Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстровано 31.08.1991 виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття. Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останніх 15-ти років стосунки між сторонами погіршилися, між ним відсутнє взаєморозуміння та повага, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя. Вже понад п`ятнадцять років відповідачка проживає а Італійській Республіці, сім`я фактично припинила своє існування. Сторони хоча зареєстровані за однією адресою, однак спільно не проживають, не підтримують шлюбних стосунків. Позивач вважає, що примирення між ним та відповідачкою неможливе, перебування у шлюбі суперечить його інтересам, тому просить шлюб між розірвати. Ухвалою суду від 24.05.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Сторони у судові засідання, призначені на 20.06.2023, 18.07.2023, 07.08.2023 та на 18.08.2023, не з`явилися. Від позивача судом 20.06.2023 отримано заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначено, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, терміну для примирення просить не надавати, шлюб розірвати, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Про виклик до суду на 20.06.2023 відповідачка була повідомлена шляхом отримання судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки. Повістки про виклик до суду на 18.07.2023 та на 07.08.2023 були надіслані відповідачці за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак повернуті до суду без вручення адресату з відмітками Укрпошти: «адресат за кордоном». Оскільки судові повістки надсилалися відповідачці на відому судові адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважаються доставленими, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає. 20.07.2023 та 07.08.2023 на електронну пошту Городенківського районного суду надійшли заяви від відправника [PERSON] , які не скріплені електронним цифровим підписом, що підтверджується відміткою працівника канцелярії «без КЕП». Частиною першою, другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, електронний документ - це оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис - це електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо). Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені ст.183 ЦПК України, відповідно до ч.2 якої письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Ураховуючи те, що заяви від [INFO]>, надіслані на електронну пошту суду 20.07.2023 та 07.08.2023, не підписані електронним цифровим підписом, їх слід повернути заявнику без розгляду, що відповідає ч.4 ст. 183 ЦПК України. Про виклик до суду на 15.08.2023 відповідачка була повідомлена через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Від відповідачки через засоби поштового зв`язку судом 10.08.2023 отримано заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначено, що позовні вимоги позивача вона підтримує, не заперечує щодо ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Дії сторін не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 31 серпня 1991 р. Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 31 серпня 1991 р. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Позивач скористався правом припинити шлюбні відносини та звернувся до суду з даним позовом, відповідачка позов визнає. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають більше 15 років, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін,тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із реєстрацією шлюбу відповідачка змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Оскільки відповідачка в заяві про розгляд справи без її участі не зазначила прізвище, яким бажає іменуватися після розірвання шлюбу, тому суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 1073,60 грн, що стверджується квитанцією № 0.0.3006301584.1 від 19.05.2023. Враховуючи, що заява відповідачки про визнання позову отримана судом до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме в сумі 536,80 грн (1073,60: 2= 536,80). На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 56, 104, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved