Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

У січні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 23.02.2022 слідчим відділом Сумського РУП ГУНП в Сумській області було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в ході якого вилучено належний їй автомобіль та поміщено його на спецмайданчик ГУНП в Сумській області. В період часу з 24.02.2022 по 15.03.2022 невстановлені особи незаконно заволоділи транспортними засобами, що зберігалися на території спецмайданчику, у тому числі і автомобілем позивачки, за цим фактом відкрито кримінальне провадження, позивачку визнано потерпілою. Кримінальне провадження, у ході якого вилучено автомобіль, було закрито 14.03.2022. Керівництво та службові особи ГУНП в Сумській області не забезпечити схоронність транспортного засобу, внаслідок чого відповідальними особами було втрачено автомобіль за місцем його зберігання. Такими діями позивачці заподіяно майнову шкоду у розмірі ринкової вартості автомобіля - 300 000 доларів. Також заподіяно моральну шкоду через неможливість користуватися своїм авто, яке було вилучено та не повернуто у строки, передбачені КПК України. Розмір моральної шкоди оцінює у 100 000 грн. Просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь кошти в сумі 300 000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУНП в Сумській області із позовом не погодився, зазначив, що починаючи з 24.02.2022 війска рф пересувалися територією обласного центру та знищували /пошкоджували інфраструктуру міст. Покращення нормалізації життєдіяльності обласного центру та функціонування правоохоронних органів надало можливість працівникам Сумського РУП 15.03.2022 задокументувати факт заволодіння окремими тимчасово затриманими транспортними засобами, а також розукомплектування транспортних засобів, що зберігалися на території спецмайданчику. За даним фактом відкрито кримінальне провадження, досудове розслідування триває, місцезнаходження автомобіля позивачки не встановлено. Матеріали справи не містять доказів протиправності дій працівників ГУНП в Сумській області та доказів понесених моральних страждань. Вартість транспортного засобу не обгрунтована у встановленому законом порядку, автомобіль був придбаний за 200 000 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача ДКС України повідомив, що відповідач не вчиняв по відношенню до позивача жодних протиправних дій, які б могли призвести до заподіяння шкоди. Повідомив про неможливість стягнення коштів безпосередньо з Казначейства. Позивачем не наведено розрахунків моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відшкодування коштів проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України. Завдана позивачу моральна шкода полягала у душевних стражданнях: стресі, пережитому у зв?язку зі зникненням майна, розчарування у зв?язку з тим, що за весь час слідства ніяких дій для розкриття злочину не виконувалось, відчаю, почутті несправедливості та тривалою невизначеністю з долею втраченого майна. Ухвалою суду від 20.01.2023 відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 23.02.2023, 29.03.2023 підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника позивача. 13.04.2023 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 02.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 05.06.2023 оголошена перерва у судовому засіданні у зв?язку із закінченням процесуального часу. 13.06.2023, 20.06.2023 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача. 07.07.2023 справа не слухалась у зв?язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті у іншій справі. 26.07.2023 судове засідання не проводилось у зв?язку з оголошенням повітряної тривоги. У судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивач та її представник позовні вимоги підтримали із зазначених у позові підстав. Додатково пояснили, що позивачка не була учасником подій, в ході яких було вилучено її автомобіль: у той день ним користувався співмешканець позивачки. Арешт на автомобіль не накладався. Майнову шкоду оцінює виходячи з того, що автомобіль придбавала за 8 000 доларів США, що на час звернення до суду з позовом еквівалентно 300 000 грн. Стосовно моральних страждань додатково зазначила, що є лікарем, вимушена була ходити на роботу пішки у той період, коли громадський транспорт у м. Суми не працював. Працювала також фармпредставником, однак вимушена була звільнитися, оскільки ця робота передбачає наявність автомобіля. Також зазначила, що у вилученому автомобілі був її робочий ноутбук, інформація, яка була на ньому - втрачена. Незаконні дії співробітників полягали у недбалості осіб, які повинні були зберігати ввірене їм майно. У судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти позову із підстав, наведених у поданих заявах по суті справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є власником транспортного засобу - Skoda Octavia Combi, д.н.з [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до копії договору купівлі - продажу від 22.04.2021 позивачка придбала автомобіль за ціною 200 000 грн. (а.с. 17-18,19). 23.02.2022 старшим слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області в межах кримінального провадження №12022200480000356 було проведено огляд у тому числі транспортного засобу Skoda Octavia Combi, д.н.з [NUMBER] , про що складено акт. Цей транспортний засіб було вилучено та поміщено на спецмайданчик ГУНП в Сумській області за адресою м. Суми, вул. Чернігівська, 16А(а.с. 88-30). Постановою слідчого СВ Сумського РУП від 23.02.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №12022200480000356 у тому числі автомобіль Skoda Octavia Combi, д.н.з [NUMBER] та ключі від нього (а.с. 90-91). Складено заяву на ім?я начальника ЦЗ ГУНП в Сумській області на зберігання транспортного засобу на території спеціального майданчика тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Сумській області, що розташований за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська (а.с. 91 зв.) Квитанцією підтверджується отримання на зберігання вказаного транспортного засобу (а.с. 92). Наказом ГУНП в Сумській області від 10.08.2019 призначено відповідальну особу за постановку, зберігання та видачу транспортних засобів зі спеціального майданчика центру забезпечення ГУНП в Сумській області, вилучених в процесі кримінального провадження, відповідний облік транспортних засобів, що знаходяться на спеціальному майданчику (а.с. 32-33) Указом Президента України від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан. 14.03.2022 постановою слідчого закрито кримінальне провадження №12022200480000356 від 23.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.с. 29). Вилучений в якості речового доказу належний позивачці автомобіль їй повернутий не був. Судом також встановлено, що у період часу з 24.02.2022 по 15.03.2022 невстановлені особи незаконно заволоділи транспортними засобами, які перебували на території спецмайданчику ГУНП в Сумській області, у тому числі належним позивачці транспортним засобом. 16.03.2022 за вказаним фактом до ЄРДР внесено відомості та розпочато кримінальне провадження №12022200480000416 за ч. 3 ст. 289 КК України (а.с. 25). Як вбачається з листів Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 07.06.2022, 25.07.2022 належний позивачці автомобіль не перебуває на спеціальному майданчику ГУНП в Сумській області (а.с. 24). 02.09.2022 позивачку повідомлено, що вона 29.08.2022 залучена до кримінального провадження в якості потерпілого (а.с. 27). Відповідно до листа від 26.01.2023 Сумського РУП ГУНП в Сумській області 23.02.2022 слідчим СВ Сумського РУП винесено постанову про визнання, приєднання до кримінального провадження речового доказу та передачу на зберігання відповідальній особі. Слідчим було підготовлено клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, однак у зв?язку із введенням воєнного стану в Україні від 24.02.2022 вказане клопотання судом розглянуто не було. 16.03.2022 до ЄРДР внесено відомості №12022200480000416 за фактом незаконного заволодіння транспортними засобами із території спецмайданчику ГУНП в Сумській області у тому числі транспортним засобом Skoda Octavia Combi, д.н.з [NUMBER] . На даний час у кримінальному провадженні особу, яка незаконно заволоділа транспортним засобом, не встановлено, також не встановлено місцезнаходження транспортного засобу Skoda Octavia Combi, д.н.з [NUMBER] (а.с. 86). Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті і завдана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката. У пункті 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку). Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. Відповідно до пункту 1 Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, до основних завдань Національної поліції України належить реалізація державної політики у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Крім того, Національна поліція України здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності (підпункт 9 пункту 4 вищевказаного Положення). З наведених норм вбачається наявність у посадових осіб Національної поліції України обов`язку забезпечити схоронність та повернення транспортного засобу Skoda Octavia Combi, д.н.з [NUMBER] , який був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та вилучений, однак на який не було накладено арешт, а кримінальне провадження, в межах якого транспортний засбі було вилучено, закрито. Вказаний засіб було передано у встановленому порядку для зберігання на спеціальний майданчик, відтак, саме посадові особи Національної поліції України зобов?язані були зберегти його у стані та комплектації, в якій він передавався на майданчик для зберігання автомобілів, розташований за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 16 . Визначений законом обов`язок повернути майно не виконаний, державою у спірних правовідносинах не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строку повернення такого майна, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з Державного бюджету України заподіяних позивачу збитків. Отже, внаслідок неправомірних дій, що виразилися у незбереженні у рамках кримінального провадження тимчасово вилученого майна, позивачу завдано майнову шкоду. Відносно розміру майнової шкоди, яку слід стягнути, суд зазначає таке. На підтвердження вартості автомобіля 300 000 грн., яку позивачка просить стягнути, нею надано роздруківку з веб-сторінки Авто Ріа із цінами продажу автомобілів Skoda Octavia Combi 2011 року випуску, а також інформацію щодо середньоринкової вартості такого автомобіля станом на грудень 2022 року з веб-сайту Міністерства економіки України(а.с. 34-39). Суд вважає, що вказані докази не підтверджують ринкову вартість автомобіля позивачки на момент розгляду справи. Матеріали справи не містять інформації щодо технічних характеристик, стану та параметрів автомобіля позивачки які б надавали можливість встановити ринкову вартість автомобіля, виходячи з вказаних доказів. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували ринкову вартість автомобіля у розумінні закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Клопотання про проведення експертизи щодо визначення ринкової вартості автомобіля позивачки також заявлено не було. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що єдиним належним та достовірним доказом вартості автомобіля позивачки, який міститься у матеріалах справи, є визначена у договорі купівлі - продажу автомобіля вартість транспортного засобу - 200 000 грн. Суд відхиляє доводи позивачки про те, що автомобіль придбавався за ціною 8 000 доларів США і через курсову різницю його вартість на момент розгляду справи становить 300 000 грн. Матеріалами справи не містять доказів того, що валютою правочину з придбання автомобіля був саме долар США. Враховуючи викладене, позовні вимоги у частині стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню частково. Суд вважає необхідним стягнути на користь позивача майнову шкоду в сумі 200 000 грн. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 100 000 грн. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли закон передбачає її відшкодування незалежно від вини заподіювана шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України). Тлумачення ст. ст.2,11,172,1167,1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що внаслідок порушення прав позивачки їй була заподіяна моральна шкода, що виразилося в моральних стражданнях, необхідності зміни життєвих стосунків, додаткових зусиллях для захисту свого порушеного права. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що достатнім та належним для компенсації моральної шкоди позивача є розмір такої компенсації - 20 000 грн. Стосовно способу відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є ГУНП в Сумській області (дії посадових осіб якого призвели до стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, Верховного Суду у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 591/7146/20). Таким чином, кошти на відшкодування позивачу моральної шкоди слід стягнути безпосередньо з Державного бюджету України, без вказівки про стягнення цих коштів шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунка. Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн. Вартість понесених витрат підтверджується копією договору про надання послуг з професійної правничої допомоги з додатком до нього - розрахунком вартості послуг. Квитанцією про оплату позивачкою адвокату Пєтухову А.Ю. вартості послуг в сумі 20 000 грн. (а.с. 40-46). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем у відзиві на позовну заяву вказано про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу складності справи, обсягу виконаних робіт та заявлено клопотання про їх зменшення. На переконання суду заявлений розмір витрат на правничу допомогу підтверджений належними доказами, тому підлягає розподілу. Разом із тим, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що заявлені витрати не є співмірними зі складністю справи, фактично витраченим часом на представництво інтересів позивача у суді, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта. Тому суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді до 10 000 грн.

Outcome: partial