Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.12.2020 на стягнення в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, які стягувати з часу звернення до суду з цим позовом, і проводити до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який в подальшому 15.11.2005 було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] навчається у Національному університеті «Львівська політехніка». На підставі рішення Долинського районного суду від 07.12.2020 з відповідача проводяться стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень. Старшому сину [PERSON] встановлено інвалідність третьої групи до 01.02.2024, а їй інвалідність третьої групи пожиттєво. Разом з тим вона несе витрати по утриманню дітей, які є значними, та намагається їх забезпечити всім необхідним. Однак вона перебуває у доволі скрутному матеріальному становищі, тому не може в повній мірі забезпечити всі потреби дітей. Розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , який визначений рішенням суду від 07.12.2020, є недостатнім для задоволення навіть базових потреб на його навчання. Надавати більшу матеріальну допомогу відповідач на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, відмовляється, хоча є дієздатною особою, працює, а відтак зобов`язаний забезпечувати належним чином дитину. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дуткевич М.В. подав відзив на позов, у якому вказав, що факти, викладені у позові, відносяться до стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому до даного позову відношення не мають. Позивачкою не надано доказів того, які кошти витрачаються на утримання сина під час його навчання, а саме чи проживає він у гуртожитку, платне чи безкоштовне навчання, тощо. Крім того, син є фізично здоровим, не хворіє. Також при визначенні розміру аліментів просив врахувати, що на утриманні відповідача [PERSON] перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , та дружина [PERSON] , яка ніде не працює. Зазначив, що [PERSON] не заперечує щодо зміни способу стягнення з нього аліментів на утримання сина, який продовжує навчання з твердої грошової суми на частку від доходу, але з врахуванням вищевикладених обставин, вважає, що такий розмір повинен становити 1/7 частки від його заробітку. Крім того, стягувати аліменти у визначеній частці слід не з часу звернення з позовом до суду, як зазначає позивачка, а з часу ухвалення судового рішення про зміну способу стягнення аліментів. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Комарницький Е.Г. не з`явилися, останній на електронну адресу суду скерував заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Дуткевич М.В. у судове засідання не з`явилися. Останній через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що, враховуючи обставини справи, наявність у його довірителя непоновлітнього сина, розмір аліментів при зміні способу їх стягнення не може перевищувати 1/7 частки від його заробітку (доходу). Розгляд справи просив проводити за їх відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 15.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 03 квітня 2023 року на електронну адресу суду та 04 квітня 2023 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Дуткевича М.В. поступив відзив на позов. 10 та 18 квітня 2023 року на електронну\~адресу судувідповідно від представника позивачки - адвоката Комарницького Е.Г. та від представника відповідача - адвоката Дуткевича В.М. поступали клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 04.05.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 23 травня 2023 року позивачка подала клопотання про відкладення розгляду справи та про долучення доказів, що протокольною ухвалою цього ж дня задоволено. 07 червня 2023 року представник відповідача - адвокат Дуткевич В.М. скерував на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. 16 серпня 2023 року на електронну адресу суду та через канцелярію суду від представників сторін поступили заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких представник позивачки позов підтримав, просив задовольнити, представник відповідача позов визнав частково. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.08.2001, серії [NUMBER] від 20.10.2002, відповідно [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № ІІ, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 27. Їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18, 17). Про те, що шлюб між сторонами 15 листопада 2005 року розірвано, свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.11.2005, актовий запис № 207 (а.с. 19). На підставі\~рішення Долинського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~07\~грудня 2020\~рокуз [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчатись, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно. Стягнення аліментів розпочато з 12 жовтня 2020 року і ухвалено проводити до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років (а.с. 10-14). Як вбачається з довідок № 6 від 12.01.2023, № 26 від 02.03.2023, [PERSON] є студентом третього курсу інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології денної форми навчання Національного університету «Львівська політехніка» та закінчує його 30 червня 2024 року. Навчається на денній безоплатній формі навчання (а.с. 20, 53 звор.). На підтвердження понесення витрат на утримання житла за місцем проживання сина, позивачка надала квитанцію від 27.02.2023 про сплату за проживання у гуртожитку [PERSON] на суму 4500 грн (а.с. 54). Як вказала позивачка, стягнуті за рішенням суду аліменти на повнолітнього сина є недостатніми для задоволення його базових потреб на навчання. Більшу суму сплачувати відповідач добровільно відмовляється. Вона ж самостійно не може покрити усі його потреби, оскільки є особою з інвалідністю третьої групи з 15.06.2022 на підставі загального захворювання повічно, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №761854 від 06.07.2022 (а.с.15), а також має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якому, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №207276, встановлено третю групу інвалідності з 02.01.2023 на підставі загального захворювання до 01.02.2024 (а.с.16), що свідчить, що її стан здоров`я, а також матеріальне становище після ухвалення вищевказаного рішення погіршилось. Натомість, як зазначив представник [PERSON] , останній не заперечує щодо зміни способу стягнення аліментів, які з нього стягуються, із твердої грошовї суми на частку від доходу, однак не погоджується саме із заявленою до стягнення частки, яка є непосильною для нього в силу того, що на його утриманні є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с. 34), та дружина [PERSON] , яка є безробітною (а.с. 33). Між сторонами\~виник спір\~щодо зміни\~способу стягнення\~аліментів на\~повнолітнього сина,\~який продовжує\~навчання,\~з твердої\~грошової суми\~на частку\~від доходу\~та розміру\~такої частки. Оцінка суду: суд, дослідивши письмові заяви сторін по суті, оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно зі статтями\~150,\~180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Як вбачається з ч. 1, 2\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1\~ст. 183 СК України\~визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19. Крім того, як вказав Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Як встановлено в судовому засіданні з письмових доказів, спільний син сторін [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, але не досяг 23 років, навчається на денній формі навчання за кошти держави у Національному університеті «Львівська політехніка» . Позивачці за рішенням суду від 07.12.2020 визначено розмір аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно. Як зазначила позивачка, вказаний розмір аліментів є недостатнім для утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки він потребує більше коштів для забезпечення його навчання, однак, зазначаючи вказані обставини, [PERSON] на їх підтвердження, окрім квитанції про оплату за проживання у гуртожитку, не долучає доказів, які їх підтверджують (понесення витрат на проїзд до навчального закладу, на підручники та на інші витрати, пов`язані безпосередньо саме з навчанням), хоча, згідно зі\~статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Долучені ж до матеріалів позову докази, а саме: довідки про встановлення інвалідності їй та старшому повнолітньому сину, не є підтвердженням понесення витрат на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує більшого розміру утримання. Більше того, встановлення групи інвалідності іншому повнолітньому сину, який в силу свого стану отримує соціальні виплати від держави, не є належним доказом його перебування на утриманні позивачки. При цьому суд звертає увагу і на те, що, заперечуючи проти розміру заявленої до стягнення частки аліментів, відповідач вказує на наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та дружини, яке є безробітною. Однак наявність неповнолітнього сина на його утриманні вже було враховано при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а тому не є свідченням зміни його сімейного та матеріального стану. Перебування ж на його утриманні дружини, яка не працює, не доведено належними засобами доказування та не є підтвердженням його неспроможності сплачувати аліменти у більшому розмірі. З огляду на вищевикладене, заважаючи на наявні докази, які в сукупності із зростаючими потребами сина сторін дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, що сприятиме кращому захисту інтересів сина, враховуючи те, що з часу стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у позивачки погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим вона не спроможна забезпечити усі потреби сина [PERSON] , проте не довела під час розгляду справи розмір заявленої до стягнення 1/4 частку від заробітку (доходу) та можливість відповідача її сплачувати, виходячи з того, що останній позов визнав частково, вказавши на можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу) та наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, що вже було взято судом до уваги при стягненні аліментів на час навчання повнолітнього сина сторін та не може бути безумовною підставою для зменшення заявленого розміру аліментів без доказів погіршення його матеріального стану, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку, визначивши аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Визначений розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення належного утримання повнолітньої сина сторін, який продовжує навчання. При цьому, суд зазначає, що, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у даному випадку має місце зміна розміру вже присуджених аліментів, новий розмір яких сплачується з дня набрання даним рішенням законної сили, а не присудження аліментів за рішенням суду, стягнення за якими проводиться від дня пред`явлення позову, тому позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів слід задовольнити частково та стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили. Розподіл судових витрат: Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Щодо заявленої вимоги позивачки про стягнення на її користь з відповідача понесених судових витрат, то будь-яких доказів з приводу цього нею не надано, про наявність таких не заявлено, тому вирішенню вона не підлягає. На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 79, 141, 181, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial