Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Вказав, що 27 липня 2015 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області у справі №153/1025/15-ц за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів, було вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини щомісячно всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 27 липня 2015 року Ямпільським районним судом було видано відповідний виконавчий лист та державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №11988 від 24.05.2023 року заборгованість відсутня. Вважає, що визначений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст.192 Сімейного кодексу України з наступних підстав. На час призначення аліментів він мав змогу сплачувати на утримання неповнолітньої доньки аліменти в зазначеному в рішенні суду розмірі. На даний час внаслідок зміни його сімейного стану, він такої можливості не має. Так, 19 червня 2018 року він одружився. В новому шлюбі в нього народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дружина на даний час не працює і є внутрішньо переміщеною особою. Відповідно дружина і двоє малолітніх дітей перебувають на його утриманні. У зв`язку з даними обставинами, він змушений звернутися до суду з даним позовом, просить суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2015 року у справі №153/1025/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача адвокат Снітко В.А. діючи на підставі договору про надання правової допомоги №46 від 24 липня 2023 року в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача. Заперечують щодо задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. Представник відповідача надав суду відзив наступного змісту: позивач звертаючись з заявою до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказує, що розмір аліментів, який визначений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.07.2015 року, не підлягає зменшенню в порядку ст.192 СК України. З твердженням позивача щодо наявності підстав для зменшення розміру аліментів у зв`язку із зміною сімейного стану позивача, відповідач не погоджується. Вважає, що позивач не довів підстави для зменшення розміру аліментів, а саме зміну сімейного стану та погіршення матеріального стану. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, які є у справі встановлено, що 27 липня 2015 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області у справі №153/1025/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини щомісячно всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.5-7). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №11988 від 24.05.2023 року встановлено, що у [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів у справі №153/1025/15-ц відсутня (а.с.8-10). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 19 червня 2018 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , остання змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.11). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). З копії довідки від 20 квітня 2022 року №526-7575219410 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи встановлено, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та проживає по [ADDRESS] (а.с.14). З копії трудової книжки [NUMBER] встановлено, що дружина позивача [PERSON] звільнена 04 листопада 2019 року та на даний час не працевлаштована (а.с.15). Суд оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає встановленим, що між сторонами виник спір з приводу зміни розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно положень статей 1 - 3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування ( стаття 18 Конвенції ). У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Положеннями ст.181 СК України визначені способи виконання батьками обов`язку з утримання дитину, які визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя цієї статті СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї норми Закону розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом із тим стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших передбачених цим Кодексом випадках. Як роз`яснено у пункті двадцять третьому постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками розмір аліментів суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Із аналізу даних правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України у достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2015 року). Суд бере до уваги, що після ухвалення рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2015 року, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , сімейний стан [PERSON] змінився, а саме він одружився та в іншому шлюбі із [PERSON] народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні. Окрім цього, дружина [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, безробітна та перебуває на утриманні позивача. Тому суд приходить до висновку, що встановлений рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2015 року розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , слід зменшити до 1/6 частини від всіх видів доходів позивача щомісячно, оскільки, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений розмір аліментів в розмірі 1/6 частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а розмір аліментів 1/6 частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, згідно вищевикладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 1073, 60 гривень.

Outcome: approved