Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що між ними 17.09.2014 року укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №57. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на прізвище відповідача [PERSON] . Від шлюбних відносин подружжя мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Підставою для звернення з позовом про розірвання шлюбу послугувало те, що за час сумісного проживання у шлюбі у сторін не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилася відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвело до втрати почуття любові один до одного, поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з ініціативи якого між ними постійно виникали сварки. На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, примирення між сторонами неможливе, сім`я розпалась остаточно у зв`язку з чим виникла необхідність юридично оформити розірвання шлюбу. З початку січня 2023 року ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивачки немає сенсу у подальшому підтримувати сімейні відносини. Спір майнового характеру відсутній. Ухвалою суду від 14.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. У своїй заяві позивач просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, підтримує позов про розірвання шлюбу повністю, примирення вважає недоцільним та бажає після розлучення змінити прізвище [PERSON] на прізвище, яке було до шлюбу - [PERSON] . Відповідач у своїй письмовій заяві від 16.08.2023 року просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, позов про розірвання шлюбу з позивачкою визнає повністю. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи доведено, що 17.09.2014 року між сторонами укладено шлюб, відповідний запис №57, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 17.09.2014 року серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що за час сумісного проживання у шлюбі у них не склалися нормальні сімейні стосунки, відсутність взаєморозуміння та наявність протилежності поглядів на шлюбні відносини, що призвело до втрати почуття любові один до одного, поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Тобто, фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 109 цього Кодексу (ч. 2 ст. 105 СК України). Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. За таких обставин суд прийшов до висновку про наявність вагомих підстав в даному випадку для розірвання шлюбу. До того, суд вважає можливим змінити після розірвання шлюбу прізвище позивачки з [PERSON] на прізвище, яке було до реєстрації шлюбу - [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved