Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовом до відповідачки [PERSON] , відповідно до якого просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який був зареєстрований 22.10.2010 Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22.10.2010 зроблено відповідний актовий запис №512. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.10.2010 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від якого дітей сторони не мають. Вказує, що протягом тривалого часу сімейне життя подружжя погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Остаточне припинення шлюбно-сімейних відносин відбулося за наслідками мобілізації [PERSON] у березні 2022 року. З цього часу сторони проживають окремо, кожен з них веде власне господарство, побут та дозвілля, шлюбні відносини припинені повністю. На думку позивача, відновлення нормального спілкування та шлюбно-сімейних відносин не можливе. З серпня 2022 року у позивача склалися нові стосунки з наміром укладення шлюбу. У зв`язку з тим, що шлюб позивача з відповідачкою наразі носить формальний характер, позивач звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 01.08.2023 визначено по вказаній цивільній справі головуючу суддю Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання, призначене на 15.08.2023, не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Представником позивача - адвокатом Пілігрімом П.О. електронним шляхом подано до суду клопотання з проханням розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання, яке призначене на 15.08.2023, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. Відповідачка [PERSON] подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що з позовними вимогами вона ознайомлена, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, наслідки відомі. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце даного судового засідання, будь-яких заяв чи клопотань до суду подано не було, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований 22.10.2010 Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №512. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відшлюбу сторони дітей не мають. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України ). Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, та факт визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Частиною 2 статті 142 передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved