Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до Монастириського районного суду Тернопільської області до [PERSON] (надалі відповідач) з позовом про поділ набутого ними під час шлюбу автомобіля. Мотивувала позов так: Із 20 липня 2017 року року позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У 2021 році відповідач ініціював у суді розірвання шлюбу й 31.08.2021 року шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя придбало автомобіль HONDA CR-V 2018 року випуску. Домовленості про укладення договору про поділ спільної сумісної власності подружжя не досягло. Автомобіль зареєстрований за позивачкою, однак користується ним відповідач. Оскільки об`єктом поділу є неподільна річ, а вона не претендує на залишення автомобіля собі, просила, визнати право власності на автомобіль за відповідачем, а їй сплатити грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на цю річ (вартість спірного автомобіля). Судові витрати позивач просила покласти на відповідача. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 16 листопада 2022 року на підставі клопотання представника позивача адвоката Семененко Л.М. суд ухвалою призначив автотоварознавчу експертизу та до отримання висновку експерта зупинив провадження у справі, а 17 квітня 2023 року поновив провадження у справі. 15 травня 2023 року суд своєю ухвалою відмовив у задоволення клопотання представника відповідача адвоката Чудопалова Ю.Ю. про зупинення провадження у справі, однак відклав за його проханням розгляд підготовчого засіданні задля надання можливості ознайомитися з матеріалами справи для підготовки змагальних документів. Після чого судом двічі відкладався розгляд підготовчого засідання за клопотанням представника відповідача адвоката Чудопалова Ю.Ю. й узгоджувалася дата наступних засідань, втім жодного разу представник у судове засідання не з`явився і жодних змагальних документів суду не подав. 20 червня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник адвокат Семененко Л.М., у судове засідання не з`явилися, направивши суду заяву в якій просили позов задовольнити в повному обсязі, справу розглядати без їх участі. Представник відповідача адвокат Чудопалов Ю.Ю. в режимі відеоконференції просив відмовити у задоволенні позову з підстав обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту. Представник відповідача не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, а також не надав жодних доказів на обґрунтування своєї позиції. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив таке. Сторони з 20 липня 2017 року до 31 серпня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі. До жовтня 2021 року вони жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та заощаджували гроші, зокрема для придбання автомобіля. За обставинами справи іншого майна, яке підлягало б поділу, сторони не мали. 12 січня 2021 року сторони оформили свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] на автомобіль марки HONDA CR-V,2018 року випуску, номер шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1498, червоного кольору. Власником автомобіля вказано [PERSON] . Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль був ввезений зі США та оформлений у режимі імпорт відповідно до вантажно-митної декларації UA209210/2021/00347.11.01.2021 (а.с. 6). Автомобілем користується відповідач. Оскільки фактично позивачка спірним автомобілем не користується, вона бажає виділити автомобіль у власність відповідача та стягнути з нього компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. 16 листопада 2022 року на підставі клопотання представника позивача суд ухвалою призначив автотоварознавчу експертизу з метою з`ясування ринкової вартості спірного автомобіля. Відповідача було зобов`язано представити експерту спірний автомобіль для проведення експертизи, а у разі ненадання автомобіля для огляду експерт повинен був встановити ринкову вартість подібного за своїми якостями та характеристиками автомобіля. Ураховуючи те, що відповідач спірний автомобіль для огляду та проведення дослідження не надав, експерт виснував, що за умови відповідності усіх особливостей стану автомобіля середньостатистичним характеристикам звичайного (нормального) робочого стану, його середня ринкова ціна буде дорівнювати ринковій вартості такого автомобіля і складатиме 766 645, 50 грн. Отже метою позивачки є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є неподільна річ - автомобіль. Вищевказані обставини, стали причиною звернення позивачки, із відповідним позовом до суду. Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України). Згідно із ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК). Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (ч. 1, 2 ч. 2 ст. 364 ЦК). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (ч. 1 ст. 365 ЦК). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2 ст. 365 ЦК України). По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що предметом поділу між сторонами є автомобіль, який є об`єктом спільної сумісної власності сторін. Такий автомобіль фактично перебуває у користуванні відповідача і є неподільною річчю. Після фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами спірний автомобіль також продовжує перебувати у користуванні відповідача. За таких обставин доводи позивачки про те, що поділ такого автомобілю слід здійснити у такий спосіб, щоб виділити автомобіль у власність відповідача, стягнувши з нього на користь позивачки вартість частини такого автомобілю, є цілком обґрунтованими та правомірними. При цьому, суд враховує, що ринкова вартість спірного автомобілю згідно висновку експерта складає 766 645, 50 грн., тому грошова компенсація, яка підлягає стягненню на користь позивачки становить 383 322, 75 грн (766 645,50 / 2 = 383 322, 75). Безпідставними є покликання представника відповідача на обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту, оскільки обраний позивачкою спосіб захисту є саме тим способом, який у повній мірі ефективно захистить її порушене право. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Не вважається виходом за межі позовних вимог і стягнення конкретної суми (вартості спірного автомобіля замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль). Задля досягнення мети цивільного судочинства, яка в ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначена як ефективний захист прав (інтересів), судам допускається коригувати вимоги позивача (переформульовувати, конкретизовувати). Разом з тим, таке втручання суду немає йти в розрізі із засадами диспозитивності, змагальності цивільного процесу. Коригуючи позовні вимоги, суд не може виходити за їх межі, змінювати підставу чи предмет позову Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідні витрати складаються із судового збору та витрат позивачки на проведення судової авто товарознавчої експертизи по визначенню середньої ринкової ціни транспортного засобу. Ціна позову з складає 383 322, 75 грн, а отже сума судового збору, що підлягає сплаті за розгляд даного позову складає 3833,22 грн. Позивачка при поданні позову сплатила 1488,60 грн, які слід стягнути з відповідача в користь позивачки, а недоплачений судовий збір у сумі 2344,62 відповідач повинен сплатити в користь держави. Під час розгляду справи судом, за клопотанням представника позивача була призначена судова автотоварознавча експертиза по визначенню середньої ринкової ціни транспортного засобу за наслідками якої експертом складений висновок 1114/22-22 від 05.04.2023 р. Вартість виконаних експертних послуг складає 1500 грн. і була сплачена позивачкою, що підтверджується актом наданих послуг від 05.04.2023 р. (а.с. 107). Будь-яких обставин, які б свідчили про не співмірність таких витрат зі складністю роботи експерта, її обсягом та часом, витраченим експертом на виконання його роботи, судом не встановлено, а відтак такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved