Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що він з 17.02 2020 року працював у АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ», але 15.03.2023 року був звільнений за власним бажанням. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Вказана норма закону відповідачем не виконується. На сьогодні, відповідач заборгував йому 168 009,20 грн. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Розмір середньоденного заробітку, обчислений відповідно до Порядку №100 від 08.02.1995 року становить - за січень 2023 року - 29 283,06 грн., 20 р.д., за лютий 2022 року - 32 106,56 грн., - 20 р.д., що в сумі складає 61 389,62 грн. /40 р.д. = середньоденна заробітна плата 1 534,74 грн. Затримка виплати заробітної плати склала 69 днів з наступного робочого дня після звільнення по день подачі позову (з 16.03.2023 р. по 20.06.2023 р.): березень 2023 р. - 12 р.д., квітень 2023 р. - 20 р.д., травень 2023 р. - 23 р.д., червень 2023 р. - 14 р.д. враховуючи п`ятиденний робочий тиждень. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (1534,74 грн.* 69 днів) = 105 897,06 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість з невиплаченої заробітної плати в сумі 168 009,20 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 105 897,06 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» подав відзив на позов, в якому зазначає, що не заперечує щодо стягнення заробітної плати в сумі 168 009 грн. 20 коп., але не погоджується з визначеним розміром середньоденної заробітної плати в сумі 1 534 грн. 74 коп. та стягненням середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 105 897 грн. 06 коп. Позивач звільнився 15.03.2023р., а фактичний розрахунок на день звернення до суду не проведений, таким чином період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить з 20.03.2023р. по 19.06.2023р.,останній робочій день, що передує дню фактичного розрахунку, але не більше ніж за 6 місяців. Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для Позивача необхідно виходити із робочих днів Товариства, з урахуванням Наказу № 46,№ 82,№105, що станом на 19.06.2023 року складе 38 робочих днів. Сума середньоденного заробітку Позивача складала 1 527 грн. 27 коп. (без відрахувань податків та обов`язкових платежів). В даній справі сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні який може бути стягнутий дорівнює 58 036 грн. 26 коп. Зазначає, що затримка виплати заробітної плати Позивачу виникла не з вини Товариства, а у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 року. Також, 30.11.2022 року, 24.01.2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «CMHBO - ІНЖИНІРИНГ» сертифікати, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Тому просить відмовити або зменшити розмір стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 3 000 грн. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 17.02.2020 по 15.03.2023 перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 8-9) Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем у нього утворилася заборгованість перед позивачем. Згідно розрахункового листа сума заборгованості по заробітній платі становить 168 009,20 грн.(а.с.10) Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Наказом № 82 від 07.10.2022р. встановлений факт дії в Товаристві режиму неповного робочого часу, а саме триденного робочого тижню з робочими днями: понеділок, вівторок, середа з 10.10.2022 р. (а.с. 25) Крім того, наказом Товариства № 105 від 26.12.2022р. «Про режим роботи AT в січні 2023 року» (зі змінами внесеними наказом Товариства № 1 від 04.01.2023р.) встановлено на січень 2023 року неповний робочий тиждень для всіх працівників AT з наступними робочими днями: 16 січня, 17 січня, 18 січня, 23 січня, 24 січня, 25 січня, 30 січня, 31 січня. (а.с.27) Так, представник позивача вважає, що середній заробіток слід обраховувати з 16.03.2023 р. по 20.06.2023 р. включно і затримка виплати складає 69 днів, натомість представник відповідача вважає час затримки розрахунку при звільненні становить з 20.03.2023р. (перший робочий день Товариства після звільнення Позивача) по 19.06.2023р. (останній робочий день Товариства, що передує дню подачі позову до суду) Суд погоджується із доводами представника відповідача в цій частині, що середній заробіток слід обраховувати за період з 20.03.2023р. (перший робочий день Товариства після звільнення Позивача) по 19.06.2023р. (останній робочий день Товариства, що передує дню подачі позову до суду). Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для [PERSON] необхідно виходити із робочих днів Товариства, з урахуванням Наказу № 82 від 07.10.2022 та наказу № 105 від 26.12.2022р., що станом на 19.06.2023 складає 38 робочих днів, а саме: березень 2023 року - 6 робочих днів, квітень 2023 року - 12 робочих днів, травень 2023 року - 15 робочих днів, червень 2023 року - 5 робочих днів. Згідно довідки від 14.07.2023 № 16-07/347 вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 1 527 грн. 27 коп. (без відрахувань податків та обов`язкових платежів) (а.с. 24) Тому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 58 036 грн. 26 коп., з яких підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір (відповідно до вимог Податкового кодексу України). Однак, виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивача, який становив 168 009,20 грн., тому враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року №716/9584/15-ц, суд вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у меншому розмірі. Встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України. Доводи представника АТ «СМНВО - Інжиніринг» з приводу того, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже це порушення допущено саме внаслідок військової агресії Росії проти України, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2021.02.0-7 є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), не заслуговують на увагу, так як роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Крім того, вимоги закону не змінювалися, діюче законодавство зобов`язує роботодавця своєчасно виплачувати працівнику заробітну плату. Надані представником АТ «СМНВО - Інжиніринг» копії сертифікатів Сумської торгово-промислової палати стосуються зобов`язань відповідача, які не є предметом даного судового провадження та містять конкретні відомості про неможливість виконання конкретних зобов`язань, як то обмеження права виїзду за кордон військовозобов`язаних осіб чи заборона у здійсненні певних валютних операцій. Разом з тим, зазначені обставини жодним чином не свідчать про неможливість виконання зобов`язання із виплати заробітної плати. Відповідачем не надано жодних доказів неможливості виконання саме цього зобов`язання, як то відсутність грошових коштів та неможливість їх залучення чи то неможливість використання наявних грошових коштів. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку в розмірі 20 000 грн. (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податки та обов`язкові платежі) та заборгованості по заробітній платі в розмірі 168 009,20 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial