про те, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція; - детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, який ніким не підписаний та не містить дати складення; - фото відповідачки під час оформлення кредитного договору - фотокартка особи жіночої статі та паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] . Хоча зазначено про оригінали документів, однак фактично до додаткових пояснень долучені копії цих документів, про що свідчить засвідчувальний напис на них. Суд не приймає до розгляду вказані докази з таких підстав: - позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, не зазначена дата засвідчення письмових доказів, що є порушенням вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України; - позивачем вказані докази подані до суду 05.07.2023 р., тоді як вони мали бути подані разом із поданням позовної заяви 16.03.2023 р., що є порушенням вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України; - позивачем не виконано вимогу ч. 4 ст. 83 ЦПК України про те, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений заковом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; - позивачем не обґрунтовано неможливість подання доказів у встановлений законом строк з причин, що не залежали від нього, що є порушенням вимог ч. 8 ст. 83 ЦПК України та підставою для неприйняття їх судом до розгляду; - у тексті додаткових пояснень відсутнє клопотання про долучення до справи вказаних доказів, що є порушенням вимог ч. 10 ст. 83 ЦПК України. Не є таким, що відповідає дійсності, твердження позивача у додаткових поясненнях про те, що позивач не володіє зазначеними документами, оскільки не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 р. за № 148 з подальшими змінами, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Пункт 35 вказаного Положення стосується лише касових документів, якими відповідно до п. 3 Положення є документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, електронні розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку, але не тих документів, які надав позивач суду. Позивач у позовній заяві вказує, що кредитний договір укладався відповідно до умов, вказаних у Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який розміщений на сайтах товариства; ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Однак, позивач зазначені Правила суду не надав, що унеможливлює встановлення їх дійсного змісту. Позивач не вказує, яка саме редакція Правил була чинною на момент укладення кредитного договору і відповідно яка саме редакція Правил була невід`ємною частиною кредитного договору відповідно до п. 1.6. останнього і з якою саме редакцією Правил ознайомилась, погодилась і зобов`язалась дотримуватись відповідачка відповідно до п.6.8. кредитного договору. Відсутність у матеріалах справи Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, унеможливлює встановлення судом обставин можливого укладення кредитного договору сторонами у справі. 29.12.2021 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 р., ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 18 000 грн., з яких: - 4 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 13 500 грн. - сума заборгованості за відсотками. У цій справі спір виник щодо несплаченої, як зазначено у позовній заяві, відповідачкою [PERSON] заборгованості, яка виникла через невиконання умов договору про надання фінансового кредиту № 19834-04/2021 від 19.04.2021 р., сторонами якого зазначені ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачка [PERSON] , право вимоги якої належить позивачу на підставі договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 р. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом частин 1, 2 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Отже, одним з правових наслідків укладення договору факторингу є заміна кредитора у грошових зобов`язаннях третіх осіб перед клієнтом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що на підставі договору факторингу він придбав належне ТОВ «ФК «Інвеструм» право вимоги сплати кредитної заборгованості від відповідачки [PERSON] , яка виникла через невиконання нею умов договору про надання фінансового кредиту № 19834-04/2021 від 19.04.2021 р. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Суд виходить з того, що у справах про відповідальність боржника за невиконання грошового зобов`язання саме позивач, як кредитор у зобов`язанні, має довести наявність невиконаного зобов`язання, підстави його виникнення та розмір. Фактично позивач доводить наявність невиконаного відповідачкою грошового зобов`язання, посилаючись на такі докази: 1. договір про надання фінансового кредиту № 19834-04/2021 від 29.04.2021 р., сторонами якого вказано ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачку [PERSON] , та додаток № 1 до цього договору, який містить графік платежів та орієнтовну сукупну вартість кредиту; 2. заявку [PERSON] від 13.05.2021 р. про продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), додаткову угоду № 2 від 13.05.2021 р. про продовження строку дії договору на термін 30 днів, заявку [PERSON] від 01.07.2021 р. про відстрочення виконання зобов`язання за договором, додаткову угоду № 3 від 01.07.2021 р. про відстрочення виконання зобов`язання за договором на 14 днів; 3. розрахунок заборгованості [PERSON] за договором, розрахунок підписаний представником позивача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. У тексті договору (розділ 7 «Реквізити та підписи сторін»), у доданому до нього графіку платежів та у додаткових угодах №1 та № 2 вказано, що вони підписані електронним підписом клієнта відповідачки [PERSON] . Натомість у відзиві відповідачка [PERSON] факт укладення нею договору про надання фінансового кредиту з ТОВ «ФК\~«Інвеструм»не визнала, вказала, що будь-які грошові кошти від позивача на свої карткові рахунки не отримувала. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт укладення договору про надання фінансового кредиту між ТОВ «ФК\~«Інвеструм»і відповідачкою [PERSON] , а також не доведений факт надання відповідачці [PERSON] грошових коштів за умовами цього договору. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до частин 1 3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновків, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової (у тому числі електронної) форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що термін «електронний підпис» вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про електронний цифровий підпис». Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (п. 12 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»). Ідентифікаційні дані особи - унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи (п. 19 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»). Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи (п. 20 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»). У даному випадку надані позивачем паперові копії електронного договору з додатком та додатковими угодами не містять логічно пов`язаного з ними унікального набору даних, які б давали можливість встановити виконавця електронного підпису від імені відповідачки [PERSON] . Крім того, згідно з ч. 2, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, крім визначених ЦК України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з п. 6.1. договору цей договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, згідно з пунктами 6, 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Однак додані позивачем до позовної заяви докази не містять підтвердження, що алфавітно-цифрові послідовності, вказані в кредитному договорі, додатку №1, додаткових угодах №№ 1, 2 отримана саме відповідачкою [PERSON] . Факт реєстрації [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції також не підтверджується жодними доказами. У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем не доведено факт укладення електронного договору про надання фінансового кредиту між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «ФК «Інветрум», перерахування останнім кредитних коштів відповідачці, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Відповідачка у своїх письмових зверненнях до суду стверджувала, що представники позивача, які звертались до суду з різними заявами, не мають права підпису від імені позивача, не мають повноважень діяти за правилами самопредставництва юридичної особи. Суд не погоджується з таким твердженням. Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, а тому особи, які звертались до суду із заявами від імені позивача, діяли не за правилами самопредставництва юридичної особи, а як представники згідно з положеннями ч. 2 ст. 60 ЦПК України.

Outcome: dismissed