Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Представник позивача [PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який 30.09.2019 року розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/4381/19. У шлюбі в них народилось двоє дітей. З вересня 2018 року позивач та відповідач припинили сумісне проживання, діти проживають разом із матір`ю. Відповідач будь-якої участі у житті дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає, має заборгованість по аліментам в сумі 134100 грн., з моменту припинення шлюбних відносин дітьми не цікавиться та не відвідує їх. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 16.06.2023 року відкрито провадження у справі у загальному порядку, підготовче засідання у справі призначено на 11.07.2023 року. Ухвалою від 11.07.2023 року підготовчий розгляд справи відкладено на 09.08.2023 року, зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району надати суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх доньки і сина. Ухвалою суду від 09.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 09.08.2023 року. По справі оголошено перерву, продовження судового розгляду призначене на 15.08.2023 року. Позивач, її представник та третя особа у вказане судове засідання не з`явились, подали до суду відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань з цього приводу суду не надав. Частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. У період з 30.12.2011 року по 30.09.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/4381/19 (а.с.10,11-12) . Під час спільного проживання в них народилось двоє дітей, донька - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 12.04.2012 року та серії [NUMBER] від 20.05.2014 року (а.с.8,9). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ленінським районним судом м. Запоріжжя 30.09.2019 року у справі №334/4381/19 ухвалене рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей, на підставі якого виданий виконавчий лист про стягнення аліментів. Відповідний виконавчий лист, пред`явлений до примусового виконання до Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя. Згідно із довідкою № 2/60492145 від 07.03.2023 року, наданою начальником відділу виконавчої служби, позивач аліментів від відповідача не отримувала. Згідно із розрахунком заборгованості, станом на 01.03.2023 року наявна заборгованість у сумі 134 100 грн. (а.с.13,14). Відповідно до довідки № 01-20/80 від 07.03.2023 року, виданої адміністрацією Запорізької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №100, батько розвитком і навчанням дітей не цікавиться, школу не відвідував (а.с.15). Вищевказані обставини у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Згідно наданого Районною адміністрацією ЗМР по Дніпровському району висновку № 17.01/01-27/584 від 03.08.2023р., орган опіки і піклування дійшов висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1991 року народження відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Вимогами ч. 1 ст. 164 СК України унормовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п. 16 постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідач не підтримує зв`язок з позивачем та дітьми, не піклується про них, їх життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, засобами зв`язку не зв`язується, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні не звертався. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved