Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 25 листопада 2011 року уклала шлюб із відповідачем, під час якого у них народились спільні діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин внаслідок зловживання відповідачем спиртним та оскільки сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Тому позивачка була змушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Вважає, що за таких умов шлюб слід розірвати. Оскільки позивачка зараз мешкає разом із своїми дітьми, то відповідач зобов`язаний приймати участь в утриманні спільних дітей. На підставі переліченого просила суд розірвати шлюб, укладений між подружжям сторін 25 листопада 2011 року, а також просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від заробітку, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а також стягнувши з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 19 липня 2023 року при відкритті провадження у справі було визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачка не висловила заперечень проти проведення розгляду справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами Відповідач, будучи повідомленим про наявність у провадженні суду позову [PERSON] до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 листопада 2011 року Тернівським відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 449. Суд також встановив, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим Тернівським відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 245 від 10 квітня 2012 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . За свідоцтвом про народження, виданим Тернівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 466 від 8 липня 2014 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Також на підставі свідоцтва про народження, виданого Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 752 від 12 липня 2016 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Факт проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю, [PERSON] , в кв. [ADDRESS] підтверджується витягами з реєстру Криворізької територіальної громади від 19 липня 2023 року. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду із позовними вимогами про розірвання шлюбу, на задоволенні яких наполягає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. За таких встановлених обставин, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами є неможливий, тому він підлягає розірванню. Суд також зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За таких фактичних обставин, виходячи з наведених норм права, суд встановив, що на утриманні позивачки перебуває малолітні діти, яких відповідач відповідно зобов`язаний утримувати до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі . На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже,\~оскільки відповідач\~зобов`язаний\~сплачувати аліменти\~на утримання\~своїх малолітніх\~дітей,\~маючи працездатний\~вік,\~то з\~урахуванням конкретних\~обставин справи,\~враховуючи відсутність\~відзиву на\~позов,

Outcome: approved