Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між ним та відповідачем 07.10.2016 року було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9. Від шлюбних відносин у подружжя народилися діти донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спершу все було добре, але згодом дружина почала поводити себе зухвало по відношенню до чоловіка та дітей, постійно у них виникали сварки та непорозуміння. Позивач на даний час з дружиною не спілкується. Відповідач веде власне життя. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. На даний час діти проживають з батьком та після розірвання шлюбу і далі будуть з ним проживати. Враховуючи вище викладене позивач просить суд шлюб розірвати та залишити дітей на самостійному утриманню та проживання разом з ним. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликалися. Від позивача до суду надійшла заява в якій просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також від відповідача до суду надійшла заява в якій вказує, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 07.10.2016 року виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є діти донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , які після розірвання шлюбу будуть на самостійному утримані та проживанні батька. Відповідно до довідки від 07.08.2023 року №659 до складу сім`ї [PERSON] , входить донька [PERSON] , та [PERSON] , які разом з ним проживають. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує у повному обсязі. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дітей слід залишити на самостійному утриманні та проживанні батька, з яким вони на даний час проживають. За таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , залишити на самостійному утриманні та проживання батька. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved