Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на майно, зокрема, на земельні частки (паї), які розташовані на території Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області. Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі сертифіката серії ВЛ № 0063265, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 серпня 2002 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9897 та на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0063266, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Рожищенської РДА від 21 лютого 1997 року №52 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 9898. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла йому та його брату [PERSON] . Останній відмовився від прийняття спадщини, про що подав відповідну заяву. Вказує, що спадщину після смерті матері прийняв шляхом подачі в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Для оформлення спадкових прав на земельні частки (паї) позивач звернувся до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П., проте відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 червня 2023 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні частки (паї). Покликаючись на викладені обставини просить визнати за ним в порядку спадкування право на земельні частки (паї), площею по 2,56 в умовних кадастрових гектарах кожна, розташовані на території Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, які належали спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0063265 та серії ВЛ №0063266. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 24 липня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 21 серпня 2023 року о 09 год 20 хв. Витребувано у приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук Л. О. інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність чи відсутність спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 21 серпня 2023 року подав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідач Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явилась, 17 серпня 2023 року подала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника міської ради, проти заявлених вимог не заперечують. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на те, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 листопада 2017 року виконавчим комітетом Доросинівської сільської ради Рожищенського району Волинської області. З інформації відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07 липня 2023 року №Г-536/0-0.334-544/355-23 встановлено, що спадкодавець [PERSON] має право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0063266, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 21 лютого 1997 року № 52, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 9898. З інформації відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07 липня 2023 року №Г-535/0-0.334-543/355-23 встановлено, що спадкодавець [PERSON] має право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0063265, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 серпня 2002 року № 2-1378, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 9897. На даний час згідно з розпорядженням голови Рожищенської районної державної адміністрації від 08 січня 2008 року № 1 розмір земельної частки (пай) по КСП «Батьківщина» становить 2,56 в умовних кадастрових гектарах. Згідно заповіту від 05 серпня 1999 року, спадкодавець [PERSON] заповіла все належне їй майно своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] . З копії матеріалів спадкової справи № 89/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочатої 18 травня 2018 року встановлено, що позивач [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] від прийняття спадщини відмовився в користь брата [PERSON] , про що подав відповідну заяву. Пережилого подружжя немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу [PERSON] відмовлено у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на ім`я померлої [PERSON] на спадкове майно - право на земельні частки (паї), що знаходяться у колективній власності колишнього сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» Луцького району Волинської області, що стверджується постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 червня 2023 року. Позивач, вказуючи на те, що позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті матері, так як втрачені правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за заповітом. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктом «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України(далі -ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Також згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Зібрані по справі докази вказують, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, брат позивача [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, а будь-яких даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] матеріали справи не містять й відповідно сторонами докази на підтвердження їх існування суду не надані, тому з огляду на вимоги зазначених норм закону суд доходить висновку, що за позивачем слід визнати право на земельні частки (паї), які перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина», розміром по 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При вирішенні даного спору суд зважає на те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст.16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved