Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

23 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Заява обґрунтована такими обставинами. [PERSON] , [INFO] , перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , [INFO] , в період часу з 2021 року до 2023 року. З початку 2023 року, шлюбні відносини припинились, вони припинили сумісне мешкання, припинили побачення, спілкування. Після закінчення стосунків, [PERSON] почав переслідувати [PERSON] навкруги, де б вона не знаходилась чи то вдома, чи на місці роботи, чи на навчання. Заявник зауважила, що де б вона не знаходилась, [PERSON] при зустрічі поводиться занадто агресивно, штовхає, намагається з?ясовувати стосунки та чинити психологічний тиск, який виражається в погрозах щодо життя та здоров?я заявника, погрожує [PERSON] розправами, також переслідує. Про дані факти [PERSON] неодноразово зверталась до органів поліції (талони - повідомлення № 10686, №15300, №15511‚ №16031). Враховуючи викладене, заявник просила суд: «Видати обмежувальний припис [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , громадянин України зареєстрований [ADDRESS] ., на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: - перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; м. Одеса; - наближення на 100 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] , а саме: приміщення магазину за адресою : [ADDRESS] ; - особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватись з нею; - введення листування, телефонних переговорів з [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник заявника адвокат Гречко І.О. заяву підтримав, додатково пояснив суду, що [PERSON] із заявницею постійно лається та ображає її, надав до суду копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за № 947/26396/23 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), однак справа призначена до розгляду на 06 вересня 2023 року, тобто рішення по справі на час розгляду заяви про видачу обмежувального припису не прийнято. У відкрите судове засідання заявник не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Представник заявника просив розглядати справу з огляду на положення ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, оскільки\~участь заявника може становити загрозу подальшої дискримінації чи насильства для неї. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на необґрунтованість деяких вимог обмежувального припису, зазначив, що на даний час вони спільно не проживають, місце її навчання йому взагалі невідоме, його номер телефону заблоковано заявником. Повідомив суд, що між ним та [PERSON] дійсно склались неприязні стосунки, в тому числі з приводу невирішених питань матеріального характеру, однак ознаки домашнього насильства з боку заінтересованої особи\~відсутні, конфлікт є взаємним. Представник заінтересованої особи\~ адвокат Каракаш І.П. заперечував проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] з огляду на її необгрунтованість та недоведеність висунутих вимог обмежувального припису, однак підтримав позицію свого клієнта. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , [INFO] , в період часу з 2021 року до 2023 року. З початку 2023 року, шлюбні відносини припинені. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник посилається на те, що [PERSON] систематично проявляє щодо неї психологічне тиск та насильство. До заяви надала підтвердження неодноразових звернень до органів поліції, а саме: талони - повідомлення № 10686, №15300, №15511, №16031. За фактом одного із звернень постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.08.2017 року у справі №521/18112/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України, проте звільнено від адміністративної відповідальності. За одним із вищезазначених звернень, співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розгляд якого на даний час відбувається в Київському районному суді м. Одеси, однак рішення по справі на час розгляду заяви про видачу обмежувального припису не прийнято. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до ч. 3 ст. 26 зазначеного Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №607/10122/19). Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника (постанова Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 404/5203/19). Правовий аналіз наведених норм Закону свідчить про те, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145). Враховуючи зазначені судом обставини та існування ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав останнього та покладення на нього обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», а саме: - заборонити [PERSON] наближатися до [PERSON] , [INFO] , на відстань ближче 10 метрів; - заборонити [PERSON] в будь-який спосіб особисто спілкуватися із [PERSON] , [INFO] . Безпідставною є вимога щодо заборони [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , так як на час розгляду заяви про видачу обмежувального припису учасники справи разом не проживають, також матеріалами справи не підтверджено, що саме за цією адресою проживає [PERSON] . Щодо вимоги наближення на 100 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] , а саме: приміщення магазину за адресою : [ADDRESS] то вона є необгрунтованою, оскільки така заборона фактично позбавить [PERSON] права вільного пересування в м. Одесі, зокрема відвідувати усі громадські заклади та місця поблизу зазначених заявником місць. Стосовно заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватись з нею, а також введення листування, телефонних переговорів з [PERSON] суд вважає, з урахуванням обставин справи, фактів існування в провадженні судових органів справ з участю [PERSON] та [PERSON] , необхідним встановити обмеження щодо спілкування між ними особисто, та не забороняти спілкування через третіх осіб. Стосовно строку, на який встановлюються відповідні обмеження та заборони, суд вважає, що, при викладених вище обставинах, буде достатнім встановити строк 2 місяці Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial