Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Виконавчий комітет Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області просить позбавити батьківських прав [PERSON] та стягнути з неї аліменти. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.10.2020 року за заявою про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини [PERSON] до комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» влаштований [PERSON] , [INFO] , який виховується і перебуває на повному державному забезпеченні до цього часу, про причині лікування матері туберкульозу. 22 квітня 2021року закінчився термін тимчасового перебування [PERSON] у КНП «Будинок дитини КОР», у зв`язку з чим, від останніх надійшов лист щодо повернення малолітнього до сім`ї або встановлення соціально-правового статуту. Відповідачка [PERSON] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , відомості про батька в актовому записі про народження дитини записані у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України. Розпорядженням голови Олександрійської РДА від 19.10.2020 року №367-р з метою захисту прав дитини на підставі заяви [PERSON] її малолітнього сина [PERSON] влаштовано до комунального некомерційного підприємства „ Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради " де він перебуває по теперішній час. Відповідачка [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в туберкульозному кабінеті з 22.09.2020 року з приводу інфекційного захворювання. З 22.09.2020 року по 21.10.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП „Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер КОР". Лікування не розпочала самовільно залишила відділення. Після виписки із стаціонару в туберкульозний кабінет не з`явилась, лікування не проходила, від основного захворювання не пролікована. На даний час стан її здоров`я невідомий, тому можливість контакту з дитиною не є бажаною. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто 07.05.2021 року на комісії з питань захисту прав дитини та рішенням виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради від 14.05.2021 року « 31 було затверджено висновок виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Маючи на утриманні дитину - відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Не проявляє до дитини батьківської турботи, не піклується про фізичний та духовний стан дитини. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв та клопотань не подала, правом на відзив не скористалась. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ, ЯКА НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Олександрійський старостинський округ Попельнастівської сільської ради, як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила суд провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження. Відповідно до відповіді, наданої начальником відділу Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20.10.2020 року за № 2570-222229 вбачається, що 11.03.2020 року Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис про народження на [PERSON] . Дата народження - [INFO] . Місце народження: м. Олександрія, Кіровоградська область. Батько: [PERSON] . Мати: [PERSON] . Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до характеристики, виданої старостою Попельнастівської сільської ради на [PERSON] , вбачається, що остання проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Навчалася в Олександрійській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. Після позбавлення батьківських прав (рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2012 року) у войнівському дитячому будинку «Перлина». Після повернення до с. Олександрівка (у 2020 році) проживала разом з батьками, які зловживають спиртними напоями. У 2020 році народила сина, але його було вилучено у зв`язку з тим, що у неї та в усіх членів родини виявлено туберкульоз. Повного курсу лікування вона не пройшла. Умови проживання не відповідають санітарним вимогам, зловживає спиртними напоями. Відповідно до відповіді, наданої КНП «Олександрійської центральної районної лікарні Олександрійської районної ради», вбачається, що у пацієнтки [PERSON] при обстеженні з приводу туб. контакту в протитуберкульозному кабінеті виявлені зміни в легенях, що відповідають змінам, які визначаються при небезпечному інфекційному захворюванні. Крім того, [PERSON] на даний момент проживає зі своїми батьками, у яких також при обстеженні виявлені ознаки зазначеної небезпечної хвороби. Зловживають алкоголем, постійно перебувають у полі зору соціальних служб району, тому перебування дитини [PERSON] , 2020 року народження є небезпечним та несе загрозу життю та здоров`ю малюка. Просять сприяти вирішенню питання про вилучення та ізоляцію дитини з родини. Розпорядженням голови Олександрійської РДА від 19.10.2020 року №367-р з метою захисту прав дитини на підставі заяви [PERSON] її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , влаштовано до комунального некомерційного підприємства „ Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради ". Як вбачається із акту від 02.01.2021 року за № 20, складного комісією у складі: лікарем-педіатром, старшим вихователем, головною медичною сестрою, медичною сестрою патронажну, медичною сестрою групи №1, поставою медичною сестрою, малолітній [PERSON] , [INFO] , виховується у комунальному некомерційному підприємстві «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради "з жовтня 2020року та перебуває на повному державному забезпеченні. За час перебування [PERSON] , батьками дитини, інші рідніта близькі хлопчика не відвідували, не цікавляться ним, не телефонували, письмових запитів на адресу підприємства не надходило. Відповідно до відповіді, наданої КНП «Олександрійської центральної районної лікарні Олександрійської районної ради», вбачається, що [PERSON] , 1996 року народження знаходиться на диспансерному обліку в туберкульозному кабінеті їхнього закладу з 22.09.2020 року з приводу інфекційного захворювання. З 22.09.2020 року по 21.10.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Кіровоградський обласний протитуберкульозний диспансер КОР». Лікування не розпочала, самовільно залишила відділення. Після виписки із стаціонару в туберкульозний кабінет не з`явилась, лікування не проходила, від основного захворювання не пролікована. На даний час стан її здоров`я невідомий, тому можливість контакту з дитиною не є бажаною. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , має обов`язки піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитину, готувати її до самостійного життя. Надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази підтверджують невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо дитини, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому, під час ухвалення рішення про позбавлення відповідача батьківських прав суд вирішує про стягнення з неї аліментів на утримання дитини. НОРМИ ПРАВА Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному забезпеченню дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо неї є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язаний матеріально утримувати дитину, та, визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, бере до уваги вищенаведені обставини справи. Ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 04.08.2021 року, отже аліменти стягуватимуться з 04.08.2021 року. Норми п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України вказують, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved