Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка\~звернулася до суду з позовом, в якому просила\~стягнути з\~відповідача\~на\~її користь аліменти на чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2/3 частини від усіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу звернення до суду з позовом і до досягнення старшою дитиною повноліття, а також стягнути витрати за надання правничої допомоги. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Свої вимоги\~мотивувала тим,\~що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім`я фактично розпалась, а шлюб носить формальний характер. Малолітні діти після фактичного припинення шлюбних відносин залишились проживати з нею. Вона турбується про них, намагається забезпечити усім необхідним, однак забезпечити усі потреби дітей вона не може. Відповідач відмовляється брати добровільну участь в утриманні дітей, хоча є дієздатною особою працездатного віку, офіційно не працює, аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому має можливість сплачувати аліменти на дітей. Враховуючи малолітній вік дітей, їх активний розвиток, вважає, що справедливою сумою аліментів є 2/3 частки від доходу відповідача. Від представниці відповідача [PERSON] - адвокатки Припхан І.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання позовні вимоги [PERSON] визнала частково, просила призначити сплату аліментів на утримання чотирьох дітей в розмірі 1/2 заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Свою позицію мотивувала тим, що протягом всього спільного життя до вересня 2022 року позивачка не працювала і перебувала повністю на матеріальному забезпеченні відповідача, який постійно працював то за кордоном, то в Україні. Кошти її довіритель надавав їй та дітям як безпосередньо в руки, так і шляхом здійснення переказу через застосунок "Приват 24". У квітні 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації в Україну, сім`я вирішила переїхати до Чехії. У вересні 2022 року сторони прийняли рішення відвезти своїх двох синів в Україну до матері її довірителя, де вони проживали та ходили до школи. Двоє інших дітей залишилися з ними у Чехії. Позивачка знайшла роботу та почала працювати офіціанткою. Через деякий час [PERSON] дізнався про стосунки [PERSON] з іншим чоловіком. Припинивши спільне проживання з позивачкою, її довіритель не перестав дбати про своїх дітей і продовжував виконувати свої батьківські обов`язки. Навіть, незважаючи на те, що за час окремого проживання він мав обмеження у спілкуванні з дітьми строком на 1 місяць як наслідок вчинення домашнього насильства, він все ж таки забезпечував їх продуктами харчування, іншими необхідними речами, оплачував розваги. Він не має наміру ухилятися від обов`язку щодо утримання своїх дітей, оскільки любить їх і буде утримувати їх незалежно від того, чи буде рішення суду, чи ні. Вимогу позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 2/3 частки від його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % від встановленого прожиткового мінімуму, вважає необгрунтованою, оскільки вона заявлена без врахування усіх суттєвих обставин справи. Так, на даний момент він працює у Чехії та отримує заробітну плату 18800 чеських крон щомісяця, що станом на 30.03.2023 становить 31582,12 грн. Проживаючи в Чехії, він орендує житло за [NUMBER] чеських крон щомісяця, що становть 23518,60 грн. Вказана сума складає 74,47 % від його заробітної плати. Окрім цього він несе витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. За таких обставин, сплачувати аліменти у розмірі 2/3 від заробітку є просто неможливим. Доказів спроможності сплачуати аліменти в заявленому розмірі не надано. Однак він розуміє свій обов`язок утримувати дітей, тому згоден на стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини усіх його доходів на чотирьох дітей. Представник позивачки у судовому засіданні 25.07.2023 зменшив позовні вимоги своєї довірительки та прохав стягнути з\~відповідача\~на її користь аліменти на чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від усіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу звернення до суду з позовом і до досягнення старшою дитиною повноліття, про що подав відповідну заяву (а.с. 103-104). Після цього судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями представників сторін для надання можливості врегулювати спір у добровільному порядку, оскільки, як вказала представниця відповідача у клопотаннях про відкладення, предметом спору є стягнення аліментів на чотирьох дітей, хоча один із синів сторін проживає із її довірителем і питання узаконення такого проживання є предметом дослідження суду Чеської Республіки (а.с. 83, 84), що свідчить про відсутність підстав стягнення аліментів на усіх чотирьох дітей на користь позивачки. 16\~серпня 2023\~року,\~до початку\~розгляду справи\~по суті,\~ представник\~ [PERSON] \~-\~адвокат Комарницький\~Е.Г.\~подав клопотання,\~у якому\~змінив предмет\~і підставу\~позову та\~просив стягнути з\~відповідача\~на\~ користь [PERSON] аліменти на трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі по 3880 грн на кожну дитину щомісячно, які підлягають індексації відповідно до вимог закону, починаючи з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дітьми повноліття. Від стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовився (а.с. 119). Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Комарницький Е.Г. у судове засідання не з`явилися, останній подав заяву, в якый просив проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представниця - адвокатка Припхан І.І. не з`явилися, остання подала заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі по 3880 грн на кожну з трьох дітей визнала, просила проводити розгляд справи за їх відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 14.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 06 квітня 2023 року представниця відповідача направила на адресу суду відзив на позовну заяву з підтвердженням направлення його позивачці. 14 квітня 2023 року представниця відповідача через канцелярію суду подала клопотання про долучення доказів, а 24 травня та 25 липня 2023 року на електронну адресу скеровувала клопотання про відкладення судових засідань. 25 липня 2023 року представник позивачки подав докази на підтвердження понесення його довірителькою витрат на професійну правничу допомогу, а також клопотання про зменшення позовних вимог, які водночас були направлені протилежній стороні. 16 серпня 2023 року представники сторін подали клопотання (заяви) про розгляд справи за їх відсутності, у яких представник позивачки змінив предмет та підстави позову та заявив вимогу про стягнення аліментів на трьох дітей у твердій грошовій сумі, а представниця відповідача - визнала їх. Враховуючи висловлену позицію сторін, зважаючи на їх ознайомлення з матеріалами справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі світлокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 03.03.2023, сторони зареєстрували шлюб 13.01.2012 (а.с. 8). Під час шлюбу у них народилися [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами\~про народження\~серії [NUMBER] від 10.01.2011, серії [NUMBER] від 13.01.2012, серії [NUMBER] від 23.04.2014, серії [NUMBER] від 16.07.2018 (а.с. 9, 10. 11, 12). За твердженнями позивачки, [PERSON] добровільної участі в утриманні дітей не бере, хоча працевлаштований у Чехії, має стабільний заробіток, тому має можливість їх утримувати. У відзиві на позов представниця відповідача вказала, що її довіритель дійсно працевлаштований у Чехії, підтвердженням чого слугує довідка роботодавця про доходи працівника від 22.03.2023, яка надана на мові оригіналу з відповідним перекладом (а.с. 33-36). Також він винаймає у Чехії житло, про що свідчить відповідний договір, долучений до матеріалів справи мовою оригіналу та з перекладом (а.с. 43-50, 63-70). Крім того він добровільно перераховує кошти позивачці на утримання дітей, а також несе витрати на забезпечення їх продуктами харчування, іншими речами, на підтвердження чого надані відповідні чеки (а.с. 37-42). Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні малолітніх дітей, оскільки у первісних позовних вимогах ставилося питання про стягнення аліментів на чотирьох дітей, проте, стороною відповідача вказувалося, що зі сторонами проживають з кожним по двоє дітей, а в подальшому, що з відповідачем проживає старший син, троє інших дітей проживають з позивачкою, що впилає на розмір аліментів та необхідність їх стягнення з відповідача та користь позивачки. Оцінка суду: вивчивши письмові заяви сторін (їх представників) по суті, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги в редакції від 16.08.2023 слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як вказав Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 693/1218/20, закон визначає аліменти саме як кошти, що необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону матеріально утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено вище з письмових заяв та клопотань сторін, троє їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають із позивачкою, тому на їх утримання вона просить стягнути аліменти. Відповідач через свого представника визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на трьох дітей та погодився із заявленим розміром їх стягнення. Враховуючи викладене, обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, а також те, що відповідач працевлаштований, зважаючи на визнання ним позовних вимог, що відповідає як інтересам сторін, так і їх неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь позивачки на трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3880 гривень на кожну дитину щомісячно, а позовні вимоги задовольнити. Суд вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними, необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей та є об`єктивними з огляду на принцип рівності батьків в утриманні дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи те, що представник позивачки від стягнення витрат на правничу допомогу на користь своєї довірительки відмовився (а.с. 119), її позов задоволено, відповідно витрати, які поніс відповідач, залишаються за ним (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України), тому питання витрат сторін на оплату професійної правничої допомоги додатковому вирішеннню не підлягають та залишаються за кожною зі сторін. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141, 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 81, 141, 430 ЦПК України та

Outcome: approved