Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що 16.02.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого у сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Від того часу відповідач не спілкується з дитиною, не надає матеріальної допомоги, має заборгованість зі сплати аліментів, не приймає участі у вихованні сина. Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться її здоров`ям та фізичним і духовним розвитком, син перебуває на повному утриманні матері. Приймаючи до уваги, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, права і інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача надала заяву до суду щодо розгляду справи за їхньої відсутності, підтримала позовну заяву у повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач до суду не прибув, надав заяву до суду щодо розгляду справи за його відсутності, визнав позовні вимоги у повному обсязі, ен заперечував щодо позбавлення його батьківських прав. Представники Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явились, надали клопотання щодо розгляду справи за їхньої відсутності, просили прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.02.2019 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 31.08.2021 року у справі №334/2884/22 розірвано. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24.07.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 945, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . 07.12.2022 року [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 23. 09.06.2023 року Дніпровським ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надано інформацію адвокату Мельніковій А.А., яка діє в інтересах [PERSON] , про те, що у відділі перебуває виконавче провадження АСВП № [NUMBER] з виконання виконавчого лсита «33/1774/22, виданого 20.05.2022 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.05.2022 року. У зв`язку із виникненням заборгованості по аліментам понад три місяці 04.04.2022 року державним виконавцем відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Крім того, державним виконавцем винесено вмотивовані постанови, а саме: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі країни; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових и чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Відповідно до розрахунку державним виконавцем встановлено заборгованість станом на 01.06.2023 року складає 45443,31 грн. Наразі у виконавчому провадженні [NUMBER], щодо боржника [PERSON] тривають виконавчі дії, державним виконавцем вживаються заходи примусового виконання, спрямовані на стягнення з боржника коштів на користь стягувача. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач визнав, що не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. Таким чином, позивачці [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 536,80 гривень. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 536,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved