Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

15.06.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 15.07.1998 виконавчим комітетом Староприлуцької сільської ради Липовецього району Вінницької області, актовий запис №5. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу мають трьох дітей, які уже повнолітні. Причиною розпаду сім`ї позивач називає те, що шлюбні відносини не склались через різні характери та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я фактично розпалась. Протягом досить тривалого часу, а саме чотири роки вони проживають окремо, у сторін склались інші сім`ї, спільного господарства не ведуть. Відповідачка розірвати шлюб через органи РАЦС категорично відмовляється. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та недоцільним, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 22.06.2023 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення судових викликів. У позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подала, про розгляд справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення судових викликів. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з позовної заяви, сторони між собою уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , шлюб зареєстровано 15.07.1998 виконавчим комітетом Староприлуцької сільської ради Липовецього району Вінницької області, актовий запис №5 (а.с. 3). Від вказаного шлюбу у сторін народилось троє дітей, які на даний час уже повнолітні. Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, позивач з відповідачем проживають як чужі люди. Спроби налагодити шлюбні відносини, позитивних результатів не дали та навпаки позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки відновлювати сімейні стосунки із відповідачем він не бажає та дійшов виваженого висновку, що це зробити неможливо. Згідно ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, у них склались інші сім`ї. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намірів зберігати шлюб з відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому він повинен бути розірваний. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а тому з огляду на те, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved