Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

В квітні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] , який є відповідачем по справі. За життя, 27.11.2019 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла на користь позивача. Заповіт посвідчено за місцем її проживання секретарем виконавчого комітету Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] , як посадовою особою органу місцевого самоврядування в межах повноважень наданих Законом України «Про місцеве самоврядування». З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позивач та відповідач звернулися до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельського Ю. П. з відповідними заявами про прийняття спадщини. Проте нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав недотримання вимог законодавства щодо посвідчення заповіту. Так нотаріус зазначив, що згідно відповіді Архівного відділу Шепетівської РДА, відомості про призначення відповідальної особи на вчинення нотаріальних дій Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області за 1993 - 2019 роки відсутні, а тому вищевказаний заповіт є нікчемним. Проте [PERSON] , посилаючись на те, що волевиявлення [PERSON] було добровільним, спадкове розпорядження належним чином зафіксовано у вигляді заповіту,який посвідчений уповноваженою особою, просить визнати дійсним заповіт [PERSON] від 27.11.2019 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Таратасюк Н. К. Ухвалою судді від 25 травня 2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Під час підготовчого провадження 08.06.2023 року представник відповідача адвокат Карун В. П. подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому проти задоволення позову заперечив з посиланням на те, що заповіт, який позивач просить визнати дійсним в даній справі посвідчений секретарем Сахновецької сільської ради, яка не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій та території сільської ради, а відтак такий заповіт є нікчемним в силу закону та його визнання дійсним не допускається, що також узгоджується з роз`ясненнями, які містяться в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ у справах про визнання правочинів недійсними». Ухвалою суду від 04 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовільнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, допитавши свідка, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 24.11.2021 року, [PERSON] померла [INFO] в с. Сахнівці Шепетівського району Хмельницької області. За життя, 27.11.2019 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Таратасюк Н. К., зареєстровано в реєстрі за № 19, за яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося б, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом вона матиме право, [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 27.11.2019 року. У інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №67600445 від 03.12.2021 року зазначено, що заповіт [PERSON] , посвідчений 27.11.2019 року та зареєстрований в реєстрі за №19, є чинним. З довідок, виданих Сахновецькою сільською радою Хмельницької області №934 від 06.12.2021 року та № 462 від 10.11.2022 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею в господарстві був зареєстрований чоловік [PERSON] . Також зазначено, що в даному господарстві утримувалось 2 корови, 15 курок. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельського Ю. П. № 401/01-16 від 26.06.2023 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67600638 від 03.12.2021 року встановлено, що у вказаного нотаріуса після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу № 265/2021. В справі знаходяться заяви [PERSON] від 03.12.2021 року та [PERSON] від 07.12.2021 року про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Вказані факти також підтверджуються наявними в справі копіями матеріалів спадкової справи № 265/2021. Повідомленням приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельського Ю. П. № 181/01-16 від 21.03.2023 року, приватним нотаріусом було прийнято рішення про зупинення вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва на спадщину [PERSON] на вказану у заповіті земельну ділянку, так як заповіт складений на його ім`я [PERSON] є нікчемним, тобто з порушенням норм щодо його посвідчення. У зв`язку із зазначеним, [PERSON] рекомендовано звернутись до суду з метою визнання нікчемного заповіту дійсним. Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. У силу ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України слідує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ч. 3 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. У силу п.п. 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних). Вимоги до форми та порядку посвідчення заповіту визначені главою 85 книги шостої ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин). Пунктом 1.2 розділу 1 «Загальні положення» Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 (яка була чинною на час посвідчення заповіту), визначено, що нотаріальні дій вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Як передбачено ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Виконавчим органом сільської ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень (ч. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Частиною шостою статті 59 цього Закону встановлено, що виконавчий комітет сільської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Як вбачається із повідомлень архівного відділу №2 Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області №06-14/43/2023 від 18.01.2023 року та №06-14/274/2023 від 06.06.2023 року, в протоколах сесій, в протоколах засідання виконавчого комітету та в розпорядженнях сільського голови Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області відсутні відомості про призначення відповідальної особи на вчинення нотаріальних дій на території сільської ради за 1993 - 1999, 2001 - 2019 роки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , підтвердила, що працювала секретарем Сахновецької сільської ради з 2015 року по 19.11.2020 року, та в даний період завіряла численну кількість заповітів, зокрема, і оспорюваний заповіт [PERSON] від 27.11.2019 року. Разом з тим вказала, що рішення про уповноваження її на засвідчення заповітів не було, а вона діяла в межах Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Отже, вищезазначене підтверджує лише те, що [PERSON] на час посвідчення заповіту від 27.11.2019 року була членом виконавчого комітету Сахновецької сільської ради, займала посаду секретаря, вчиняла нотаріальні дії, однак у неї відсутні будь-які дані про покладення на неї рішенням Сахновецької сільської ради відповідних обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій у вказаний період. Відповідно до висновку, викладеному в Постанові ВП ВС від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17, - у частині першій статті 1257 ЦК України встановлено правило про нікчемність заповіту, складеного з порушенням вимог ЦК України щодо особи заповідача, а також заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, при цьому, враховуючи, що за розташуванням вказана стаття є останньою у главі 85 ЦК України про спадкування за заповітом, за правилами розміщення правових норм стаття 1257 встановлює правові наслідки саме тих вимог, які викладені до форми та посвідчення заповіту у главі 85 ЦК України. Виходячи з наведеного недотримання будь-яких інших вимог не може мати наслідком недійсність заповіту на підставі частини першої статті 1257 ЦК України. Тобто контекстуальний аналіз частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, її статтях 1247-1249, 1253. Відповідно до змісту п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв`язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення, оскільки норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним. Таким чином, у даній справі встановлено, що відповідне рішення органу місцевого самоврядування про покладення обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій на посадову особу виконавчого комітету Сахновецької сільської ради відсутнє, а заповіт від 27.11.2019 року посвідчено секретарем Сахновецької сільської ради Таратасюк Н. К., яка не була уповноважена вчиняти нотаріальні дії відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» та ст. 1251 ЦК України. З огляду на наведене, складений спадкодавцем [PERSON] на користь позивача [PERSON] заповіт від 27.11.2019 року є нікчемним правочином. Ураховуючи, що при посвідченні оспорюваного заповіту не було дотримано процедури, регламентованої ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed