Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Запорізької міської ради, відповідно до якого просить суд: - встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сімє?ю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто в період часу з [INFO] по день смерті спадкодавця (а фактично впродовж 18 років до дня відкриття спадщини) у квартирі [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності на підставі довідки № 210 від 11 вересня 1996 року житлово-будівельного кооперативу №260 «Швейник-2» міста Запоріжжя; - визнати [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована з 05.02.2004 року за адресою: [ADDRESS] , спадкоємицею четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на квартиру [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] . РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована з 05.02.2004 року за адресою: [ADDRESS] , та є спадкоємицею четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу №260 «Швейник -2» міста Запоріжжя №210 від 11 вересня 1996 року. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , з окремими кімнатами, загальною площею 52,82 кв. м., житловою площею 50,9 кв. м., яка належала [PERSON] на підставі довідки, серія та номер: 210, виданої 11.09.1996 року ЖБК №260 «Швейник-2». Спадкоємці першої черги за законом відсутні, спадкоємці другої та третьої черги при спадкуванні за законом, які мали б можливість звернутись із заявою про прийняття спадщини, також відсутні, оскільки [PERSON] не мав рідних братів та сестер, баби та діда як з боку батька,так і з боку матері, рідного дядька та тітки. Заповіту щодо свого спадкового майна [PERSON] не складав. Таким чином, крім позивача [PERSON] , відсутні інші спадкоємці, як за законом, так і за заповітом, які мали б можливість звернутись із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] - спадкоємицею четвертої черги за законом. Оскільки позивач проживала зі спадкодавцем [PERSON] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а фактично з 2004 року, та вважалась спадкоємицею померлого четвертої черги спадкоємців за законом, у відповідності до ст. 1264 Цивільного кодексу України, її представник - [PERSON] , за довіреністю від 24.01.2023 року, посвідченою Тиханською С.Я., приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу, Запорізької області, зареєстрованої в реєстрі за №15, внесеній в Єдиній реєстр довіреностей за реєстраційним номером 54796618, 28 червня 2022 року, тобто в шестимісячний строк після смерті спадкодавця [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Лариси Петрівни, із заявою про прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П., 28.06.2022 року була заведена нотаріальна справа за №39/2022, зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 69418827. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 березня 2023 року, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П., [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання однією сім`єю. У постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зазначено, що представником [PERSON] - [PERSON] , при зверненні із заявою про прийняття спадщини не надані документи, що підтверджують право на спадкування [PERSON] за ст. 1264 ЦК України після померлого [PERSON] та що встановити факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем гр. [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини неможливо без рішення суду. Встановлення факту, що має юридичне значення, - проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно для отримання права на спадщину за законом у відповідності до ст. 1264 Цивільного кодексу України - четвертої черги спадкоємців за законом. [PERSON] та [PERSON] , були далекими родичами. Після смерті його батьків: батька [PERSON] , який помер [INFO] у віці 42 років, та матері [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 54 років, [PERSON] у віці 13 років, будучи неповнолітнім, залишився без батьківської опіки та піклування, так і без інших близьких родичів, які могли б піклуватися про нього. [PERSON] та її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі, зареєстрованому 24 серпня 1970 року у Шевченківському ЗАГС міста Запоріжжя, актовий запис №576, та проживала однією сім`єю, виявили бажання взяти сироту у свою сім`ю та бути опікунами неповнолітнього [PERSON] . На той час подружжя мешкало у [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради за №23/8 від 19 січня 1984 року, тобто через місяць після смерті матері [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] , за її згоди, був призначений опікуном неповнолітнього [PERSON] . На той час, для збереження житлової площі неповнолітнього [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що находилася на балансі житлово-будівельного кооперативу №260 «Швейник -2» міста Запоріжжя, подружжя, разом із [PERSON] , стали проживати в його квартирі та сплачувати пайові внески до кооперативу. Наша сім`я із наших спільних коштів повністю внесла пайові внески (накоплення) за неповнолітнього [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в житлово-будівельний кооператив №260 «Швейник -2» міста Запоріжжя. 28 вересня 1988 року, будучи вже повнолітнім, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, після досягнення повноліття [PERSON] став повноправним членом житлово-будівельного кооперативу №260 «Швейник -2» міста Запоріжжя та власником квартири. Відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу №260 «Швейник -2» міста Запоріжжя №210 від 11 вересня 1996 року, [PERSON] , будучи членом зазначеного житлово-будівельного кооперативу, став власником 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] , ордер на яку за №33 було видано Запорізьким міськвиконкомом 23 квітня 1981 року. Шлюб із [PERSON] позивачем було розірвано 23 січня 1990 року на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.1988 року ( справа №2-1623). Після розірвання шлюбу з [PERSON] 09 липня 2002 року позивач була знята з реєстрації в будинку [ADDRESS] після відчуження будинку. З 05.02.2004 року позивач зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , як член сім`ї [PERSON] , де постійно проживала. [PERSON] та [PERSON] проживали вдвох у квартирі [ADDRESS] однією сім`єю з 05.02. 2004 року, тобто майже 18 років, в тому числі не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, як вимагає ст. 1264 Цивільного кодексу України. Іншого житла для проживання [PERSON] не має. Між нею та [PERSON] були сімейні відносини: він відносився до неї як до матері, називав її «мамою», а вона його - «сином». [PERSON] більше у шлюбі не перебувала. [PERSON] також ні з ким шлюб жодного разу не реєстрував та дітей не мав. [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, який складався із його заробітку та її пенсії, крім якої інших доходів вона, як непрацездатна особа, не мала. [PERSON] працював в ПАТ «Запоріжсталь», код ЕДРПОУ 00191230, ЦХП -1, слюсарем-наладчиком, бригадиром, впродовж 27 років та мав постійний заробіток. Кошти від спільного бюджету витрачали на ведення зі спадкодавцем спільних витрат, на спільне харчування, майже щоденне придбання продуктів харчування, придбання необхідних товарів для побутових потреб, придбання одягу та взуття для кожного, купівлі майна для спільного користування, придбання ліків. Ухвалою 14.06.2023 року цивільну справу прийнято до провадження. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Також зазначеною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Філіпової Лариси Петрівни, належним чином засвідчену копію заведеної спадкової нотаріальної справи, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , за №39/2022, зареєстрованої в Спадковому реєстрі за № 69418827. Витребувано у Головного управління Державної податкової служби України в Запорізькій області довідку про наявність у спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , доходу/заробітку у період з [INFO] по день його смерті, а саме [INFO] та його розміру. Витребувано у Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформацію щодо реєстрації померлого [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 04.07.2023 року на адресу суду надано інформацію від Департаменту реєстраційних послуг щодо реєстрації померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 96). 12.07.2023 року представником відповідача [PERSON] надано пояснення по справі, відповідно до яких, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Додатково зазначив, що 30.06.2023 працівниками департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради з метою підготовки обґрунтованого відзиву по цивільній справі № 333/4830/23 проведено обстеження за адресою: [ADDRESS] (відносно квартири [ADDRESS] ), опитано сусідів ( [PERSON] , яка проживає в квартирі [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає в квартирі [ADDRESS] ) та встановлено, що позивачка дійсно проживала із [PERSON] однією сім`єю, про що було складено відповідний акт (а.с.105-109). 14.07.2023 року приватним нотаріусом Філіповою Л.П., на виконання ухвали суду від 14.06.2023 року, надано копію спадкової справи №39/2022 після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.114-137). 21.07.2023 року ГУ ДПС у Запорізькій області ДПС України надано відомості щодо доходів за період 2016 - 1 квартал 2022 року [PERSON] (а.с.138-141). 01.08.2023 року представником позивача Котелевською К.В. надано клопотання про виклик та допит свідків. Ухвалою суду від 02.08.2023 року у справі за позовом [PERSON] до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того задоволено клопотання представника позивача - адвоката Котелевської К.В. про виклик та допит свідків. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її інтереси представляла [PERSON] та адвокат Котелевська К.В., які підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Свідок [PERSON] допитана у судовому засіданні зазначила про те, що [PERSON] є її рідною тіткою. Із [PERSON] , [PERSON] проживала з 2004 року за адресою: [ADDRESS] , і до його смерті. Вона виховувала його з 12,5 років, вели спільне господарство, мали добрі відносини. Він називав її мамою, а вона його сином. [PERSON] із її чоловіком були опікунами [PERSON] . За життя [PERSON] у шлюбі не перебував та дітей не мав, проживав він лише з [PERSON] . Також свідок зазначила, що [PERSON] працював на Запоріжсталі, отримував заробітну плату. Їх спільним бюджетом була його заробітна плата та пенсія [PERSON] . Вони турбувались та підтримували один одного. Свідок не знає про близьких родичів [PERSON] , зазначила, що він нікого не мав. За квартиру платила [PERSON] , оскільки [PERSON] працював, тому вона взяла на себе цей обов`язок. Іншого житла [PERSON] не має, утримує цю квартиру. [PERSON] та [PERSON] спільно зробили ремонт у квартирі. Свідок [PERSON] допитана у судовому засіданні повідомила про те, що є сусідкою [PERSON] та померлого [PERSON] . Мешкають в одному під`їзді. Проживали вони як родина. [PERSON] у шлюбі не перебував та дітей не мав. Вона їх сприймала як маму із сином. Скільки їх пам`ятає, вони завжди проживали разом. Свідок [PERSON] допитана у судовому засіданні повідомила про те, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проживали в одній квартирі з 2004 року, піклувались один про одного, стосунки між ними були теплі, сімейні. Він працював на Запоріжсталі. Вона була його опікуном. Сварок не чула, він завжди поважно ставився до [PERSON] . [PERSON] у шлюбі не перебував та дітей не мав. Організацією поховання займалась [PERSON] . [PERSON] близьких родичів не мав, батьки його померли ще коли він був підлітком, і з того часу [PERSON] з ним. Власних дітей вона не мала. Заслухавши представників позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 167 (а.с.21) Батьками [PERSON] були: [PERSON] та [PERSON] , які померли за життя [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 29,30) Через смерть батьків [PERSON] , рішенням Комунарського районною радою народних депутатів виконавчого комітету №23/8 від 19.01.1984 року [PERSON] призначено опікуном над його племінником [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Комунарського районного народного суду від 26.12.1988 року (справа №2-1623) шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.34) про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23.01.1990 року зроблено відповідний актовий запис №30 (а.с.35). Померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 14.03.1986 року по 15.02.2022 р. Знято з реєстрації у зв`язку зі смертю, помер [INFO] (а.с.96). Разом з ним на день смерті була зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.124). Згідно довідки №210 від 11.09.1996 року [PERSON] був членом ЖБК №260 «Швейник-2» йому належала на праві власності двох кімнатна квартира [ADDRESS] . Ордер №33 виданий Запорізьким міськвиконкомом 23 квітня 1981 року (а.с.22). На підставі довідки житлово-будівельного кооперативу №260 «Швейник -2» міста Запоріжжя №210 від 11 вересня 1996 року за [PERSON] в Запорізькому бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорта на зазначену квартиру від 20.08.1996 року, копією реєстраційного посвідчення від 13 вересня 1996 року (в реєстровій книзі №226 за реєстровим номером 36044), копією довідки-характеристики ОП ЗМТІ №7-ю62 від 13 вересня 1996 року, виданої на предмет відчуження кооперативом квартири на користь [PERSON] та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.23-28). Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст.29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, електронних доказів, висновків експертів. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Позивач [PERSON] була зареєстрована за однією адресою разом із померлим [PERSON] адресою, проживання однією сім`єю по день його смерті. Суд врахував, що показаннями свідків, які є сусідками померлого [PERSON] та сусідками позивача [PERSON] якими доводиться, що позивач [PERSON] з 2004 року постійно проживала у квартирі [ADDRESS] разом із [PERSON] . Із вказаних показів встановлено й те, що вони проживали однією сім`єю як родина та вели спільне господарство, мали доброзичливі стосунки. Спільний бюджет родини складався із заробітку померлого [PERSON] та пенсії позивача [PERSON] . Підстав ставити під сумнів показання свідків, які є сусідами у суду не має, ці показання є переконливими та логічними. Одночасно на підтвердження спільного проживання з померлим [PERSON] , позивачем надано копію договорів укладених із організаціями щодо отримання комунальних послуг, які були укладені як із позивачем [PERSON] так і з померлим [PERSON] , копію договору (Акт прийому - передачі робіт) за 0507622063 від 02.10.2017 року відповідно до якого Ремонтно-сервісною службою «Союз мастерів» була зроблена реставрація ванни у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка підписана [PERSON] , копію договорів на придбання меблів у квартиру де проживала позивач разом із померлим. Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами дослідженими в судовому засіданні фактично підтверджується факт спільного проживання померлого [PERSON] та позивача [PERSON] однією сім`єю, з 2004 року по [INFO] , вони були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки. Щодо визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку. Згідно копії спадкової справи №39/2022, заведеної після померлого [PERSON] , спадкова справа була заведена на підставі заяви [PERSON] від 15.06.2022 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 березня 2023 року, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П., [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю підтвердження факту проживання однією сім`єю. У постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зазначено, що встановити факт проживання [PERSON] однією сімє`ю із спадкодавцем [PERSON] померлого [INFO] протягом п`яти років до дня відкриття спадщини неможливо без рішення суду. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні встановлено та доведено, факт спільного проживання позивача разом із померлим, ведення мини спільного господарства, наявність спільних витрат на своє утримання та утримання квартири, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, та його ремонту. Таким чином, позивачем [PERSON] надано достатньо доказів на підтвердження того, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки в розумі статті 3 СК України, що дало можливість зробити висновок, що вони дійсно проживали однією сім`єю на протязі останніх п`яти років до його смерті і були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відтак, враховуючи зазначені обставини, позивач має законні підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто в період часу з [INFO] по [INFO], та, як наслідок, визнання за позивачем права на спадкування як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON] .

Outcome: approved