Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису на строк шість місяців стосовно [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , яким просить встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав: заборонити [PERSON] перебувати в місці її проживання за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 200 м. до її місця проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати її, якщо заявниця за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь- який спосіб спілкуватися з нею. Заінтересована особа [PERSON] є її чоловіком. Вказує, щопротягом тривалого часу заявниця потерпає від різних видів домашнього насилля зі сторон [PERSON] . Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] , заявниця 14 липня 2023 року разом з дітьми вимушена була покинути місце проживання та поїхати в безпечне місце Центр доброти для мами і дитини «Місто добра». Заявниця 18.07.2023 р. звернулася за захистом до органів національної поліції та повідомила про вчинення домашнього насилля стосовно себе.\~ Зважаючи на це вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому вимушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Працівниками Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області було складено про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та направлено матеріали до суду.\~\~ Заявниця в судовому засіданні просила заяву задовольнити. Пояснила, що,\~ проживаючи з [PERSON] постійного потерпала від фізичного та психологічного насилля. Пояснює, що [PERSON] бив її та гвалтував.\~ Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти заяви [PERSON] . Претензій до неї не має. Наближатись до неї не буде, тільки хоче бачити дитину. Заслухавши пояснення заявниці, зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 24.08.2023 р. було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] 18.07.2023 р. заявницею була написана заява до ЧРУП ГУНП у Чернівецькій області про вчинення щодо неї насильства [PERSON] . Відповідно до психологічного заключення психолога [PERSON] від 04.08.2023 р., [PERSON] рекомендовано: групова та індивідуальна робота з психологом в темі посттравматичних переживань, домашнього насильства видів та маркерів пізнання насильства, ознайомлення з поняттям емоційного інтелекту. При потребі консультація психіатра, робота дитячого психолога з дітьми.\~\~ Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України регламентовано, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Зі змісту ст.350-4 ЦПК України вбачається, що в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких-особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З огляду на наведене, суд вважає, що [PERSON] є особою, яка постраждала від домашнього насильства та потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Наявні ризики вчинення насильства у майбутньому. Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі докази в сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявниця, шляхом видачі обмежувального припису, встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду. Крім цього, згідно із ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved