Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

29.05.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станілавівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 17.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 37291 (далі Виконавчий напис) про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» за період з 30.11.2019 року по 29.09.2020 року в розмірі 29\~872,06 грн. за кредитним договором № 200827369401 від 21.06.2017 року. Вимоги або повідомлення щодо сплати даної суми від відповідача позивач не одержувала, договорів з відповідачем не підписувала. Оскільки нотаріус при вчиненні Виконавчого напису керувався п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 662 від 26.11. 2014 року, яка визнана в цій частині незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, а також не врахував спірність суми заборгованості, позивач вважає Виконавчий напис незаконним. На підставі викладеного позивач просить визнати Виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження\~у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися. \~ \~ \~ \~Від представника позивача [PERSON] адвоката Яреська Т.В. надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи провести без його участі та без участі позивача. \~ \~ \~ \~Від представника відповідача АТ «ПУМБ» Киричук Г.М. надійшла заява, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позов визнала, а також просила стягнути з відповідача 50 відсотків від суми судового збору. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станілавівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна про час, дату та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ У ході судового розгляду встановлено, що 17.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 37291 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» за період з 30.11.2019 року по 29.09.2020 року в розмірі 29\~872,06 грн. за кредитним договором № 200827369401 від 21.06.2017 року. Виконавчий напис вчинено на підставі статтей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (а.с.10 оберт). На підставі Виконавчого напису 30.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження № 63761142, у межах якого 14.12.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.11-13). Відповідно до ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до пунктів 1, 2 Глави 12 Порядку виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса, під час його вчинення Нотаріус керувався статтями 87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік доповнено вказаним пунктом на підставі Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 26 листопада 2014 р. № 662. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. в частині, зокрема, доповнення Переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Таким чином, Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до наданої позивачем копії заяви № 200827369401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «ПУМБ», підписаної [PERSON] , кредитний договір, на підставі якого видано Виконавчий напис нотаріально не посвідчений. Враховуючи викладене, правова підстава для вчинення спірного Виконавчого напису на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, відсутня. Положення ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи приписи ст. ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст. ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Із змісту позову вбачається, що заборгованість є спірною. Докази на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем відсутні. Відповідач позов визнав. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що суд задовольнив позов [PERSON] , яка звільнена від сплати судового збору, а відповідач позов визнав, то 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, а інші 50 відсотків відносяться на рахунок держави. Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6\~000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6\~000 грн. позивачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.20), ордер (а.с.20-оберт), договір №2291 про надання правничої (правової) допомоги від 08.11.2022 року, укладений між позивачем та адвокатом Яреськом Т.В., додаток № 3 до вказаного договору, в якому між сторонами погоджено розмір гонорару адвоката в сумі 6\~000 грн. (а.с.17-18), акт приймання-передачі послуг (а.с.19), розрахункова квитанція, відповідно до якої позивачем сплачено послуги адвоката згідно з вищевказаним договором у розмірі 6\~000 грн. (а.с.19-оберт). Відповідач своїх заперечень щодо розміру судових витрат позивача на професійну правову допомогу не надав. Отже, враховуючи, що витрати позивача на правову допомогу адвоката в розмірі 6\~000 грн., заявлені при подані позову, документально підтверджені, суд дійшов висновку, що судові витрати [PERSON] на правничу допомогу адвоката в указаному розмірі підлягають стягненню на її користь з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved