Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що 27 вересня 2014 року виконавчим комітетом Кисорицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 7. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Останнім часом з відповідачем виникли непорозуміння, постійні сварки, неповага з її сторони, різні погляди на виховання дітей та подальше сімейне життя, тому шлюбні відносини стали неможливі. Примирення з відповідачем неможливе. Просить розірвати шлюб між сторонами та визначити місце проживання дітей за його місцем проживання. 26.10.2022 ухвалою суду відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 16.01.2023 ухвалою суду зобов`язано службу у справах дітей Рокитнівської селищної ради надати висновок про доцільність проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] , з позивачем - [PERSON] . У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач та його представник у судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити. Позивач пояснив у судовому засіданні, що його дружина після ковіду погано себе почуває та перебуває у хронічній депресії, постійно страждає головними болями, а тому не може займатися вихованням дітей, а тому він виховує дітей із її залученням до виховання. Діти проживають з ним у с. Кисоричі, жінка - у [ADDRESS] . Живе разом з матір`ю. З`являється до нього та дітей, спілкується з ними, не відмовляється. Відносини між нею та дітьми добрі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 27.09.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7. (а.с.6) Під час шлюбу у них народилися: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.7-8). Згідно довідки Рокитнівської селищної ради від 29.09.2022 слідує, що позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] ; до складу його сім`ї входять дружина та неповнолітні діти. (а.с.10) Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відтак, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім вище вказаної вимоги позивачем заявлено вимогу про визначення місця проживання дітей з ним. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1ст.161 СК України). Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Отже, місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Аналіз положень чинного сімейного законодавства не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір`ю. Однак, з інформації ССД Рокитнівської селищної ради вбачається, що нею не може бути надано висновок про доцільність проживання дітей разом з батьком, оскільки батьки на співпрацю з працівниками Служби не пішли, пояснень та необхідних документів не надали. Для проведення обстеження умов проживання сім`ї з дітьми, [PERSON] , який є позивачем, вказав адресу: [ADDRESS] . Разом з тим, працівникам служби у справах дітей двері не відчинили. Службою в справах дітей встановлено, що батьки та діти фактично проживають разом у спільному будинку за вказаною адресою, зокрема в [ADDRESS] (а.с. 54). На підтвердження вказаної обставини ССД надано довідку про склад сім`ї № 537 від 22.03.2023, згідно з якою вбачається, що по [ADDRESS] зареєстрована відповідач - [PERSON] , яка фактично проживає по [ADDRESS] . До складу сім`ї останньої входять чоловік [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 56). В акті обстеження умов проживання від 21 лютого 2023 року зазначено, що сім`я проживає разом (а.с. 56 зворотній бік, 57), що не суперечить довідці від 22.03.2023 (а.с. 537). Батьки на співпрацю з ССД не йдуть, необхідні документи для вирішення питання не надали, з`ясувати з ким бажають проживати діти - не вдалося. З наданих характеристик на дітей суд встановив, що вихованням дітей займаються саме батьки, приділяють належну увагу їх вихованню, цікавляться навчанням, досягненням та поведінкою (а.с. 55 та зворотній бік). З огляду на досліджені докази, суд вважає спростованими твердження позивача про те, що мати дітей не займається їх вихованням, а стан її здоров`я стає на заваді розвитку та вихованню дітей. Крім того, з наданих позивачем довідок № 3063 від 03.10.2022 та № 3054 від 29.09.2022 вбачається, що позивач зареєстрований та постійно проживає по [ADDRESS] , а склад його сім`ї - дружина та двоє дітей (а.с.9,10). Разом з цим, довідка № 3054 від 29.09.2022 суперечить довідці про склад сім`ї та проживання № 537 від 22.03.2023, виданій сільським старостою [PERSON] службі у справах дітей Рокитнівської селищної ради та в якій вказано, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , а фактично проживає в [ADDRESS] . До складу сім`ї, які проживають за даною адресою входять чоловік - [PERSON] , діти - [PERSON] та [PERSON] . З огляду на те, що вказана довідка датована 2023 роком, містить чітку та розширену інформацію саме не тільки про місце реєстрації всіх членів сім`ї, але й про фактичне місце проживання відповідача та членів сім`ї, про що зазначено й у акті обстеження умов проживання, а тому суд бере до уваги вказану довідку. А відтак, судом встановлено, що фактично діти проживають разом із двома батьками і стороною позивача не було спростовано вказану обставину. Отже, позивачем не було доведено про наявність спору з приводу визначення місця проживання дітей саме з ним. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 161 СК України, органи опіки та піклування або суд вирішують спір між батьками, які не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, якщо батьки проживають окремо. Тому, у зв`язку з встановленими судом обставинами, суд вважає вимогу про визначення місця проживання дітей з батьком необґрунтованою та безпідставною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, внаслідок чого остання не підлягає до задоволення. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати підлягають розподілу згідно положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial