Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, обгрунтовуючи її тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина. Він являється спадкоємцем першої черги після смерті [INFO] матері [PERSON] . Його мати розлучилася з батьком [PERSON] , однак оригінал даного документу у нього відсутній і він не має можливості його самостійно отримати в органах ДРАЦС. Потім в 1990-х роках мати одружилася в м. Москва з іншим чоловіком [PERSON] , з яким також розірвала шлюб. Оригінали цих документів він не має можливості витребувати в органах ДРАЦС, оскільки у його свідоцтві про народження прізвище матері « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть її прізвище « [PERSON] ». На підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області по справі № 2-16/1998 від 26.12.1997 було розірвано шлюб [PERSON] з [PERSON] . Так, згідно з безпосереднім доступом державного нотаріуса до даних Державного реєстру ДРАЦС убачається наявність актового запису № 3 від 07.02.1982 про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] в Сокиринецькій сільській раді Вінницького району Вінницької області, прізвище нареченої після реєстрації шлюбу « [PERSON] »; також наявний а/з № 81 від 06.05.1993 про розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] , прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Відсутні відомості про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] . Йому відомо, що мати реєструвала шлюб з [PERSON] в м. москва російської федерації, а тому надати підтверджуючі документи про реєстрацію шлюбу матері з [PERSON] на даний час неможливо. Згідно з рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 1997 року по справі № 2-16/1998, є відомості про шлюб, зареєстрований відділом ЗАГСу у виконкомі мосради м. москви палац одруження № 4, актовий запис № 5989, 13.10.1983 між [PERSON] та [PERSON] . В подальшому мати [PERSON] зареєструвала 23.01.1998 шлюб з [PERSON] . Спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] він прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору. Однак оформити свої спадкові права після смерті матері не має можливості у зв`язку з відсутністю і неможливістю підтвердження родинних відносин з матір`ю та неможливістю отримання в даний час офіційного витягу про реєстрацію шлюбу з органів ДРАЦС м. москви або свідоцтва про шлюб його матері з [PERSON] , так як шлюб вони реєстрували у м. москва російської федерації. Встановлення факту родинних відносин необхідно йому для подальшого оформлення спадкових прав в нотаріальній конторі. Тому просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , являлась рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження; витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори (м. Вінниця, вул. Винниченка, 29) копію спадкової справи № 270/2021, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] ; з Вінницького відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості у формі довідки про наявність актового запису № 3 від 07.12.1982 про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] в Сокиринецькій сільській раді Вінницького району Вінницької області; актового запису № 81 від 06.05.1993 про розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] ; актового запису про розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] , який зареєстровано відділом ДРАЦС Вінницького РУЮ Вінницької області 08.01.1998, актовий запис № 1, або копії вказаних актових записів. В судове засідання 18.08.2023 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Бондар В. попередньо через електронну пошту суду подав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи; при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 18.08.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази по справі № 128/1698/23 та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що [INFO] в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2021 (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2016, [PERSON] померла [INFO] в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області (а.с. 6). В свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 21.08.1963 батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва (а.с. 7). В свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 10.11.1982 батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 23 січня 1998 року зареєстрували шлюб у виконкомі Сокиринецької сільської ради Вінницького району, запис в книзі реєстрації актів про одруження за № 1 (а.с. 9). Згідно з копією рішення Вінницького райсуду від 26.12.1997, розірвано шлюб, зареєстрований відділом ЗАГСу виконкому мосради м. москви палац одруження № 4, актовий запис № 5989, 13.10.1983, між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 74). Відповідно до акту від 11.01.2023, складеного та підписаного комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , прізвище в першому шлюбі [PERSON] , в другому шлюбі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно являлася рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , дійсно народився в с. Сокиринці Вінницького району, його матір`ю була [PERSON] , прізвище в першому шлюбі [PERSON] , в другому шлюбі [PERSON] , [INFO] , та батьком [PERSON] (а.с. 15). З довідки від 10.01.2023 № 04-10/10, виданої Сокиринецьким старостинським округом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, убачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). З викопіювання з погосподарської книги Сокиринецької сільської ради № 3 за 1983-1985 роки на домоволодіння з особистим рахунком № [NUMBER] убачається, що головою двору була [PERSON] , дочка - [PERSON] , чоловік - [PERSON] , онук - [PERSON] (а.с. 27-29). Згідно з викопіюванням з погосподарської книги Сокиринецької сільської ради № 33 за 1991-1995 роки на домоволодіння з особистим рахунком № [NUMBER] , за 1996-2000 роки на домоволодіння з особистим рахунком № [NUMBER] , голова двору - [PERSON] , дочка - [PERSON] , онук - [PERSON] (а.с. 20-22, 41-43). Відповідно до викопіювання з погосподарської книги Лука-Мелешківської сільської ради № 3 за 2021-2025 роки на домоволодіння з особистим рахунком № 224-1, голова двору - [PERSON] , син - [PERSON] , онук - [PERSON] (а.с. 37-40). З постанови державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. від 17.02.2023 № 160/02-31 убачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю підтвердженого факту родинних відносин (а.с. 59). Згідно з копією спадкової справи № 270/2021, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , [PERSON] прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки у встановлений законом термін подав відповідну заяву до Вінницької районної державної нотаріальної контори, яку було отримано 15 червня 2021 року та зареєстровано у книзі реєстрації спадкових справ за № 759; інші спадкоємці після смерті [INFO] [PERSON] відсутні (а.с. 78-81). З повних витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00039796709 та № 00039796812 від 23.05.2023 убачається, що 07.02.1982 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 3; 06.05.1983 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, актовий запис № 81 (а.с. 83-85, 86-88). Відповідно до повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00039796892 від 23.05.2023, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб на підставі рішення Вінницького районного суду від 26.12.1997; дата складання актового запису 08 січня 1998 року, номер актового запису 1; відомості щодо актового запису про шлюб, який розривається: номер актового запису про шлюб - 5989, дата складання - 13 жовтня 1983 року, назва органу, що склав актовий запис, - м. москва, палац одруження (а.с. 89-90). Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справі № 750/9847/18). Судом установлено, що у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , як матері та сина, оскільки відсутні відомості про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] , [INFO], нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Тому встановлення факту, про який просить [PERSON] , породжує для останнього юридичні наслідки, від яких залежить виникнення права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Частиною першою статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту родинних відносин, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Наявність факту родинних відносин можуть підтвердити наступні докази: автобіографії, фотографії, листи, як ділового так і особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, господарські книги, домові книги, а також інші документи; листи органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; покази свідків, котрі можуть підтвердити про взаємовідносини померлого із заявником. Наявні у матеріалах справи докази та фактичні дані в сукупності підтверджують, що [PERSON] 07.02.1982 зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 3; 06.05.1983 даний шлюб було розірвано, актовий запис № 81, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінено на « [PERSON] »; 13.10.1983 в м. москва був зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис № 5989, який між [PERSON] та [PERSON] 08.01.1998 розірвано, актовий запис № 1; 23.01.1998 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1. Незважаючи на те, що отримати офіційний витяг про реєстрацію шлюбу з органів ДРАЦС м. москви або свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON] на даний час неможливо у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , крім іншого, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.11.1982, актом від 11.01.2023, складеним та підписаним жителями с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області, а також викопіюваннями з погосподарської книги Лука-Мелешківської сільської ради № 3, у яких зазначено, що [PERSON] є сином [PERSON] . Таким чином, з досліджених судом письмових доказів убачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , являлась матір`ю [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду даної заяви про встановлення факту родинних відносинспору про право виявлено не було. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: approved