Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. В позовній заяві прохала змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 грн. щомісяця на кожну дитину до їх повноліття, тобто до [INFO] та [INFO] , на стягнення аліментів у частці від заробітку платника аліментів, стягнувши з відповідача у частці від заробітку у розмірі 1/3 (однієї третьої) від заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а з [INFO] року на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) від заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів па дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . В позовній заяві позивачка зазначила, що рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2017 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15.09.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 50 грн. щомісяця на кожну дитину до їх повноліття, тобто до [INFO] та [INFO] , починаючи з 17.08.2016 року. На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дітей, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Діти навчаються в школі, потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідач є працездатним, вона на даний час не може повністю утримувати дітей, тому змушена звернутися до суду. Позивачка до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка відповідачу надсилалась рекомендованим листом з повідомленням за місцем його проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, але на адресу суду повернувся конверт без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». З наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію фізичних осіб у ДМС України в Кіровоградській області адресної довідки від 18.05.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , куди й було направлено повістку. Відтак, з урахуванням викладеного та вимог ст.131, ч.1 ст.223 ЦПК України, та практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 18.03.2021 року у справі №911/3142/19), де зазначається, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21.04.2023 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.6, 9). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 15-16). З свідоцтва про шлюб серії від 15.07.2022 року встановлено, що позивачка зареєструвала шлюб 15.07.2022 року і змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с. 8). Відповідно до виконавчого листа № 391/608/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 грн., щомісяця, з індексацією відповідно до закону, на кожну дитину до їх повноліття, тобто до [INFO] та 22.12.2033 року відповідно, починаючи стягнення з 17.08.2016 року. (а.с.14, 17). Постановою начальника Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Скоробрухом М.С. 21.11.2017 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 391/608/16-ц. (а.с. 19). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» № 2710-IX від 03.11.2022 року установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2023 році: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2023 року - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2833 гривень. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дітей, недостатності фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дітей. Суд погоджується з тим, що необхідно змінити розмір стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки визначений розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язку обох батьків її утримувати. Виконавчий лист по справі №391/608/16-ц - визнати таким, що втратив чинність з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру стягнення аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. В порядку ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню із [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі - 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved