Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

03 серпня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 15 грудня 2012 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №44. Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, разом не проживають з травня 2023 року. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Оскільки відповідачка не бажає розривати шлюб в органах РАЦС, просив суд розірвати шлюб укладений між ними. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.(а.с.23) Відповідачка в судове засідання не з`явилась, також надала до суду заяву, в якій просила здіснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає.(а.с.26) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Позивач та відповідачка уклали шлюб 15 грудня 2012 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №44, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15 грудня 2012 року (а.с.15). Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання якої не мають. Подружнє життя в сторін не склалося, вони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо, шлюб існує формально. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved