Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє представник - адвокат Дон В.О. звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що з 21.02.2012 він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №34. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, через сварки та різні погляди на сімейне життя, фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені, мешкають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим у зв`язку з чим, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21.02.2012 між позивачем та відповідачкою Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) був зареєстрований шлюб, актовий запис №34, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2023. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.06.2023. Сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, їх погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки з відповідачкою позивач не збирається продовжувати. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved