Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. Для здійснення цього правочину відповідач підписав заяву № б/н від 03.02.2011 року, відповідно до якої йому відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та який у подальшому збільшився до 50000,00 грн. Позивач також зазначає, що підписані відповідачем заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку» складають між ним і позивачем Договір про надання банківських послуг. Вказує, що АТ «Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач, в свою чергу, не виконав покладених на нього договором обов`язків, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. З огляду на зазначене, позивач просить суд позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг №б/н від 03.02.2011 року, яка виникла станом на 19.10.2021 року, у розмірі 38108,57 грн., що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 30305,21 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7803,36 грн., а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 17.05.2022 року позовну заяву Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 03.02.2011 року в розмірі 30305 (тридцять тисяч триста п`ять) грн. 21 коп., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту; у задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відмовлено; стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати на сплату судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 20.10.2022 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено; скасовано заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 17.05.2022 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Не погоджуючись з поданим позовом, відповідач у поданих письмових заявах просив відмовити у задоволенні позову. Мотивує таке тим, що за рішенням у справі № 466/8213/20 від 12.01.2021 року Шевченківським районним судом м.Львова встановлено наступне: - зобов`язати Акціонерне Товариство Комерційний банк «Приватбанк» здійснити перерахунок суми тіла кредиту із нарахованими відсотками за користування кредитним лімітом за договором №SAMDN52000078125022 від 18.03.2013 року, укладеним із [PERSON] , із врахуванням пільг, передбачених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за період з 01.06.2017 року по 01.12.2020 року. Вказує, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, тому рішення у справі №466/8213/20 від 12.01.2021 року розглянуто позитивно з урахуванням ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховується, відтак, на його думку, він має право не сплачувати відсотки за користуванням кредитом. Окрім цього, зазначив, що жодних кредитних договорів у 2011 році не підписував. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча й належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Окрім цього, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.07.2023 року визнано обов`язковою явку представника позивача Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання 04.09.2023 року, яка отримана представником АТ КБ "Приватбанк" 20.07.2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №7905706067130 (а.с.232). Однак, вказані вимоги суду представником позивача не дотримано. Відповідач в судових засіданнях заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити в такому, покликаючись на те, що у 2011 році ним було відкрито у АТ КБ «Приватбанк» дебетову картку, однак будь-якого кредитного договору у 2011 році він не підписував. Щодо відкриття банком йому кредитної картки у 2013 році зазначив, що стосовно цього існує рішення Шевченківського районного суду м.Львова, яким зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок суми тіла кредиту із нарахованими відсотками за користування кредитним лімітом за договором №SAMDN52000078125022 від 18.03.2013 року. Відтак, на його думку, сума, яку банк вважає заборгованістю - є сумою, яка щомісячно збільшувалась за прострочені відсотки, які були предметом розгляду у цивільній справі в Шевченківському районному суді м.Львова. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг. Для реалізації зазначеної цілі відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03.02.2011 року. У анкеті - заяві від 03.02.2011 року зазначено, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я «дебетову особисту картку» та згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 03.02.2011 року, укладеного між "ПриватБанком" та клієнтом [PERSON] , в останнього з 18.03.2013 року станом на 19.10.2021 року, перед позивачем АТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість у сумі 38108,57 гривень, з яких: 30305,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7803,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.01.2021 року зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок суми тіла кредиту із нарахованими відсотками за користування кредитним лімітом за договором №SAMDN52000078125022 від 18.03.2013 року, укладеним із [PERSON] , із врахуванням пільг, передбачених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за період з 01.06.2017 року по 01.12.2020 року. Вказане рішення набрало законної сили (а.с.165-166). Зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що предметом цивільної справи за позовом [PERSON] до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача було припинення нарахування відсотків за користування кредитним лімітом за договором №SAMDN52000078125022 від 18.03.2013 року з рахунку за номером IBAN: [NUMBER] . На підставі вказаного рішення Шевченківським районним судом м.Львова 04.03.2021 року видано виконавчий лист №466/8213/20, в результаті чого державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцькою А.С. відкрито виконавче провадження №65584714 (а.с.160). В подальшому, державний виконавець Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Левіцька А.С. звернулась до Управління поліції в Печерському районі Головного управління Національної поліції в місті Києві з поданням (повідомленням) про кримінальне правопорушення, відповідно до якого просила відкрити кримінальне провадження за фактом умисного невиконання посадовими/службовими особами АТ КБ «Приватбанк» вимог виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Львова від 04.03.2021 року №466/8213/20 (а.с.161-162). Згідно наданої відповідачем [PERSON] виписки по картці/рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахунком договору №SAMDN52000078125022 від 18.03.2013 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 01.10.2021 року становить 38108,57 грн. (а.с.219-221). Разом з тим, представник позивача, звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.02.2011 року надає виписку за договором №б/н (не вказуючи дату договору), відповідно до якої заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить також 38108,57 грн. (т.1, а.с.57-76). З наданої представником позивача виписки за договором №б/н за період з 18.03.2013 року по 21.10.2021 року вбачається, що заборгованість відповідача виникала в тому числі і за карткою № [NUMBER] , що є аналогічним до встановлених обставин при розгляді Шевченківським районним судом м.Львова цивільної справи №466/8213/20 за позовом [PERSON] до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача (а.с.57-76). Окрім цього, з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.02.2011 року, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , довідки про надані [PERSON] кредитні картки вбачається, що датою відкриття (стартом карткового рахунку) є 18.03.2013 року. Вказана дата початку кредитних правовідносин є аналогічною до дати відкриття договору №SAMDN52000078125022, нарахування по якому було предметом розгляду у Шевченківському районному суді м.Львова. Відтак, вказане у своїй сукупності, на думку суду, свідчить про намагання банку стягнути з відповідача [PERSON] одну і ту ж заборгованість у подвійному розмірі (за начеб-то двома різними договорами). У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні відповідач категорично заперечив укладення у 2011 році будь-якого кредитного договору з АТ КБ "Приватбанк". Представник позивача, не зважаючи на визнання його явки у судове засідання ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.07.2023 року обов`язковою, в судове засідання не з`явився, жодних доказів та пояснень на спростування позиції відповідача не надав. При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів,а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням наданих відповідачем пояснень у судовому засіданні та доказів, наявних у матеріалах справи, судом встановлено, що заборгованість відповідача за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.02.2011 року за простроченим тілом кредита та простроченими відсотками виникла на підставі заборгованості за договором від 18.03.2013 року, нарахування по якому вже було предметом розгляду у Шевченківському районному суді в межах розгляду цивільної справи №466/8213/20, в якій прийнято рішення, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України , згідно якої у разі відмови в задоволенні позовних вимог судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed