Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розподіл майна подружжя та прохає поділити майно, що було придбане у шлюбі між нею та [PERSON] . Виділити [PERSON] шафу-купе бежевого кольору на двоє дверцят за ціною 7500 грн.; шафу-купе кольору «венга» на двоє дверцят за ціною 4500 грн.; двоспальне ліжко з ортопедичним матрацом за ціною 12000 грн.; кухонні меблі бежевого та жовтого кольору (кухонний гарнітур) за ціною 15000 грн.; дзеркало для ванної кімнати за ціною 1250 грн.; тумбу під рукомийник у ванну кімнату за ціною 1400 грн.; гриль електричний для кухні за ціною 2000 грн.; електричне барбекю для кухні у кількості 2 шт. на загальну суму 1000 грн.; скороварку для кухні за ціною 1000 грн.; мультиварку для кухні за ціною 1000 грн.; бойлер для ванної кімнати об`ємом 80 л. за ціною 3000 грн.; маршрутизатор «Міkrocik» за ціною 4000 грн.; стільці у кількості 4 шт. на загальну суму 1000 грн.; камеру для відеоспостереження для сходової клітки за ціною 300 грн.; сигналізацію за ціною 1500 грн.; праску за ціною 500 грн.; пилосос за ціною 1500 грн.; газовий лічильник за ціною 7000 грн.; тюль для вікон у кількості 4 шт. на загальну суму 5000 грн.; штори для вікон у кількості 6 шт. на загальну суму 7000 грн.; люстри для квартири у кількості 4 шт. на загальну суму 6000 грн.; люстру для барної стійки у кількості 2 шт. на загальну суму 1200 грн.; полицю для взуття за ціною 500 грн.; карнизи для вікон в кількості 4 шт. на загальну суму 5000 грн. Всього рухомого майна на загальну суму 90 150 грн. Їй залишити комод коричневого кольору за ціною 4000 грн.; посудомийну машину за ціною 10000 грн.; машину для приготування кави за ціною 9000 грн.; диван зеленого кольору за ціною 13000 грн.; телевізор «SAMSUNG» з діагоналлю 52 дюйми за ціною 14000 грн.; холодильник за ціною 17000 грн.; мікрохвильову піч за ціною 3000 грн.; пральну машина за ціною 5000 грн.; скляний стіл за ціною 5500 грн.; покриття для підлоги (килим для житлової кімнати) за ціною 4500 грн.; барні стільці в кількості 4 шт. на загальну суму 4000 грн. Вартість рухомого майна на загальну суму 89000 грн. Розділити трикімнатну квартиру загальною площею 63,7 кв. м., визнавши за нею право власності на 2/3 частини вказаної квартири. Розділити земельну ділянку, кадастровий номер 5922085000:03:040:0019, площею 0,18 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] \~ визнавши за нею право власності на 1/2 частини вказаної земельної ділянки. Також прохає стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 21 листопада 2014 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2020 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] залишилася проживати з нею. Вони з дитиною вимушені були зібрати свої особисті речі на переїхати жити в іншу квартиру, яку вона винаймає, так як відповідач почав грубо до неї відноситися та всіляко ображати. Життя в одній квартирі з відповідачем стало нестерпним. В квітні 2021 року відповідач наніс їй тілесні ушкодження в присутності малолітньої доньки. Наразі відкрито кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12021205450000190 від 05.04.2021 року за ознаками вчинення [PERSON] кримінального правопорушення (кримінального проступку) передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Після цього інциденту, відповідач змінив замки у вхідних дверях до квартири, її до квартири він не допускає. Їй не вдалося в добровільному порядку домовитися з відповідачем про те, щоб поділити спільне майно. В період шлюбу із відповідачем ними, як подружжям, було придбано нерухомість, а саме: 02 липня 2018 року трикімнатну квартиру загальною площею 63,7 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , 22 лютого 2018 року земельну ділянку площею 0,18 га, кадастровий номер 5922085000:03:040:0019 яка розташована за адресою [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру та земельну ділянку зареєстроване за її колишнім чоловіком [PERSON] . Окрім того, за період спільного проживання з відповідачем у шлюбі,\~ було придбано вищезазначене рухоме майно, про поділ якого їй з відповідачем добровільно домовитися також не вдалося. На даний час зберегти всі чеки та квитанції\~ на придбання спірного майна їй не вдалося, більшість з них знаходиться у відповідача в спірній квартирі. Однак\~ вона пам`ятає\~ ціни за якими це майно було придбано. Вважає, що спільне майно, придбане під час шлюбу з відповідачем, необхідно розділити між ними з урахуванням того, що після розірвання шлюбу з нею залишається\~ проживати неповнолітня дочка, враховуючи її інтереси та інтереси дитини, несплату відповідачем аліментів на утримання дитини, його аморальну поведінку щодо неї. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві. Відповідач: [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден з розділом вищезазначеного рухомого майна, який запропонований позивачкою, згоден поділити квартиру та земельну ділянку по ? частині кожному. Щодо судових витрат заперечував. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені докази дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи із такого. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.11.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11). Після розірвання шлюбу донька [PERSON] та [PERSON] , [INFO] залишилася проживати з матір`ю [PERSON] (а.с. 12, 13). Сторонами в період шлюбу, як подружжям, було придбано вищезазначене рухоме майно, трикімнатну квартиру загальною площею 63,7 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,18 га, кадастровий номер 5922085000:03:040:0019, яка розташована за адресою [ADDRESS] , право власності на вказану нерухомість зареєстроване за [PERSON] (а.с. 14, 15). Сторонами визнано, що спірне майно було придбане у період шлюбу, а тому ця обставина не підлягає доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК ). У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК). Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Позивач пропонуючи відступити від рівності часток у спірній квартирі, яка була придбана під час шлюбу за спільні кошти, а тому є спільним майном подружжя, вказує на те, що з нею залишилася проживати неповнолітня дитина, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини та відповідач аморально себе веде по відношенню до неї. Проте, погодитися з такими доводами не можна з огляду на таке. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18. Судом встановлено, що спірна квартира придбана сторонами за час шлюбу та проживання однією сім`єю, подружжя мало спільний бюджет на час придбання спірного майна, а тому таке майно є спільним. При цьому посилання позивача на те, що відповідач не сплачує аліменти та аморально відноситься до неї\~ не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому не заслуговує на увагу. Отже, враховуючи, що придбані сторонами в період шлюбу квартира, земельна ділянка та вищезазначені рухомі речі, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не представлено, суд дійшов переконання про їх поділ виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, тобто по 1/2 частині кожному. Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 14945 грн.

Outcome: partial