Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Полтаваенергозбут» через засоби поштового зв`язку, звернувся до суд з позовом у якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за користування електроенергією. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] та приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви-приєднання та фактичного споживання електричної енергії за вказаною адресою, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . В період з 01.02.2022 по 01.01.2023 відповідачка споживала електричну енергію, але оплату за неї не здійснювала, в зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 13 670 грн. 52 коп. З огляду на вказані обставини представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 02.05.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці [PERSON] ухвала про відкриття провадження та копія позову з додатками до нього надсилалась за зареєстрованою адресою її проживання, а також за адресою її реєстрації, однак конверт з вказаними документами повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, конверти із повідомленнями про розгляд справи, який призначався 28.06.2023 та 16.08.2023 відповідачкою також не отримано, конверт з вказаними повідомленнями повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про розгляд справи [PERSON] повідомлена згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подала. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Постановою №1268 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕЕКП) від 26.10.2018 на ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» покладено спеціальні обов`язки, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, а саме: виконання функцій постачальника універсальних послуг. У відповідності до п. 2. та п. 7 Постанови № 312 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року та п. 3.1.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені даною постановою - укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною' енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власницею будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме мйно. Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачка [PERSON] 21.11.2019 приєднались до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання Заяви-приєднаня до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та фактичного споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.15). Отже, суд приходить до висновку, що з моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку відповідачка та позивач ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання. Відповідно до п.4.12 ПРРЕЕ - розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Матеріалами справи встановлено, що обсяги споживання електричної енергії по [ADDRESS] з присвоєнням ЕІС-код точки 62Z2678944099308 (о/р 1060056821) за період з 01.02.2022 року по 01.03.2023 рік, надані АТ «Полтаваобленерго» до ТОВ «Полтаваенергозбут» (а.с.17). Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.02.2022 по 01.03.2023 відповідачка, як споживач електричної енергії, споживала таку, однак, оплату за неї не здійснювала, за винятком часткової сплати за лютий та березень 2022 року, чим порушила свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 13 670 грн. 52 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за споживання електричної енергії (а.с.8). За вимогами ч.1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку. Таким чином, враховуючи те, що відповідачкою [PERSON] як споживачем, не в повному обсязі вносилась оплата за спожиту електричну енергію, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, як постачальником електричної енергії, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення такої заборгованості. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved