Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 12.06.2003 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Станом на дату подання даного позову на розгляді в суді перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а саме: гараж № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі «Сателіт-Тернопіль» за адресою: вул. Довженка, 6а, м. Тернопіль; транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896; земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,060 га, яка знаходиться на території Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Також у сторін наявні заощадження готівкових грошових коштів у сумі 150000 грн та 4000 доларів США, з яких відповідач добровільно передав позивачеві кошти у сумі 50000 грн. За таких підстав позивач просить: 1) виділити у власність [PERSON] гараж № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі «Сателіт-Тернопіль» за адресою: вул. Довженка, 6а, м. Тернопіль, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки вказаного гаража у розмірі 222222 грн; 2) виділити у власність [PERSON] транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки вказаного транспортного засобу у розмірі 148800 грн; 3) виділити у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,060 га, яка знаходиться на території Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки вказаної земельної ділянки у розмірі 111092,50 грн; 4) визнати грошові кошти у сумі 150000 грн та 4000 доларів США спільним сумісним майном подружжя, виділити у власність [PERSON] 25000 грн та 2000 доларів США та стягнути з [PERSON] вказану суму коштів. 10.08.2022 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 18.08.2022 представник позивача усунула недоліки позовної заяви. 12.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.10.2022 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 28.09.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідач [PERSON] , від імені якого діє адвокат Войнарський А.Й., подав відзив, у якому відповідач позов не визнав та заперечував проти задоволення позову. Відзив мотивований тим, що зазначені у позовній заяві обставини не відповідають дійсним обставинам справи, за винятком автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896. Відповідач погоджується на компенсацію вартості 1/2 частки вказаного рухомого майна у розмірі 59350 грн, оскільки саме така сума відповідає дійсній вартості автомобіля. Відповідач заперечує щодо поділу гаража № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі «Сателіт-Тернопіль» за адресою: вул. Довженка, 6а, м. Тернопіль, оскільки такий гараж не є власністю відповідача, а лише був у його користуванні за усною згодою його сестри [PERSON] , яка збудувала такий гараж за власні кошти. Також відповідач не погоджується з вимогою щодо поділу земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,060 га, яка знаходиться на території Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району, оскільки така земельна ділянка була набута відповідачем у власність до укладення шлюбу між сторонами, а тому не може бути спільним майном подружжя. Так само до позовної заяви не долучені докази, які підтверджують те, що у відповідача наявні кошти у сумі 150000 грн та 4000 доларів США, а також те, що такі кошти можуть бути спільною сумісною власністю подружжя. 10.10.2022 підготовче засідання не відбувалось у зв`язку з оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги. Підготовче засідання призначене на 10.11.2022. 10.11.2022 підготовче засідання відкладено на 07.12.2022 у зв`язку з волевиявленням сторін укласти мирову угоду. 07.12.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні заяви про зміну предмета позову. Підготовче засідання відкладено на 14.12.2022 у зв`язку з викликом експерта. 14.12.2022 задоволено клопотання представника позивача про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи. На час проведення експертизи зупинено провадження у справі. 31.05.2023\~поновлено провадження\~у справі\~у зв`язку\~з надходженням\~висновку експерта\~за результатами\~судової транспортно-товарознавчої\~експертизи. Призначено підготовче засідання у справі на 23.06.2023. 23.06.2023 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.08.2023. 21.08.2023 відповідно до визначеного судом порядку з`ясування обставин справи та дослідження доказів у судовому засіданні оголошено перерву до 23.08.2023. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Островська О.Н. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Представник позивача адвокат Островська О.Н. зазначила, що під час спільного фактичного проживання, а також під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а саме: гараж, транспортний засіб, земельну ділянку та набули грошові кошти. Вказала, що відповідач набув право власності на земельну ділянку під час фактичного спільного проживання сторін. Рішення про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю станом на час придбання земельної ділянки відсутнє. Факт наявності у сторін грошових коштів можуть підтвердити свідки. Позивач [PERSON] під час допиту в якості свідка показала, що сторони фактично спільно проживали однією сім`єю з 2002 року. Однак офіційно шлюб зареєстрували лише 12.06.2003. Впродовж усього періоду спільного проживання сторони були працевлаштовані та отримували дохід. Так, земельна ділянка була придбана ними за спільні кошти під час їх спільного проживання, ще до моменту реєстрації шлюбу. Пайові внески за гараж сплачувались зі спільного бюджету сторін. Вказала, що спільно з відповідачем мали заощадження коштів, яке тримали у банці з-під кави у підвалі дачного будинку. Загальна сума заощаджень становила 150000 грн та 4000 доларів США. Однак з вказаної суми з дозволу відповідача позивач забрала 50000 грн на особисті потреби. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Войнарський А.Й. позов не визнали з підстав, викладених у відзиві, та просили відмовити у задоволенні позову. Разом з тим визнали позовні вимоги в частині грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу у розмірі, яка встановлена у висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи Представник відповідача адвокат Войнарський А.Й. зазначив, що земельна ділянка була придбана відповідачем за власні кошти до реєстрації шлюбу з позивачем. При цьому докази, які б підтверджували, що відповідач є власником гаражу, а також те, що сторони мали грошові заощадження у сумі 150000 грн та 4000 доларів США, у матеріалах справи відсутні. Відповідач [PERSON] зазначив, що не має у власності гаража, оскільки останній збудований на кошти його сестри, яка в усному порядку дозволила користуватись таким майном. Не заперечував, що сплачував пайові внески як член гаражного кооперативу, оскільки постійно користувався гаражем. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є невісткою позивача. Свідок показала, що земельна ділянка, гараж та транспортний засіб були придбані сторонами за спільні кошти. Вказала, що зі слів позивача обізнана про те, що у сторін були грошові заощадження, які вони зберігали у підвалі на дачі. При цьому частину цих коштів, а саме 50000 грн позивач витратила на особисті потреби з дозволу відповідача. Вказала, що сторони впродовж всього життя отримували доходи, оскільки були працевлаштовані та отримували пенсію. Також позивач займалась вирощуванням та продажем городини, з чого отримувала додатковий прибуток. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є онукою позивача. Свідок показала, що зі слів позивача обізнана про те, що сторони почали спільно проживати з 2002 року, а також про те, що за час спільного проживання вони придбали майно, зокрема, земельну ділянку, гараж та транспортний засіб. Також показала, що позивач їй особисто повідомляла про наявні грошові заощадження у сумі 150000 грн та 4000 доларів США. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є подругою позивача. Свідок показала, що впродовж всього періоду спільного проживання сторони працювали та отримували дохід. Позивач займалася городиною та здійснювала її реалізацію на ринку. Вказала, що зі слів позивача обізнана про те, що сторони мали спільні заощадження, а також про те, що позивач забрала зі спільного бюджету 50000 грн. Свідку відомо, що сторони розпочали спільно проживати у 2002 році. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою відповідача. Свідок показала, що у 2006 році спільно зі своїм чоловіком придбали спірний гараж, однак не здійснювали оформлення будь-яких документів, а лише віддали кошти, за що отримали ключі від гаражу. Після смерті чоловіка у 2020 році у зв`язку з відсутністю необхідності такий гараж за усною домовленістю був наданий відповідачу у користування. Заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними зі здійсненням права спільної сумісної власності подружжя, та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд установив, що 12.06.2003 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Указане підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий на ім`я [PERSON] (а.с. 6-7). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.09.2022 у справі № 607/8851/22 шлюб між сторонами розірваний. Указані обставини підтверджуються наявною у відкритому доступі інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень. Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів, їх власників та належних користувачів з 05.11.2020 та станом на 28.07.2022 за [PERSON] , [INFO] , зареєстрований автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896. Вказані обставини підтверджується інформацією Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Тернопільській області № 31/19/1-0-18а.з. від 28.07.2022 (а.с. 9). Указане дає підстави дійти висновку, що спірне рухоме майно придбане та зареєстроване за [PERSON] під час перебування останнього у шлюбі з [PERSON] . Такі обставини визнавались та не заперечувались у судовому засіданні учасниками справи. Крім цього, згідно з інформацією Обслуговуючого кооперативу «Сателіт-Тернопіль» № 95 від 27.07.2022 (а.с. 8) відповідно до рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Сателіт-Тернопіль» [PERSON] є членом даного кооперативу з 29.12.2020 та за ним закріплений гараж № [NUMBER] . Заборгованість за пайовими внесками включно за 2022 рік відсутня. Так, Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 28.06.1991 № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльність гаражно-будівельних кооперативів» роз`яснив, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. Після повного внесення паю в період шлюбу наданий в користування гараж є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки гараж є неподільним майном, у разі спору між подружжям питання про залишення гаража одному з них і присудження грошової компенсації за частку в майні іншому розв`язується з урахуванням правил шлюбно-сімейного законодавства. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 640/11441/15. З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що [PERSON] став членом Обслуговуючого кооперативу «Сателіт-Тернопіль» та за ним закріплений гараж № [NUMBER] 29.12.2020, тобто під час перебування останнього у шлюбі з [PERSON] , а також те, що заборгованість зі сплати пайових внесків включно за 2022 рік відсутня, суд доходить висновку, що наданий в користування гараж № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі «Сателіт-Тернопіль», який знаходиться за адресою: вул. Довженка, 6а, м. Тернопіль, є спільною сумісною власністю сторін як подружжя. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що спірний гараж належить сестрі відповідача [PERSON] , який остання придбала за власні кошти та який станом на даний час перебуває у користуванні відповідача за усною домовленістю сторін. Такі доводи спростовуються змістом довідки Обслуговуючого кооперативу «Сателіт-Тернопіль» № 95 від 27.07.2022, у якій зазначено, що саме [PERSON] є членом гаражного кооперативу та за ним закріплений спірний гараж. Докази сплати [PERSON] коштів за придбання даного нерухомого майна, а також набуття останньою права власності на такий гараж суду не надані. Також відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 012451 (а.с. 11-12) [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.06.2002, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори Василишин С.Й. та зареєстрованого в реєстрі за № 4923, набув право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,060 га, яка знаходиться на території Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району. Такі обставини визнавались та не заперечувались у судовому засіданні учасниками справи. Разом з тим, як встановлено судом вище, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 12.06.2003 до 08.09.2022, що свідчить про те, що спірна земельна ділянка набута у власність відповідачем не у період перебування сторін у шлюбі. Відтак відсутні підстави вважати, що таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу у порядку поділу майна подружжя. При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що спірна земельна ділянка була придбана під час проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки відповідну вимогу про встановлення даного факту, яка була б прийнята судом до розгляду, позивач не заявляла. Так само суду не надані докази, які б підтверджували наявність судового рішення про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період придбання відповідачем спірної земельної ділянки. Також суд відхиляє доводи позивача про те, що у сторін були спільні заощадження у виді готівкових коштів у сумі 150000 грн та 4000 доларів США, які сторони зберігали у банці в підвалі дачного будинку, оскільки на підтвердження таких обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів. При цьому такі обставини не можуть бути підтверджені показаннями свідків, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, свідки про наявність готівкових коштів сторін дізнались лише зі слів позивача, однак ніколи не бачили такі кошти безпосередньо. Так само позивач не надала докази, які б підтверджували отримання сторонами значних доходів, наявність коштів на розрахункових рахунках в банківських установах, продаж цінного або нерухомого майна тощо, що б свідчило про те, що сторони могли мати заощадження у виді готівкових коштів у розмірі 150000 грн та 4000 доларів США. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~71\~СК України\~майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом\~України (ч. 4 ст. 71 СК України). З урахуванням викладених обставин суд вважає доведеним позивачем та неспростованим відповідачем той факт, що транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896, та гараж № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі «Сателіт-Тернопіль», який знаходиться за адресою: вул. Довженка, 6а, м. Тернопіль, набуті відповідачем під час перебування сторін у шлюбі, що свідчить про те, що таке майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу між ними у рівних частках. Разом з тим, враховуючи, що зазначене вище спірне майно, яке є спільною власністю сторін як подружжя, є неподільними речами, суд доходить висновку, що вимога [PERSON] про грошову компенсацію 1/2 частки вказаного транспортного засобу та гаража є обґрунтованою. При вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації суд приймає до уваги, що згідно з висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 27/23-22 від 26.05.2023 ринкова вартість транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896, на час розгляду справи становить 120824 грн (а.с. 112-125). При цьому у судовому засіданні даний висновок експерта учасниками справи визнавався та не оспорювався. Відтак розмір вартості 1/2 частки спірного рухомого майна становить 60412 грн. Також при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації вартості 1/2 частки гаража № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі «Сателіт-Тернопіль» за адресою: вул. Довженка, 6а, м. Тернопіль суд приймає до уваги те, що вартість вказаного нерухомого майна становить 111811,65 грн. Такі обставини підтверджуються довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-20220816-0004060520 від 16.08.2022 (а.с. 22-23). При цьому суд також приймає до уваги те, що заперечуючи щодо вартості спірного нерухомого майна, відповідач інших доказів на підтвердження ринкової вартості гаража суду не надав. Так само клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи відповідач не заявляв. Відтак розмір вартості 1/2 частки спірного нерухомого майна становить 55905,83 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою серії ТЕР № 037715 (а.с. 5). Так, виходячи з ціни позову, яка становить 580254,50 грн за розгляд даної справи необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5802,55 грн. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 116317,83 грн, що становить 20,05% від заявленої суми, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 20,05% судового збору у сумі 1161,67 грн, а 79,95% судового збору у сумі 4640,88 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник позивача адвокат Островська Н.О. та представник відповідача адвокат Войнарський А.Й. до закінчення судових дебатів вказали про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат, які сплатили сторони у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Outcome: partial