Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 109 211.53грн., у тому числі: - 95 876,23грн. - заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.01.2015 по 31.01.2022; - 1 744,95 грн. - 3% річних; - 11 590,35 грн. - інфляційних. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підприємство надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання відповідачам, які є споживачами вказаних послуг з теплопостачання. Відповідачі своїх обов`язків щодо оплати наданих послуг тривалий період часу не виконують, добровільно заборгованість не сплачують. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.04.2023 позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.01.2015 року по 31.01.2022 року у сумі 95876,23 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 3% річних у сумі 1744,95 грн., інфляційні втрати у сумі 11590,35 грн. Стягнуто в рівних частинах з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 536,80 грн. з кожного. 08.06.2023 [PERSON] звернулась із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 22.06.2023 заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова скасоване, призначено справу до розгляду за правила спрощеного позовного провадження. 06.07.2023 до канцелярії Дзержинського районного суду міста Харкова надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі частково визнали позов та заявили про застосування строку позовної давності. Також у відзиві, зокрема, зазначено, що позивачем в супереч нормам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни, заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, позивачем нараховані відповідні стягнення. Також відповідачі не погоджуються з розрахунком інфляційних та 3% річних. 01.08.2023 до канцелярії Дзержинського районного суду міста Харкова надійшла відповідь на відзив, в якому, зокрема зазначено, що КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву горячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі розпорядження Харківської обласної адміністрації №429 від 27.06.2001. Також позивач зазначив, що нараховані відповідачу 3% та інфляційні не є неустойкою та їх нарахування не підпадає під заборону, визначену Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Також представник позивача зазначив, що строк позовної давності за перод з березня 2017 не пропущений, оскільки Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільний кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». Також від представника КП «Харківські теплові мережі» надійшло клопотання про поновлення строку позовної давності, в якому підприємство просило поновити строк позовної давності за період з 01.03.2017 по 28.02.2020. 18.08.2023 від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких остання, зокрема зазначила, що вимоги позивача про нарахування інфляційних та 3% річних безпідставні, оскільки вищевказані нарахування відсутні в умовах індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії. 21.08.2023 від представника позивача надійшла заява, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Також зазначила, що укладення мирової угоди, запропонованої відповідачами, неможливе. Відповідачі у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки не вказали. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову КП «Харківські теплові мережі», об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає КП «Харківські теплові мережі». Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Так, положення ст. ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача (орендаря) та власника житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пп. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч.3 ст.9 Закону України ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку сплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. З наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів за користування житлово-комунальними послугами за період з 01.01.2015 по 31.01.2022 становить 95 876,23грн. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку, де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, як вже зазначалось, відповідачами було подано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду 17.02.2023 з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.01.2015 по 31.01.2022. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України установлено карантин з 12.03.2020, дію якого неодноразово продовжено. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423 дію карантину продовжено до 30.04.2023 року, а постановою КМУ від 25.04.2023 року №383 до 30.06.2023 року. При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільний кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Враховуючи, що КП «Харківські теплові мережі» звернулось з вказаним позовом 17.02.2023, тобто під час дії карантину, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в межах позовної давності позивач має право на стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг, обов`язок сплати якої настав з 02 квітня 2017 року. Враховуючи викладене, заборгованість відповідачів за отримані послуги (з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності) за період з 02.04.2017 року по 31.01.2022 становить 71 959,44грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Загальна сума інфляційних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період: лютий 2020 - січень 2022 становить 2 550,78грн., позивачем з огляду на помилковість розрахунків заявлена більша сума, а саме - 11 590,35грн. Загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.02.2020 по 30.01.2022становить 807,72грн., позивачем заявлена більша сума, а саме - 1 744,95грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є особами з інвалідністю 2 групи. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням частково задоволених позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню, становить 2 087,91грн. Враховуючи, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звільнені від сплати судового збору, та відповідно, й від його відшкодування, з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до їх частини, а саме - по 370,21грн. з кожного. Решта судового збору компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial