Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.01.1990 року Ленінським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 9. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне подружнє життя сторін тривало лише декілька років, після чого сторони зрозуміли, що є чужими людьми одне для одного, оскільки не мали спільних інтересів. За вказаних обставин, не маючи спільних майнових здобутків та дітей, сторони фактично припинили шлюбні стосунки, оскільки роз`їхались по різних містах та повністю припинили будь-яке спілкування. Позивач не володіє будь-якою інформацією де перебуває на даний час відповідач, так як з останньої зустрічі з ним пройшло більше 20 років, тож розірвати шлюб, який немає ніякого сенсу та існує лише формально, в досудовому порядку не має можливості. Також вказано, що позивач вважала, що даний шлюб вже давно розірвано в судовому порядку за ініціативи [PERSON] , а про його дійсність дізналась випадково під час оформлення документів для отримання державної соціальної допомоги в зв`язку з інвалідністю. Ухвалою суду від 21.06.2023 року відкрито провадження в даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розгляд справи провести за її відсутності, а також не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у розумінні ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судові засідання 17.07.2023 року, 31.07.2023 року, 14.08.2023 року та 04.09.2023 року не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань від його імені про відкладення судового засідання до суду не надходило. Згідно інформації Звенигородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.07.2023\~року № 532/23.1-04-05-23 згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні відомості щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] . На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на вказане, судом 04.09.2023 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що з 06.01.1990\~року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Ленінським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 9, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 26.04.2023\~року Ватутінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 7126-5002571930, виданої 13.02.2023 року Управлінням праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради в Черкаській області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , як внутрішньо переміщеної особи зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості від 07.07.2023 року № 141468 інформації щодо нерухомого майна, належного [PERSON] , [INFO] , не знайдено. Позивач категорично налаштована на припинення шлюбних відносин та не бажає вживати заходів до примирення з відповідачем з метою збереження сім`ї. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що сторони тривалий час не підтримують жодних відносин, а позивач категорично налаштований на припинення даних шлюбних відносин, оскільки збереження шлюбу не відповідає її інтересам. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Згідно змісту п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I групи. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп., від сплати якого звільнена позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved