Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 23.12.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Нетішинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 328. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, що в кінцевому результаті призвело до розпаду їх сім`ї. З часом вона зрозуміла, що відповідач не є тією людиною з якою б хотіла пов`язати своє подальше життя. На час звернення до суду подружні стосунки між ними припинено і відновлювати їх позивачка не бажає, оскільки переконана, що за вказаних обставин подальше перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим, суперечитиме її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 23.06.2023 року до суду надійшла заява позивачки [PERSON] в якій вона зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 18.05.2023 року Нетішинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), сторони по справі зареєстрували шлюб, про що 23.12.2005 року складено відповідний актовий запис за № 328. В шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 09.02.2006 року та 03.09.2009 року відповідно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одинм із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом в якому наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вона та відповідач фактично припинили подружні стосунки, а перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам. Відповідач згідно письмової заяви позов визнав. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, категоричність рішення позивачки розірвати шлюб, визнання позову відповідачем, та відсутність у сторін бажання вчиняти дії для збереження сім`ї, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, поверненню позивачці з державного бюджету підлягають 536,80 гривень судового збору. Решта 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом, що становить 536,80 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved