Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі за текстом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі виконавчого напису № 103582 від 07.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. відкрито виконавче провадження № 66843809 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 500297875 в сумі 46071,35 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис є таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак не підлягає виконанню. Так, кредитний договір № 500297875 від 15.08.2012 укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, а відтак приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення виконавчого напису. Так само позивач не отримувала від приватного нотаріуса відомостей про намір вчинити виконавчий напис, а також не була повідомлена про наявність договору про відступлення прав вимоги за вказаним вище кредитним договором. Крім цього, позивач зазначила, що відповідно до п. 2 кредитного договору № 500297875 від 15.08.2017 датою остаточного повернення кредиту, яка також є датою припинення нарахування відсотків, є 16.08.2017. Разом з тим зі змісту виконавчого напису вбачається, що нарахування відсотків за користування позикою відбулося за період з 25.05.2021 до 03.06.2021, тобто після спливу строку, визначеного у кредитному договорі. За таких підстав позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 103582 від 07.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості у сумі 46071,35 грн. 21.06.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 10.08.2023, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 10.08.2023 позивач [PERSON] та її представник адвокат Вальчук М.М. не з`явилися. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за її та позивача відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 10.08.2023 представник відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позову. У судове засідання 10.08.2023 треті особи приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явилися. Правом подання пояснень третьої особи не скористалися. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від третіх осіб до суду не надходило. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 15.08.2012 між ПАТ Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 500297875 (а.с. 12-13). У подальшому АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу відступило право вимоги як кредитора за цим кредитним договором ТОВ «Дата Майнінг Груп». Останнє, у свою чергу, відступило ці права згідно з договором факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке у подальшому такі права відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відповідно до договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020, яке, у свою чергу, відступило ці права згідно з договором факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 ТОВ «Фінпром маркет», яке у подальшому такі права відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відповідно до договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021. Указане вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 103582 (а.с. 14). Також вказаним виконавчим написом нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 25.05.2021 до 03.06.2021 у сумі 46071,35 грн, яка складається з: 13948,94 грн заборгованості за тілом кредиту; 18872,41 грн заборгованості за відсотками та комісією; 13200 грн заборгованості за штрафними санкціями; 50 грн плати за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.В. від 15.09.2021 для примусового виконання виконавчого напису № 103582 від 07.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66843809 (а.с. 10). Відтак суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з вчиненням та виконанням виконавчого напису нотаріуса та регулюються Законом України «Про нотаріат» та іншими нормативно-правовими актами в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а саме станом на 07.06.2021. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом встановлений Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі за текстом Порядок), який затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно\~з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі за текстом - Перелік документів), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, можливе лише за нотаріально посвідченими договорами. При цьому для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, в якій також зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відтак суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у приватного нотаріуса не було правових підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки кредитний договір № 500297875 від 15.08.2012 укладений у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Так само позивач не отримувала від приватного нотаріуса відомостей про намір вчинити виконавчий напис. Крім цього, позивач зазначила, що відповідно до п. 2 кредитного договору № 500297875 від 15.08.2012 датою остаточного повернення кредиту, яка одночасно є датою припинення нарахування відсотків, є 16.08.2017. Разом з тим зі змісту виконавчого напису вбачається, що нарахування відсотків за користування позикою відбулося за період з 25.05.2021 до 03.06.2021, тобто після спливу строку, визначеного у кредитному договорі. Перевіривши доводи позивача у повному обсязі, суд дійшов таких висновків. Так, позивач посилається на те, що кредитний договір № 500297875 від 15.08.2012, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , нотаріально не посвідчувався. Відтак відповідач на виконання п. 1 Переліку документів не міг надати нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. Такі обставини підтверджуються копією кредитного договору № 500297875 від 15.08.2012 (а.с. 12-13). Докази на спростування таких доводів позивача відповідач не надав, а навпаки повністю визнав наявність цих обставин у своїй заяві про визнання позову. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, суд встановив, що строк дії кредитного договору № 500297875 від 15.08.2012 визначений умовами договору до 16.08.2017. Вчиненим 07.06.2021 виконавчим написом пропонується стягнути з [PERSON] за період з 25.05.2021 до 03.06.2021 заборгованість за відсотками та комісією у сумі 18872,41 грн, а також 13200 грн штрафних санкцій. Разом з тим право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Такі обставини, у свою чергу, свідчать про небезспірність заявлених відповідачем вимог, однак перевірені нотаріусом не були. Разом з\~тим суд\~вважає хибними\~доводи позивача\~про те, що нотаріус зобов`язаний був повідомити позивача про надходження від відповідача заяви про вчинення виконавчого напису. Так, порядок вчинення виконавчих написів регулюється главою 16 Порядку та не містить вимоги для нотаріуса повідомляти боржника про надходження такої заяви. З урахуванням викладеного, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позивачем доведено, що виконавчий напис № 103582 від 07.06.2021 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі кредитного договору № 500297875 від 15.08.2012, який не був нотаріально посвідчений, а також стягувачем не були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією ПН 215600426655 (платіж № 1169764090) від 20.06.2023 (а.с. 1), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved