Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

04.04.2023 року до суду надійшла зазначена заява. У вимогах заяви заявник просить: встановити факт, що має юридичне значення - факт перебування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на утриманні [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що з 2016 року заявник проживав однією сім`єю з [PERSON] , яка від попереднього шлюбу має доньку [PERSON] , [INFO] . 10.09.2022 року заявник та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] , [INFO] продовжує проживати із заявником та матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Заявник вказує, що він з дружиною та її дитина - [PERSON] , [INFO] проживають однією сім`єю та дитина перебуває на утриманні заявника. Крім того заявник вказує, що рідний батько дитини ухиляється від виконання власних батьківських обов`язків щодо матеріального забезпечення дитини, аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість; матір дитини не має достатньо коштів для утримання дитини. Як зазначив заявник, встановлений факт породжує правові наслідки в контексті подальших відносин дитини з її біологічним батьком, в тому числі в контексті його звернення за утриманням відповідно до глави 17 СК України, таке звернення також в інтересах самої дитини. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити. Додатково в судовому засіданні заявник пояснив, що встановлення зазначеного факту має значення, оскільки згідно з положеннями підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» він має право звільнитись з військової служби якщо на його утриманні перебуває троє та більше дітей віком до 18 років. Крім [PERSON] , [INFO] на утриманні заявника перебувають його діти від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив слухати заяву в його відсутність. У власних поясненнях, які надійшли до суду 13.06.2023 року [PERSON] зазначив, що він не має доходів та дійсно не має можливості утримувати дитину. Крім того вказує, що [PERSON] орієнтовно з 2016-2017 років почала спільно проживати з [PERSON] а потім вони зареєстрували шлюб. [PERSON] зазначає, що зі слів доньки та [PERSON] йому відомо, що [PERSON] має кошти допомагати колишній дружині утримувати доньку. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність [PERSON] . Вислухавши сторони, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав. Як встановлено судом, у шлюбі [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . За рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 13.06.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів доходів [PERSON] щомісячно, починаючи з 10.04.2014 року і до досягнення повноліття дитиною. Виконавчий лист було подано для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві та 20.10.2015 року відкрите виконавче провадження №49049132. З копії розрахунку заборгованості вбачається, що станом на березень 2023 року заборгованість зі сплати аліментів становить 363 129,31 грн. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 01.03.2022 року, [PERSON] зараховано в розпорядження командувача сил територіальної оборони Збройних Сил України. Наказом командира військової частини [NUMBER] №3 від 25.03.2022 року [PERSON] зараховано до списків особового складу вказаної частини з 25.03.2022 року. Як пояснив заявник в судовому засіданні, він на даний час проходить військову службу. 10.09.2022 року був зареєстрований шлюб [PERSON] та [PERSON] . Стаття 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Положеннями підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби та під час дії воєнного стану, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Заявник при зверненні до суду із заявою вказав що підставами звернення до суду з цією заявою є захист в майбутньому інтересів [PERSON] , [INFO] та неможливості біологічного батька - [PERSON] звернутись за утриманням відповідно до глави 17 СК України. Однак пізніше заявник зазначив, що встановлення зазначеного факту йому необхідне для можливості звільнення з військової служби. Звертаючись до суду із заявою заявник зазначав, що лише він здійснює утримання [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Діюче законодавство не передбачає обов`язку інших осіб здійснювати утримання дитини у випадку, якщо батьки не позбавлені батьківських прав. Заявник не надав доказів що мати дитини - [PERSON] не має можливості утримувати дитину. Надані заявником до матеріалів справи докази не підтверджують утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . В той же час суд не може прийняти до уваги як належні докази утримання дитини, пояснення [PERSON] , оскільки вона є заінтересованою особою. Також заявник зазначив, що на його утриманні перебувають діти від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,однак заявник не надав суду належних та допустимих доказів, що він надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Крім того суд зауважує, що згідно з положеннями діючого законодавства лише батьки до повноліття дитини уповноважені представляти їх інтереси (враховуючи що ні мати, ні батько не позбавлені батьківських прав), а тому якщо мати вважає, що в інтересах дитини необхідно встановити факт, саме вона має звернутись до суду із заявою про встановлення факту перебування дитини на утриманні [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що надані суду докази не доводять факту утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed