Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини житлового будинку [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року, крім матері, проживав та був зареєстрований дід позивачки [PERSON] . Таким чином померлій [PERSON] належить 1/2 частина в цьому будинку як члену колгоспного двору. У відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України позивачка, як дочка [PERSON] , є спадкоємцем першої черги на спадкове майно. Після смерті матері спадщину вона прийняла подавши відповідну заяву нотаріусу про прийняття спадщини за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 188/2020, яка знаходиться в провадженні Тернопільського районної державної нотаріальної контори. Інший спадкоємець першої черги сестра заявниці [PERSON] (дочка [PERSON] ) подала заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини за законом в користь позивачки. На даний час [PERSON] звернулася в Тернопільську районну державну нотаріальну контору для оформлення спадщини на зазначений будинок, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. В зв`язку з цим свідоцтво про право на спадщину нотаріусом видати неможливо. З огляду на вказане, позивачка просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді від 20 червня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/10804/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 13 липня 2023 року, залучено до участі у справі Тернопільську районну державну нотаріальну контору Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; витребувано від вказаного учасника належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 188/2020, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник позивачки, адвокат Семененко С. М. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради у судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори ПівденноЗахідного міжрегіонального управління юстиції в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, у якому просив суд справу розглядати без його присутності. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 липня 1965 року позивачка [PERSON] народилася [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . 14 листопада 1987 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] у віці 78 років згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 лютого 2020 року виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] у віці 57 років згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 березня 2000 року Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. [INFO] помер дід позивачки [PERSON] у віці 83 років згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 10 січня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 06 жовтня 2022 року Великоберезовицькою селищною радою видано довідку № 543, згідно якої померла [PERSON] , яка померла [INFO] на час смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . У вищевказаному житловому будинку разом з померло [PERSON] на час її смерті були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] , 1967 року народження; зять [PERSON] , 1964 року народження; онука [PERSON] , 1993 року народження Згідно довідки, виданої 29 грудня 2022 року старостою Миролюбівського старостинського округу № 645, станом на 15 квітня 1991 року по [ADDRESS] числиться колгоспний двір за [PERSON] (помер [INFO] ) половина житлового будинку та [PERSON] (померла [INFO] ) половина житлового будинку. 16 травня 2023 року державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікова Л. Г., розглянула подані [PERSON] документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку з прибудовою [ADDRESS] після смерті мами [PERSON] , померлої [INFO] . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 188/2020, після смерті [PERSON] [INFO] , за заявою дочки померлої [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняттям спадщини за законом за № 535 від 07 серпня 2020 року. Також 07 серпня 2020 року за № 538 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від дочки померлої [PERSON] про відмову від прийняття спадщини в користь своєї сестри [PERSON] . Інші спадкоємці не зверталися. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті мами [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 27 жовтня 2022 року № 751 станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з прибудовою загальною площею 49.2 кв.м., житловою площею 33.7 кв.м. літ. «А». стайня літ. «Б», стайня літ. «В», вбиральня літ. «Г» погріб літ. «Пг1», погріб літ. «Пг2», по [ADDRESS] зареєстровано: 1/2 частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 06 травня 1994 року за реєстровим № 713, та записано 06 липня 1994 року в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 187(24); 1/2 частка не зареєстровано. Як вбачається із інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 750 від 27 жовтня 2022 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] належить: частина [PERSON] ; частина - [PERSON] . 25 жовтня 2022 року на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу [ADDRESS] . 20 липня 2023 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли матеріали спадкової справи № 188/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Із матеріалів встановлено, що 07 серпня 2020 року [PERSON] подала в Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] за заповітом, але приймає спадщину за законом. Так, 06 серпня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй сертифікат ТР № 050458 на прав на земельну частку (пай) в кількості 3,63 га в колгоспні Світанок Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] . Заповіт зареєстровано за № 48. 06 жовтня 2022 року Миролюбівською сільською радою видано довідку № 543, згідно якої померла [PERSON] , яка померла [INFO] на час смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . У вищевказаному житловому будинку разом з померло [PERSON] на час її смерті були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] , 1967 року народження; зять [PERSON] , 1964 року народження; онука [PERSON] , 1993 року народження. 07 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою, у якій відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] в користь своєї сестри [PERSON] 16 травня 2023 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на: частки житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] ; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1964 га, яка розташована на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2052 га, яка розташована на території Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; грошових вкладів з нарахованими відсотками та компенсаціями у філії ТВБВ № 10019/022 Акціонерного товариства ВАТ «Державний ощадний банк України». 16 травня 2023 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки та грошові вклади. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішення спорів щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору та його членами були [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] мали [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/2. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, серед іншого на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Так, позивачка відмовилася від спадкування за заповітом та спадкує на законом. Її сестра [PERSON] відмовилася на її користь від прийняття спадщини після смерті матері, а тому позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, успадкувала 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність реєстрації частки житлового будинку [ADDRESS] , а також правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Отож, [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, оскільки нотаріус відмовила її у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі\~ст.\~3\~зазначеного Закону,\~речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку,\~погодженої заступником\~Голови Верховного\~суду Української\~РСР 15\~січня 1966\~року,\~яка була\~чинною на\~час набуття\~сторонами по\~справі та\~спадкодавцем у\~власність майна\~колгоспного двору,\~передбачено процедуру\~отримання правовстановлюючого\~свідоцтва на\~право власності.\~Зокрема,\~у разі\~будівництва будинку\~на колгоспній\~землі,\~розташованій у\~смузі міста\~або селища\~міського типу,\~виконком місцевої\~Ради депутатів\~трудящих,\~на підставі\~витягу з\~рішення загальних\~зборів колгоспників\~або довідки\~правління колгоспу\~про надання\~земельної ділянки\~для будівництва,\~дозволу виконкому\~на будівництво\~та акту\~про закінчення\~будівництва і\~введення в\~експлуатацію будинку,\~разом з\~затвердженням цього\~акту вирішує\~питання про\~оформлення права\~власності і\~видачу свідоцтва\~про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померла [PERSON] була членом колгоспного двору, однак інформація про отримання нею свідоцтва на право особистої власності на частину житлового будинку [ADDRESS] і, відсутня. Право [PERSON] на частку у спадковому майні не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved