Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з даною позовною заявою мотивуючи її тим що, позивач є пенсіонером похилого віку, інвалідом 2 групи довічно, має ряд захворювань. Його дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування, проживання. Відповідач є його сином, має змогу надавати йому допомогу, але ухиляється від свого обов`язку. Враховуючи всі свої витрати, матеріальне становище сина, позивач вважав, що [PERSON] в змозі платити аліменти в розмірі 1100,00 гривень. В судове засіданні позивач та його представник не з`явилися, представник позивача направила заяву, в якій позовні вимоги підтримали повністю, просила розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в телефонному порядку повідомив, що з позовом згоден, просив розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Позивач має статус пенсіонера, інвалід 2 групи довічно, отримує пенсію за віком в розмірі 3935,83 гривень (станом на липень 2023 року) (а.с. 8. 9. 18). З довідки МСЕК № 016681 вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, безтерміново, йому протипоказана праця з тривалим пересуванням на ногах ( а.с. 9). Отже, суд вважає встановленим, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю ряду захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, розмір якої складає 3965,00 грн на місяць, потребує матеріальної допомоги. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Аналогічний правовий висновок висловлений ВС у постанові від 5 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц). Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Представник позивача обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що позивач є непрацездатною особою, отримує пенсію, більшу частину з якої витрачає на придбання продуктів харчування, ліків. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати його повнолітній син. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2023 році, зокрема, для осіб, які втратили працездатність, прожитковий мінімум становить 2093,00 гривні. Із наданих позивачем скріншотів пенсійних виплат вбачається, що розмір пенсії позивача 3965,00 грн , що перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивач отримує пенсією у розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивача та того, що він має потребу в придбанні ліків, суд вважає встановленим, що витрати позивача на ліки та інші потреби перевищують розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1100,00 гривень, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2023 року (дати подання позову). Розподіляючи судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073, 60 гривень.

Outcome: approved