Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] . На даний час шлюб розірваний. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказувала на те, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, син проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні, коштів на утримання дитини відповідач добровільно не надає, у зв`язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. 25.07.2023 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків. 10.08.2023 на адресу суду надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 11.08.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направив заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 28.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] (а.с. 42). З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виданою 01.08.2023 Середньою загальноосвітньою школою №22 м. Києва №108 (а.с. 52), в якій зазначається, що [PERSON] , є учнем 3-В класу та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка здійснює виховання та повне утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Крім того, згідно зі статтею 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивачка у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 25.07.2023 і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 25 липня 2023 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] , що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставину справі. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved