Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Лакі Кредит» прострочену заборгованість за кредитним договором № 33 від 23.07.2021 р. у розмірі 277 730,74 грн., та судові витрати, звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що належить [PERSON] - транспортний засіб, автомобіль марки OPEL,модель INSIGMA, легковий седан -В, об`єм двигуна 1956, колір коричневий, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , реєстраційний державний № [NUMBER] , шляхом реалізації його на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною визначеною за результатами таких торгів. В обґрунтування позову зазначено, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 33 від 23.07.2021 р., строк кредиту 36 місяців, з кінцевим терміном повернення 23.07.2024 р. (включно). Сума кредиту (загальний розмір) 194 444,44 грн. Належне виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором (з урахуванням всіх змін) забезпечується заставою транспортного засобу: автомобіля OPEL, модель INSIGMA, легковий седан -В, об`єм двигуна 1956, колір коричневий, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , реєстраційний державний № [NUMBER] .Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Договору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням про надання коштів кредиту. У зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору Відповідачем ТОВ «Лаки Кредит» на його адресу було направлено вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань шляхом сплати повної суми заборгованості, яка лишилася без виконання, що стало підставою звернення до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання Представник позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, уразі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 33 від 23.07.2021 р., строк кредиту 36 місяців, з кінцевим терміном повернення 23.07.2024 р. (включно). Сума кредиту (загальний розмір) 194 444,44 грн. (а.с. 10-14). Належне виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором (з урахуванням всіх змін) забезпечується заставою транспортного засобу: автомобіля OPEL, модель INSIGMA, легковий седан -В, об`єм двигуна 1956, колір коричневий, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , реєстраційний державний № [NUMBER] (а.с. 25-28). Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов Договору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням про надання коштів кредиту (а.с.31). У зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору Відповідачем ТОВ «Лаки Кредит» на його адресу було направлено вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань шляхом сплати повної суми заборгованості, яка лишилася без виконання (а.с. 33-34). Згідно даної вимоги ТОВ «Лакі Кредит» вимагало протягом 30 календарних днів з дня направлення цієї вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме повернути несплачений залишок кредиту, сплатити прострочені проценти за користування коштами. Також, Відповідачу було повідомлено що у випадку не погашення заборгованості за Кредитним договором згідно цієї вимоги ТОВ «Лакі Кредит» здійснить в рахунок погашення зазначеного боргу звернення стягнення на автомобіль (а.с. 36). Врегулювання обов`язків сторін у Кредитному договорі є наступними: Пункт 3.6 передбачає, що прострочення Позичальником сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення Кредитора до суду про стягнення заборгованості за Договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку визначеного п.1.3 Договору, крім випадку прийняття окремого відповідного рішення Кредитором. У пункті 4.1 Договору Кредитор має право: 2) вимагати від Позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором; 5) вимагати повернення кредиту, строк сплати якого що не настав та сплати процентів ц разі: - затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. В даному випадку Позичальник повинен здійснити дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня одержання від Кредитора повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов цього Договору, така вимога Кредитора втрачає цінність. Вимога надсилається рекомендованим листом з повідомленням про його вручення на адресу Позичальника, зазначену в цьому Договорі або шляхом надсилання електронного листа на електронну адресу - Email Позичальника або шляхом направлення повідомлення на номер телефону Позичальника, зазначений у цьому Договорі, за допомогою месенджерів, включаючи, але не обмежуючись месенджером «Viber». У пункті 4.4 зазначено, що Позичальник зобов`язаний: 1)належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе за цим Договором зобов`язання; 2) у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. За приписами ст.ст. 627, 628,629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ч. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частин 1, 2 т. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. За ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Предметом застави зазначеного Кредитного договору є автомобіль OPEL, модель INSIGMA, легковий седан -В, об`єм двигуна 1956, колір коричневий, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , реєстраційний державний № [NUMBER] , що зазначено п. 2.1 Договору застави від 23.07.2021 р. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст. 23, ст. 24, ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. 24.05.2023 р. Позичальника було повідомлено про факт наявності порушення зобов`язання та запропоновано усунути недоліки, шляхом оплати визначеної Кредитним договором заборгованості, проінформовано про рахунок, на який слід здійснити належне виконання грошового обов`язку. В Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна зареєстровано звернення стягнення на предмет застави (витяг 82496502) (а.с. 30). Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Оскільки, відповідачем порушувалося зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то за нею існує прострочена заборгованість на суму 277 730,74 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Початковою ціною предмета забезпечувального обтяження зазначено останню відому його вартість, погоджену Сторонами Договору застави в момент його укладення 23.07.2021 р., у розмірі який визначений п. 2.2 Договору застави , а саме 250 000,00 грн. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17. Відтак, пред`явлений позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим і підлягає задоволенню. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Суд перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним. Відповідач жодного обґрунтованого розрахунку чи доказу на спростування розрахунку позивача суду не надав. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Лакі Кредит» прострочену заборгованість за кредитним договором № 33 від 23.07.2021 р. у розмірі 277 730,74 грн., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що належить [PERSON] - транспортний засіб, автомобіль марки OPEL,модель INSIGMA, легковий седан -В, об`єм двигуна 1956, колір коричневий, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , реєстраційний державний № [NUMBER] , шляхом реалізації його на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною визначеною за результатами таких торгів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved