Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому просить скасувати арешти, обмеження, заборони, накладені на квартиру [ADDRESS] , накладені відділом державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборон його відчуження № АА 122176 від 21.05.2009 року (реєстраційний номер обтяження 8736679) та слідчим відділу розслідувань дорожньо-транспортних пригод СУ УМВС України в Полтавській області Гузь Ю.П. на підставі постанови про накладення арешту на майно серії КС № 113330226 від 07.10.2011 року (реєстраційний помер обтяження 11698347). Заявлені вимоги мотивує тим, що вона на праві спільної сумісної власності є співвласником 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Також співвласниками є її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] та син [PERSON] , який помер [INFO] , єдиним спадкоємцем є позивачка. На вищевказану квартиру ВДВС Комсомольського МУЮ накладено арешт. У зв`язку з неможливістю реалізувати своє право на спадщину, вона звернулась до суду для захисту свого права. Ухвалою суду від 14.06.2023 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області подано відзив на позовну заяву, в якому позовну заяву [PERSON] просить залишити без задоволення. У вказаному відзиві зазначає, що позивач не є учасником кримінального провадження та має право звернутися у порядку кримінального судочинства для захисту своїх прав. Будучи повідомленими належним чином, сторони не з`явились, від представника позивача [PERSON] надішло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають з підстав викладених у позовній заяві. Представники відповідачів ВП №2 Кременчуцького РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Головного управління Національної поліції в Полтавській області будучи належним чином повідомленими про дату,час і місце розгляду справи, до суду не з`явились. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири [PERSON] продала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Згідно Витягу з Державного реєстру правочинів від 06.02.2007 набувачами є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 19.04.2012 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області [PERSON] , [INFO] , засуджено до покарання у виді штрафу (а.с.17-18), який сплачено ним 13.06.2012, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.19). Також вироком задоволено цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кременчуцької міської лікарні про відшкодування витрат держави на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, який також сплачено засудженим, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.19-20). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.8). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (зворотній бік а.с.7). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2009 накладено арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с.36). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). Позивачем додано до справи постанову слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області від 07.10.2011 про накладення арешту на вклади, цінності та інше майно підозрюваного (обвинуваченого) [PERSON] (а.с.31). З відповіді начальника Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області на адвокатський запит вбачається, що накладено арешт № 8736679 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА №122176 від 21.05.2009 (зворотній бік а.с.12). А також станом на 25.04.2023 надано відповідь, що зазначити в рамках якого провадження та на підставі якого судового рішення винесена дана постанова не виявляється можливим через давність винесення та знищення за закінченням терміну зберігання, дана постанова у відділі відсутня (а.с.13). Крім того, додатково повідомили, що 20.05.2009 надходила ухвала Жовтневого районного суду № 2-3394 від 06.04.2009 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Боржником за ухвалою визнано [PERSON] .. Відповідно до копії відповіді Полтавської обласної прокуратури на питання про повідомлення причин, з яких знято арешт та заборони з квартири, а також щодо вжиття всіх необхідних заходів щодо скасування арешту майна та заборон, які обтяжують майно [PERSON] , не наділена повноваженнями надавати інформацію та копії документів у вказаній кримінальній справі. Та запропоновано звернутися до Комсомольського міського суду Полтавської області (а.с.15). Згідно відповіді слідчого управління ГУНП в Полтавській області в провадженні слідчого управління ГУНП в Полтавській області кримінальна справа № 113330226 відсутня (а.с.33). Як вбачається з інформації, наданої Кременчуцькою окружною прокуратурою Полтавської обласної прокуратури, арешт на майно у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] був накладений постановою слідчого під час дії КПК України у редакції 1960 року. Оскільки арешт було накладено на майно 07.10.2011 на підставі норм КПК України від 1960 року та питання щодо арештованого майна під час винесення вироку судом не було вирішено, це питання повинно розглядатись в порядку виконання вироку судом, який ухвалив вирок. У зв`язку зі смертю [PERSON] володілець майна має право звернутись до суду із цивільним позовом про скасування арешту майна для захисту своїх порушених прав (а.с.34). З урахуванням приписів ч.2 ст.13 та ч.7 ст.81 ЦПК України суд наголошує, що 19.04.2012 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області [PERSON] , [INFO] , засуджено до покарання у виді штрафу, який сплачено ним 13.06.2012, що підтверджується відповідною квитанцією. Також вироком задоволено цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кременчуцької міської лікарні про відшкодування витрат держави на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, який також сплачено засудженим, що підтверджується відповідними квитанціями. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно [PERSON] , зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі ухвалення обвинувального вироку судом питання про скасування арешту майна повинно вирішуватись цим же судом під час ухвалення вироку. Арешт майна має тимчасовий характеру і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини четвертою статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна, вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Відповідно до частини першої статті 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина друга статті 174 КПК України 2012 року). Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. Проте, арешт на спірну квартиру було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] на підставі положень КПК України 1960 року. При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до постанови слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області від 07.10.2011 було накладено арешт на вклади, цінності та інше майно підозрюваного (обвинуваченого) [PERSON] у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи щодо нього, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Спори про цивільні права, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Арешт на спірне майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] , а з позовом про зняття арешту з майна звернулася [PERSON] , яка не є стороною кримінального провадження. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що належить боржнику (речове право на чуже майно). При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. Матеріалами цивільної справи повністю підтверджено, що арешт, накладений 07.10.2011 слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Полтавській області в кримінальній справі № 113330226 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому [INFO] [PERSON] на праві власності 1/3 квартири, порушує спадкові права позивача, а іншого способу захисту, крім судового, немає. Таким чином, оскільки накладений арешт перешкоджає позивачу реалізувати своє право на добросовісне володіння, користування та розпорядження майном, зважаючи на те, що подальше існування наявних обтяжень є невиправданим втручанням у право позивача у майнові права, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved