Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади м. Ходорів в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , котрий помер [INFO] право власності на житловий будинок загальною площею-141,2 кв.м., житловою площею -107,8 кв.м., господарські будівлі і споруди, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтування позовних вимог В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] у м. Ходорів Жидачівського району Львівської області померла її мати [PERSON] . На випадок своєї смерті остання заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, серед іншого майна, увійшов належний їй житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок спадкодавець побудувала на земельній ділянці виділеній їй для будівництва житлового будинку на підставі рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради депутатів трудящих від 06.05.1966 №56, однак у встановленому на той час законодавством порядку не оформила права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, хоч фактично стала його власником. На підтвердження тієї обставини, що мати позивачки [PERSON] була власником житлового будинку, господарських будівель і споруди, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] зазначає, що саме на ім`я [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №1481, зазначено, що їй передано у власність земельну ділянку площею 0,0794 га в межах згідно із планом обслуговування житловим будинком. Позивачка, як дочка спадкодавці, а також її батько та чоловік спадкодавиці [PERSON] , як спадкоємці першої черги, вважає, що відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК прийняли спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавицею на час її смерті. У той же час вони із батьком хоч і стали кожен власником 1/2 частки спадкового майна (житлового будинку, господарських будівель і споруди, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ), однак своїх спадкових прав на свої частки у встановленому законом порядку не оформили та не отримали свідоцтв про право на спадщину за законом, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. [INFO] у м. Ходорів Жидачівського району Львівської області помер батько позивачки [PERSON] . На випадок своєї смерті останній заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла належна йому на праві власності 1/2 частка у житловому будинку, господарських будівлях і спорудах, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті своєї дружини - [PERSON] , однак не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав на вказану частку. Позивачка, як дочка спадкодавця та єдиний спадкоємець першої черги за законом, оскільки інші спадкоємці першої черги відсутні (ст.ст. 1221,1223,1258,1262 ЦК України), вважає, що відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті. У той же час, після вивчення поданих після подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. своєю постановою №1 від 22.03.2023 відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, господарські будівлі і споруди на його ім`я, як спадкодавця. Вважаючи, що її спадкові права порушено звернулась до суду із даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 07.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 29.06.2023 /а.с.33-34/; Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.06.2023 підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.08.2023 /а.с.41-42/. Розгляд справи відбувся 11.08.2023 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. Подала заяву в якій розгляд просить проводити за її відсутності, первісні позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади міста Ходорів в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надіслав відзив в якому розгляд справи просить проводити без його участі. Повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення позовних вимог та просить справу розглядати за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.08.2023, є дата складення повного тексту судового рішення - 17.08.2023. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31.12.1966 [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний запис №152, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а. с.7/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00038468435 від 11.02.2023 внесено реєстраційний запис за № 00049746477 від 10.09.2011 згідно якого 17.06.1964 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 40 /а.с.8/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11.02.2023 Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04.08.2005 у віці 65 років померла [PERSON] /а.с.9/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори ) № 71602518 від 24.02.2023 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня /а.с.10/. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71602537 від 24.02.2023 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня /а.с.11/. Відповідно до довідки від 01.02.2023 №14 виданої виконкомом Ходорівської міської ради, [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були зареєстровані на день смерті: [PERSON] - чоловік, 1940 року народження; [PERSON] - донька, 1966 року народження; [PERSON] - внучка, 1989 року народження /а.с.12/; Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19.01.2017 виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області [INFO] у віці 76 років помер [PERSON] /а.с.13/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71602548 від 24.02.2023 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня /а.с.14/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71602560 від 24.02.2023 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня /а.с.15/. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71603615 від 24.02.2023 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис № 70315333, дата посвідчення [INFO] , спадкодавець: [PERSON] . Реєстрація спадкової справи /а.с.16/. Відповідно до довідки від 05.12.2022 №333 виданої комунальним підприємством «Ходорівське управління комунального господарства», [PERSON] , який помер [INFO] згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 19.01.2017 і до дня смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним по вище вказаній адресі на момент смерті були зареєстровані: [PERSON] - 1966 року народження - дочка; [PERSON] - 1989 року народження - онучка; [PERSON] - 2015 року народження - правнучка /а.с.17/. Відповідно до плану земельної ділянки та проекту на будівництво житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради депутатів трудящих від 06.05.1966 №56 було виділено земельну ділянку для будівництва спірного житлового будинку /а.с.18-22/. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1481 від 09.02.1998, [PERSON] є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку на території м. Ходорова, Ходорівська міська Рада, загальною площею 0,0794 га /а. с.23/. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу від 20.04.2023 по [ADDRESS] , загальна площа вказаного будинку становить 141,2 кв.м. Рік спорудження 1970 /а.с.26-28/. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. № 1 від 22.03.2023, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] /а. с.29/. Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивачка має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок в за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивачки. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки житловий будинок [ADDRESS] побудований до 05 серпня 1992 року, що підтверджується технічним паспорту на будинок садибного типу від 20.04.2023 по [ADDRESS] , згідно якого рік спорудження 1970, а також державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ №1481 від 09.02.1998, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку на території м. Ходорова, Ходорівська міська Рада, загальною площею 0,0794 га, а відтак такий входить до складу спадщини після її смерті. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку на підставі ст. 1268 ЦК України успадкували в рівних долях по частки чоловік та донька спадкодавиці, [PERSON] та [PERSON] . Позивачка [PERSON] в свою чергу після смерті батька [PERSON] успадкувала його частку у спірному будинковолодінні (1/2) та відповідно стала власницею цілого спірного будинковолодіння. З врахуванням вище наведеного, а також беручи до уваги позицію відповідача, який повідомив про відсутність на час розгляду справи інформації, яка б була підставою щодо заперечення позовних вимог та просить винести рішення за наявними в ній матеріалами, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на спірний житловий будинок [ADDRESS] . Відтак, враховуючи, що позивачка оформити право власності на спірний житловий будинок в нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved