Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою та просила встановити факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 1962 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] . Заявник зазначала, що її батькові [PERSON] , її дідові [PERSON] та бабі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 09 лютого 1994 року Кіровоградською міською радою народних депутатів за № 9330 належить квартира під [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті спільним проживанням зі спадкодавцем, спадщину прийняли спадкоємці першої черги за законом чоловік [PERSON] та її син, батько заявника [PERSON] , як то передбачено ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 21 вересня 2010 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Колос Н.В. був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 785, відповідно до якого [PERSON] усі свої права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те. що йому буде належати на день смерті і на що він згідно із законом матиме право, в тому числі і належну йому частку в квартирі під [ADDRESS] заповів заявнику. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті заявник прийняла спадщину як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, як то передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В липні 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Колос Н.В. з метою оформлення спадщини, однак після вивчення документів нотаріус за вих. № 107/01-16 видала письмове роз`яснення від 05 липня 2023 року щодо неможливості оформлення спадщини. В роз`ясненні нотаріус вказала, що після смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину її чоловік [PERSON] , оскільки був зареєстрований разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Родинні стосунки між спадкодавицею та її чоловіком досліджуються через свідоцтво про шлюб. Нотаріус вказала, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 13 січня 1962 року Ленінградським рай бюро ЗАГС м. Калінінграда шлюб уклали [PERSON] та [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть померла [PERSON] . Вказано, що саме через розбіжність в написанні імені баби [PERSON] - [PERSON] нотаріус і не може дослідити родинні стосунки між дідом та бабою, а це має значення яку частку квартири заявник має успадкувати після [PERSON] і тому нотаріус порадила встановити юридичний факт перебування діда та баби в зареєстрованому шлюбі в судовому порядку. Така помилка в написанні імені баби могла виникнути при перекладі та при видачі їй паспорта. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 січня 1962 року підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження сина, свідоцтвом про право власності на житло відповідно до якого вони втрьох отримали у власність квартиру в порядку приватизації, а також довідкою з місця проживання, в якій вони зазначені як чоловік та дружина. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження в судовому засіданні. Представник заявника, адвокат Звіздун А.М. надав до суду заяву, згідно якої підтримав подану заяву про встановлення факту в повному обсязі, просив суд її задовольнити та провести розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 09 лютого 1994 року Кіровоградською міською радою народних депутатів за № 9330, належить квартира під [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 липня 2016 року Кіровоградським міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1856. Після її смерті спадщину прийняли спадкоємці першої черги за законом, її чоловік [PERSON] та її син, батько заявника [PERSON] . 21 вересня 2010 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Колос Н.В., був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 785, відповідно до якого [PERSON] усі свої права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він згідно із законом матиме право, в тому числі і належну йому частку в квартирі під [ADDRESS] заповів [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 лютого 2022 року відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 606. Після його смерті, [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В липні 2023 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Колос Н.В. з метою оформлення спадщини, однак після вивчення документів нотаріус надала письмове роз`яснення від 05 липня 2023 року щодо неможливості оформлення спадщини. В роз`ясненні нотаріус вказала, що після смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину її чоловік [PERSON] , оскільки був зареєстрований разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Родинні стосунки між спадкодавицею та її чоловіком досліджуються через свідоцтво про шлюб. Вказала, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 січня 1962 року Ленінградським рай бюро ЗАГС м. Калінінграда, шлюб уклали [PERSON] та [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть померла « [PERSON] ». Через розбіжність в написанні імені [PERSON] - [PERSON] нотаріус не може дослідити родинні стосунки між дідом та бабою заявника. Помилка в написанні імені виникла при перекладі та при видачі паспорта. Таким чином, вищенаведені письмові докази достовірно підтверджують той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 1962 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] . Суд вважає, що обставини викладені у заяві, відповідають і не суперечать зібраним у справі доказам. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованої особи, суд вважає, що заявник позбавлений можливості довести певний юридичний факт у досудовому порядку. За правилом п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З огляду на це, заявник є вільним у виборі способу та порядку захисту свого порушеного права та законного інтересу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відсутність документального підтвердження факту перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] з 13 січня 1962 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] фактично позбавляє заявника можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Вирішити це питання в іншому, окрім судовому порядку, неможливо. За таких обставин, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved