Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

20.03.2023 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Земцової В.О. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 19.04.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції шлюбі, актовий запис № 133, шлюбі, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00038649022, сформованого 25.02.2023 року, Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають, проте відповідач відмовилася від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2014 року з причини відсутності взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, несумісні погляди на життя, протилежні уявлення про спільний побут, у зв`язку з чим сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюб існує формально. З часу припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Спору щодо спільно нажитого майна не має. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином. Представник позивача надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.04.2002 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00038649022, сформованого 25.02.2023 року, Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про шлюб № 133, складений 19.04.2002 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 11). Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи той факт, що сторони мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] , не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Оскільки позивач не просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати під час подачі позову до суду, то розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судом не проводиться.

Outcome: approved