Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 20 червня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Чорба Сергій Леонідович звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. 2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 28 травня 1994 року, який зареєстрований Бриківською сільською Радою народних депутатів Шумського району Тернопільської області. Від шлюбу із відповідачем у них народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Причиною розпаду сім`ї подружжя стали різні погляди на життя, оточуючі речі, що зробило неможливим спільне проживання та призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. На даний час сторони стали один одному чужими, втрачено почуття любові та поваги, а тому вважає неможливим перебування у шлюбі позивача з відповідачем, який вичерпав себе як такий і майбутнього в нього немає. За вказаних обставин просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2023 року було прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 12 липня 2023 року, у зв`язку із заявою представника позивача, судовий розгляд справи відкладено на 17 серпня 2023 року 4. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник Чорба С.Л. не з`явились, представник позивача представив суду заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив задовільнити. 5. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги позивача визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Крім того, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» просив звільнити від сплати судового збору. 6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 28 травня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28 травня 1994 року Бриківською сільською Радою народних депутатів Шумського району Тернопільської області, актовий запис № 09. 8. Під час перебування у шлюбі, у сторін народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. ІV. Оцінка Суду. 9. Частина 1 статті 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. 10. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України). 11. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 12. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 13. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 14. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. 15. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рішення суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. 16. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. 17. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач зазначає, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає розірванню, а позов позивача [PERSON] до задоволення. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 18. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., оскільки [PERSON] до позовної заяви подала лише докази зі сплати судового збору, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у межах сплаченого судового збору. 12 липня 2023 року відповідачем [PERSON] подано заяву, в якій останній просить звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Щодо зазначеного, суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. До поданої заяви [PERSON] додає копію посвідчення особи з інвалідністю II групи серії [NUMBER] виданого 18 листопада 2019 року Управлінням соціального захисту населення Шумської райдержадміністрації. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У постанові ВСУ від 01.03.2017 року у справі №6-152цс17 встановлено, що порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Отже, витрати зі сплати судового збору [PERSON] мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З цих підстав, На підставі викладеного,

Outcome: approved