Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 06.07.2015 справ №624/409/15-ц на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частку від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 02.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, на 1/6 частку від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обгрунтована тим, що з часу постановлення рішення про стягнення з позивача аліментів, змінилися обставини, таким чином що позивач не в змозі сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. Стан здоров`я позивача суттєво погіршився, потребує постійного лікування, матеріальне становище ускладнилося. Провадження в справі ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 04 травня 2023 року було відкрито, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в судовому засіданні, з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 03 серпня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач подала до суду відзив, згідно з яким у задоволенні позовних вимог просить відмовити, обґрунтовуючи це тим, що позивач має великі борги по аліментам, з 01.04.2022 по 01.04.2023 позивачем не було здійснено жодної сплати аліментів. Позивач, у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимогу. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Просила при вирішенні справи врахувати відзив та надану довідку про заборгованість по аліментам. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. У судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01 листопада 2013 року Виконавчим комітетом Медведівської сільської ради Кегичівського району Харківської області. З позивача згідно рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 06 липня 2015 року стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від усіх видів доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] , відповідно до копії довідки №47 від 25.04.2023 виданої сімейним лікарем фізичною особою-підприємцем [PERSON] , знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: Хр. Гастрит, загострення ГЕРХ, хр. пієлонефрит, загострення. Довідка видана про стан здоров`я за місцем запиту. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Красноградським районним відділом державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, від 12.06.2023 №32360, [PERSON] станом на 31.05.2023 має заборгованість по аліментам в сумі 83576,98 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». Зазначене відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Аналогічні обставини викладені в п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Таким чином при вирішенні питань щодо стягнення аліментів враховуються інтереси всіх дітей. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом під час розгляду справи встановлено, що рішенням суду з позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги як на підставу зменшення розміру присуджених з нього аліментів посилався на погіршення стану здоров`я, потреби постійного лікування, ускладнення матеріального становища. Проте суд вважає, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів необхідних для визначення його реального матеріального стану на день вирішення спору, та для висновку про його зміну в сторону погіршення. Позивачем не надано будь-яких доказів щодо його матеріального становища, довідки про доходи, про наявність чи відсутність нерухомого майна, вартість, часу його придбання, банківських вкладів, тощо. Також позивачем не надано достатньо доказів щодо суттєвого погіршення стану його здоров`я, яке впливає на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судом розмірі. Надана позивачем довідка не містить дати з якого він поставлений на облік лікаря. Відсутня інформації та відповідні докази щодо необхідного лікування та його вартості. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в заявленому позивачем обсязі щодо зменшення розміру аліментів до 1/6 його доходу, оскільки позивачем не доведено таке погіршення його стану здоров`я та матеріального становища, що зумовлювало обґрунтованість такого розміру аліментів, а вважає за обґрунтоване зменшити їх до 1/4 від доходу позивача. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial