Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

21 серпня 2023 [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. На обґрунтування своїх вимог вказує, що упродовж 2023 року вона та її колишній чоловік проживають окремо в житловому будинку, що на [ADDRESS] . За спільною домовленістю будинок розділили на дві ізольовані частини. [PERSON] застосовує до неї фізичне та психологічне насильство, за що постановами Зарічненського районного суду Рівненської області неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. З метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного домашнього насильства, звернулася до суду. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] неодноразово зверталася до Зарічненського ВП № 2 РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення ним домашнього насильства та погроз фізичного характеру. Постановами Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2023 року та 27 липня 2023 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які набрали законної сили, [PERSON] за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Проте [PERSON] відповідних висновків для себе не зробив, продовжує вчиняти домашнє насильство. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини вчинення домашнього насильства, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved