Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 22.08.2015 між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб. Під час шлюбу, [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . До травня 2020 року сторони проживали разом та мали нормальні подружні відносини, виховували доньку, будь-яких конфліктів та суперечок в сім`ї не було. В травні 2020 відповідачка попросила відповідача та його батьків відвезти її з донькою до її матері в гості в м.Балта Одеської області. Незабаром, після того як позивач відвіз їх з донькою в Балта, абсолютно не очікувано для нього, відповідачка звернулась до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу. Будь-які спроби контакту з нею остання ігнорувала, жодних пояснень не надавала, також не давала можливості позивачу спілкуватись з донькою. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області шлюб між ними був розірваний. Відповідачка не узгодивши з позивачем та не надаючи йому жодних пояснень в травні 2020 року змінила місце проживання доньки з м.Вільногірськ на м.Балта, з чим позивач звісно був не згоден, у зв`язку з чим між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання дитини. В липні 2020 року позивач звернувся до служби в справах дітей з заявою, в якій виклав усі вищезазначені обставини та просив визначити місце проживання доньки разом з ним. З моменту від`їзду відповідачки разом з донькою в м.Балта, вона обмежувала права позивача, як батька, зокрема не надавала можливості спілкуватись та бачитись з донькою. Вперше, після неодноразових вимог про надання можливості побачитись з донькою позивач зустрівся з нею через рік після їх виїзду в м.Балта, проте відповідачка обмежила таку зустріч одним днем. В 2022 року під час спілкування з донькою позивач дізнався, що відповідачка переїхала разом з донькою в м.Умань, де проживає чоловік, з яким вона мала стосунки. Під час розмов з донькою, вона повідомляла позивачу про неналежні умови проживання та бажання зустрітись. В липні 2022 року позивач разом з батьками приїхали в м.Умань відвідати дитину та були шоковані умовами проживання, станом здоров`я доньки та її зовнішнім виглядом. Позивач не міг допустити подальшого проживання доньки в таких умовах та вимушений був підняти питання про проживання доньки разом з ним, після цього по сьогоднішній день дитина проживає разом з ним та його батьками в [ADDRESS] . Він працює в філії «ВГМК» АТ «ОГХК» в гірничотранспортному виробництві, сторожем допоміжної дільниці адміністративно-господарського відділу та отримує сталий дохід у вигляді заробітної плати, крім того, матеріальну допомогу дитині надають його батьки. Дитина навчається у 1-А класі Вільногірського ліцею № 5. Позивач є інвалідом 3 групи «Інвалідність з дитинства», у зв`язку з проблемами з мовленням, даний факт жодним чином не впливає на можливість працювати та вести звичайний спосіб життя та виховувати дитину. В той же час, відповідачка є інвалідом 2 групи та має проблеми з психічним здоров`ям, що може негативно вливати на доньку. Отже позивач добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, створює для доньки необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує її усім необхідним, забезпечує нормальний фізичний, духовний та моральний розвиток, має стабільний дохід. При цьому відсутні будь-які виключні обставини, які б унеможливлювали проживання доньки разом з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, на відміну від проживання доньки разом з матір`ю. Крім того, зважаючи що спільна дитина проживає разом з ним, відповідачка добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.03.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 11.04.2023 представник відповідачки [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому просить провадження у справі в частині визначення місця проживання дитини закрити у зв`язку з відсутністю спору. Так 10.11.2020 [PERSON] звертався до Балтського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, а 27.12.2022 від його представника [PERSON] надійшла заява, в якій він просив залишити заяву без розгляду, в зв`язку зі зміною обставин, якими він керувався на момент подачі позову. 07.02.2023 ухвалою суду позовна заява була залишена без розгляду. Дитина проживає разом з батьком та з липня 2022 року, спору щодо місця проживання з батьком не існує взагалі, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, щоб відповідачка заперечувала проти того, щоб донька проживала разом з батьком. В зв`язку з тим, що відсутній предмет спору щодо місця проживання дитини, тому немає підстав для залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, надання ним висновку про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком, а також недоцільно викликати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , та виклику малолітньої [PERSON] для з`ясування думки дитини з приводу визначення її місця проживання. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів зазначає, що відповідачка дану вимогу визнає та пояснює, що вона є інвалідом ІІ групи з дитинства по життєво, отримує мінімальну пенсію в розмірі 2300 грн на місяць, частина з її пенсії буде складати 575 грн. Другий сенат Конституційного суду, ухвалюючи рішення від 22.03.2023 щодо конституційності приписів законів «Про виконавче провадження» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд визнав неконституційними приписи абз. 4,5 ст.70 закону № 1404-VIII та абзаців 3.4 ч.2 ст.50 закону № 1058-IV, у тім, що вони унеможливлюють виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - призначеної пенсії, що є основним джерелом існування, в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму. З огляду на це, з боржника-пенсіонера тепер можна буде стягнути щомісяця не більше коштів (з урахуванням відсоткового обмеження), ніж різницю розміром призначеної пенсії та прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Прожитковий мінімум для інвалідів ІІ групи, які втратили працездатність у 2023 році становить - 2093 грн., тобто з неї можуть стягуватись лише 2300-2093 = 217 грн. До того ж вважає, що з неї не можуть бути стягнені судові витрати у вигляді судового збору та за надання правової допомоги, на підставі того, що з інвалідів І та ІІ групи судовий збір не стягується, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», так як вони звільнені від сплати судового збору, справа про стягнення аліментів є малозначною справою, кошти за надання правової допомоги по малозначним справа з інвалідів І та ІІ групи не стягуються, а правова допомога надається безоплатно. 08.05.2023 представник позивача [PERSON] надав заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в яких зазначив, що позивач категорично не погоджується з твердженням відповідачки про відсутність між ними спору щодо визначення місця проживання їхньої малолітньої дитини. В обґрунтування тверджень зазначив, що з липня 2022 року відповідачка майже кожного дня в телефонному режимі вимагає від позивача та його матері негайного повернення дитини до неї. Враховуючи позицію ВСУ у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц зазначає, що нібито відсутність заперечень з боку [PERSON] щодо проживання доньки разом з батьком не свідчить про відсутність предмета спору у даній справі, при цьому твердження представника відповідачки не відповідають дійсним обставинам справи. В позовній заяві детально викладено обставини виникнення спору між сторонами з приводу місця проживання доньки щодо яких відповідачка та її представник будь-яких заперечень або пояснень не надали. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, просять позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження по справі, з тих підстав, що відповідачка не заперечує проти того, щоб дитина проживала разом з батьком, в частині стягнення з неї аліментів позов визнає, однак вважає, що при обстеженні умов проживання та складанні акту працівниками служби у справах дітей повинен був бути присутній психолог, зважаючи на наявність у відповідачки психічних розладів. Представник третьої особи Петренко Н.В. в судовому засіданні зазначила, що вважає за доцільне, щоб дитина проживала разом з батьком, бо цього хоче сама дитина та це буде відповідати її інтересам. Батько працює, веде прийнятний для оточуючих спосіб життя, він та його батьки створили для дитини хороші умови життя, забезпечують її всім необхідним. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши позивача, його представника, представника відповідачки, представника третьої особи, свідків, малолітню [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач - її син. Він перебував у шлюбі з відповідачкою, мають спільну дитину. Близько чотирьох років вони проживали разом з ними, а 29.05.2020, за проханням відповідачки, відвезли її з донькою до її матері. В липні того ж року син отримав документи на розлучення та згодом вони розлучились, миритися відповідачка не захотіла. На протязі 7-8 місяців відповідачка не відповідала на дзвінки, що з дитиною, не знали. Потім почали спілкуватись по телефону. Через рік син попросив побачитись з дитиною, відповідачка на це погодилась, спілкування відбувалося з 10.00 год. до 18.00 год. та наступного дня до 10.00 год. ранку. Наступне побачення було коли вони приїхали в м.Умань, де відповідачка жила разом з іншим чоловіком. Умови проживання у них були незадовільні - хата з пічним опаленням, води не має, вбиральня на вулиці. Було вирішено, що дитині краще жити з ними. Відповідачка телефонує, спілкується з дитиною, проте до них їхати не бажає, за рік прислала три посилки. Дитина проживає в них, ходить до школи, дуже любить батька, їй у них подобається. Дитина любить обох батьків, однак дитині краще жити у них, так як у матері немає умов, а в них для дитини створені всі умови. Син працює, а відповідачка є інвалідом 2 групи, тому не працює. Відповідачка погодилась, щоб вони забрали дитину до себе, перепон в цьому не чинила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивач - його син. Після від`їзду відповідачки, близько півтора року дитину не бачили. Згодом вона дала можливість бачитись з онукою. Потім відповідачка змінила місце проживання, де умови проживання були не задовільні - стара хата, пічне опалення. Зараз вона живе з іншим чоловіком, не працює, отримує пенсію, яка витрачається на ліки, так як вона має інвалідність. В них створені для дитини всі умови, тому їй краще в них. Раніше, коли дитина та невістка проживали разом з ними, онука однаково ставилась до батьків, а зараз вона більше тягнеться до сина, він багато часу проводить з нею. Зараз вона відвідує музичну школу, дитина задоволена, до матері не проситься, вони спілкуються по телефону. Приїжджати відповідачка не хоче, говорить, що приїхати повинна донька до неї, і взагалі не одноразово вимагала її повернення до неї для постійного проживання. В судовому засіданні опитана малолітня [PERSON] , яка пояснила, що живе разом з татом, бабою та дідом. З татом їй жити краще, ніж з мамою. Мама часто її сварила та била, хоча вона при цьому нічого поганого не робила. Тут вона ходить до музичної школи, вчиться малювати. З мамою спілкується по телефону кожного дня або через день. Мама пропонувала їй приїхати до неї в гості, але вона не погодилась, бо не хоче цього. Факт родинних стосунків малолітньої дитини та сторін по справі підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Сторони перебували у шлюбі з 22.08.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.14) та який розірваний рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2020, яке набрало законної сили 15.12.2020 (а.с.15-18). Позивач [PERSON] звертався до заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - директора ДСГП з заявою про визначення місця проживання дитини разом з ним (а.с.19). Факт відвідування дитиною [PERSON] дошкільних навчальних закладів підтверджується копією довідки, наданої КДНЗ (ясла-садок) № 8 «Білочка» комбінованого типу Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 147/01-46 від 14.09.2020, (а.с.20), копією довідки, наданої ДНЗ ясла-садок № 3 «Оленка» Балтської міської ради Одеської області № 80 від 14.12.2020 (а.с.21). Відповідно до характеристики, наданої учениці 1-А класу [PERSON] , 2016 р.н., директором Вільногірського ліцею № 5 Дніпропетровської міської ради, дівчинка підготовлена до школи в достатньому рівні, мотивація до навчання на високому рівні, працює зосереджено та старанно, на уроках активна, відповідально ставиться до навчання. Доброзичливо ставиться до інших, співпрацює з дітьми, дотримується правил поведінки під час уроку, гри, відпочинку. [PERSON] проживає разом з батьком, бабусею та дідусем, які піклуються про виховання та забезпечення її необхідними речами. Мати проживає окремо, в іншому місті, тому не приділяє уваги дитині. Батько цікавиться успіхами дитини, спілкується з вчителем, відповідально ставиться до навчання дитини, відвідує батьківські збори. Активну допомогу у вихованні та навчанні дитини надає бабуся. Дівчинка завжди охайна, має всі необхідні речі, до уроків готова (а.с.35). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). Відповідно до копій довідок, наданих КП «Вільногірський міський центр ПМСД» [PERSON] та [PERSON] не перебувають на «Д» нагляді у лікарні (а.с.36). Факт проживання дитини разом з батьком за адресою: [ADDRESS] підтверджується копією довідки про зареєстрованих в житловому приміщенні /будинку осіб від 12.10.2022, виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с.22), копією акту № 773 від 21.10.2022, складеного депутатом Вільногірської міської ради VI скликання [PERSON] (а.с.23). Факт належності на праві власності батькові позивача - [PERSON] квартири [ADDRESS] підтверджується копією договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 14.12.2007 (а.с.25) та відповідно до копії його заяви, він бажає, щоб в його квартирі проживала онука, всі умови проживання ним забезпечені (а.с.26). Актами обстеження умов проживання квартири [ADDRESS] від 28.07.2020, 12.10.2022, 03.07.2023, складеними службою у справах дітей Управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області підтверджується, що для проживання, виховання та розвитку малолітньої [PERSON] створено необхідні умови, вихованням дитини та її утриманням займається її батько [PERSON] (а.с.27,28,179). Відповідно до характеристики, виданої т.в.о. керівника ГТВ філії «Вільногірський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» Гонтарем І., [PERSON] працює на даному підприємстві сторожем допоміжної дільниці адміністративно-господарського відділу, за період роботи зарекомендував себе грамотним та кваліфікованим працівником, який відмінно справляється з поставленими завданнями, тактичний, урівноважений, самокритичний. В роботі організований, чесний, порушень внутрішнього трудового розпорядку та охорони праці не має (а.с.29). Відповідно до копії довідки про доходи № 1977 від 12.10.2022, виданої філією «Вільногірський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», [PERSON] отримує заробітну плату на даному підприємстві, середньомісячний розмір якої становить 7637,045 грн (а.с.31). Відповідно до копії довідки про доходи від 12.10.2022, виданої філією «Вільногірський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», батько позивача - [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді водія автотранспортних засобів та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 21 535 грн (а.с.32). Відповідно до копії довідки про доходи № 3771 9472 5283 0714 від 12.10.2022, виданої Кам`янським об`єднаним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області, мати позивача - [PERSON] перебуває на обліку як пенсіонер та отримує пенсію в розмірі 2 100,00 грн щомісячно (а.с.33). Розпорядженням Балтської районної державної адміністрації Одеської області № 196/А-2020 від 10.09.2020 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.138). Відповідно до копії довідки про доходи № 9881 2582 8218 1815, [PERSON] перебуває на обліку в Балтському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої складає 2 300,00 щомісячно (а.с111). Наявність у відповідачки вродженої хронічної хвороби та інвалідності 2 групи підтверджується копіями медичних довідок (а.с.38-39,40,41). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 307/0/7-23 від 21.08.2023 вирішено доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.174-175). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25.07.2023, складеного працівниками служби в справах дітей Уманської міської ради, зі слів [PERSON] вона проти того, щоб було визначено місце проживання її доньки разом з батьком (а.с.181). Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 4, 5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Аналіз викладених вище норм вказує, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , дитина на протязі тривалого часу проживає разом з батьком, який належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, забезпечує догляд та лікування, створив належні побутові умови та умови для здобуття донькою освіти, має постійне місце роботи та сталий дохід, проживає в квартирі, належній його батьку, який не заперечує проти проживання дитини у вказаному житлі, дитина відвідує навчальний заклад, охайна та доглянута, батьком організовано її дозвілля, він забезпечує дитину всім необхідним для її повного і гармонійного розвитку, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком [PERSON] , а відтак, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, їх матеріальне становище, вік дитини та її більшу прихильність на даний час до батька, суд дійшов висновку, що місце проживання дитини на даний час разом з батьком буде у повній мірі відповідати її найкращим інтересам, тому позов [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню, а місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , слід визначити разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доводи представника відповідачки [PERSON] щодо відсутності між сторонами спору про місце проживання дитини, суд оцінює критично, оскільки, згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] , остання заперечує проти проживання дитини разом з батьком, та, окрім того, розпорядженням Балтської районної державної адміністрації Одеської області № 196/А-2020 від 10.09.2020 місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено разом з матір`ю [PERSON] , що в цілому свідчить про відсутність між сторонами згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Також, суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки про те, що при обстеженні умов проживання [PERSON] та складанні акту працівниками служби у справах дітей повинен бути присутнім психолог, зважаючи на наявність у відповідачки психічних розладів, оскільки будь-якими нормативно-правовими актами це не передбачено. Таким чином, підстав для закриття провадження у даній справі з підстав, зазначених представником відповідачки, суд не вбачає. Разом з тим, домовленостей щодо виконання матір`ю свого обов`язку по утриманню дитини між сторонами не досягнуто, а відповідачка зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття і будь-яких доказів щодо причин, які унеможливлюють або звільняють її від вказаного обов`язку суду не надала, а відтак вимоги позивача підлягають задоволенню, а аліменти на утримання дитини [PERSON] підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу). В частині стягнення з відповідачки судового збору в розмірі 1 073,60 грн, сплаченого позивачем за вимогу про визначення місця проживання дитини, слід відмовити, враховуючи, що відповідачка є інвалідом ІІ групи та звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1073,60 грн (стягнення аліментів) слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідачка звільнена від його сплати відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.180, 181, 182, 191 СК України, ст.27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 та

Outcome: partial