Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-31 00:00:00

Одеська міськрада звернулася до суду з позовом, з врахуванням остаточних уточнень, просила суд визнати недійсним свідоцтво про право власності за законом від 06.11.2019, зареєстроване у реєстрі за №349, видане нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною на ім`я [PERSON] , як спадкоємця після смерті [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.12.2019, зареєстроване у реєстрі за №430, видане нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною на ім`я [PERSON] , як спадкоємця після смерті [PERSON] , на грошові кошти у сумі 142698,92 грн. та стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міськради безпідставно набуті грошові кошти у сумі 160605,90 грн. Позов вмотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді квартири та грошових коштів, однак [PERSON] неправомірно заволодів ними, а враховуючи, що останній не є спадкоємцем Коробецького, і таких взагалі не має, то спадщина після смерті останнього є відумерлою. Представник ОМР позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, відзиву не надав, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Інші учасники справи у засідання не прибули, подавали заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.01.2018 року серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м.; - грошові вклади в банківських установах на загальну суму 142698,92 грн. - земельну ділянку з кадастровим номером 5121084200:02:001:0342 за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Нерубайське, садове товариство «Отрада», земельна ділянка 1283. 25.01.2018 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] , яка зазначила про те, що померлий був її співмешканцем. Вказаним приватним нотаріусом відкрито спадкову справу № 2-2018. Листом від 26.01.2018 року № 18/02-14 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. повідомила [PERSON] про необхідність надання нотаріусу документів, необхідних для прийняття спадщини. 05.04.2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. звернувся [PERSON] . Листом від 15.04.2018 року № 90/02-14 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. повідомила [PERSON] про необхідність надання нотаріусу документів, необхідних для прийняття спадщини, зокрема зазначивши про необхідність надання документу, що підтверджує родинні зв`язки [PERSON] та [PERSON] . У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] являється спадкоємцем четвертої черги за законом як особа, що була пов`язана спільним побутом та проживала сумісно зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] , останні п`ять років однією сім`єю у період з 2013 року по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року у справі №523/12102/19 задоволено заяву [PERSON] , за участю заінтересованої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю., та встановлено факт, що [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом як особа, яка проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] , останні п`ять років - у період з 2013 року по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини. 06.11.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] (зареєстроване в реєстрі за № 349), загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. 23.12.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відповідними відсотками, які зберігаються в банківських установах, на загальну суму 142698,92 грн. (зареєстроване в реєстрі за № 430). Як вбачається із вказаного вище свідоцтва, спадщина, на яку воно видане, складається з грошових вкладів, з відповідними відсотками, які зберігаються: 1. В установах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»: - в сумі 4368,51 грн. (чотири тисячі триста шістдесят вісім гривень п`ятдесят одна копійка), що знаходяться на депозитному рахунку: № [NUMBER] , згідно умов договору SAMDN85000738228524 від 03.10.2013 року; - в сумі 30984,04 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні чотири копійки), що знаходяться на картковому рахунку: № [NUMBER] , згідно умов договору SAMDNFF000111593625 від 17.06.2016 року; - в сумі 19,96 грн. (дев`ятнадцять гривень дев`яносто шість копійок), що знаходяться на картковому рахунку: № [NUMBER] , згідно умов договору SAMDNWFC00026053944 від 17.06.2016 року; - на рахунку «Бонус плюс» [NUMBER] зі всіма відсотками та компенсаціями, що належали померлому [PERSON] ; 2. в установах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у ТВБВ№ 10015/0562: - в сумі 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень), що знаходяться на рахунку № [NUMBER] з відповідними відсотками, нарахованими відповідно договору, на момент отримання коштів; - в сумі 444,49 грн. (чотириста сорок чотири гривні сорок дев`ять копійок), що знаходяться на рахунку № [NUMBER] , що належали померлому [PERSON] ; 3. в установах Публічного акціонерного товариства Банку «Південний»: - в сумі 90,71 грн. (дев`яносто гривень сімдесят одна копійка), що знаходяться на поточному рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 25.04.2017 року; - в сумі 56791,21 грн. (п`ятдесят шість тисяч сімсот дев`яносто одна гривня двадцять одна копійка), що знаходяться на поточному рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 25.04.2017 року; - в сумі 0,58дол. США (нуль доларів США 58 центів), що знаходяться на поточному рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 29.10.2009 року, що належали померлому [PERSON] . Не погодившись із рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року у справі № 523/12102/19, враховуючи незалучення до участі у даній справі Одеської міської ради, остання подала відповідну апеляційну скаргу. Постановою Одеського апеляційного суду від 08.11.2021 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення,залишено без розгляду. 2. Щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом. З викладеного вище вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.11.2019 року, зареєстроване в реєстрі за № 349, та свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.12.2019 року, зареєстроване в реєстрі за № 430, видані приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. на ім`я [PERSON] як спадкоємця після смерті [PERSON] на підставі скасованого в апеляційному порядку рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року по справі №523/12102/19. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав. Як зазначено у ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 року у справі № 916/780/18, «…свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Оскільки свідоцтво про право на спадщину не має правочинного характеру, воно не може визнаватися недійсним із посиланням на ст. ст. 203, 215-236 ЦК. У законі міститься відкритий перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним може лише суд. Вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, як правило, поєднуються з іншими позовними вимогами, зокрема з вимогами, вирішення яких створює підстави для визнання свідоцтва недійсним - про визнання заповіту недійсним, усунення від права на спадкування, визнання недійсною відмови від прийняття спадщини тощо. Проте не виключається звернення до суду із позовом, що містить лише вимогу про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним в тому випадку, коли спадкоємець, якому таке свідоцтво видане, не має права на спадкування. Йдеться про випадки, коли відпала підстава закликання відповідача до спадкування». Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 року у справі № 2-1316/2227/11. Оскільки рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року у справі № 523/12102/19, на підставі якого видано свідоцтва про право на спадщину за законом, скасовано, то [PERSON] не мав права на спадкування, а вищезазначені свідоцтва про право на спадщину є недійсними, відповідно до положень статті 1301 ЦК України. 3. Щодо стягнення грошової компенсації за відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Приписами частин 1, 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як раніше зазначалось, [PERSON] помер [INFO] , про що 23.01.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 818 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . У листі Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 02.11.2020 року № 2003/01-08 вказано, що відповідно до облікових даних Департаменту, станом на 30.10.2020 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 03.06.1987 року. Як вказувалось вище, 25.01.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. на підставі заяви [PERSON] від 25.01.2018 року про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , заведено спадкову справу № 2/2018 та зареєстровано у спадковому реєстрі за № 61912511. Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.01.2018 року № 50682120 до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметром якого є реєстрація спадкової справи після смерті [PERSON] . Згідно з Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.11.2019 року № 58207290 станом на 13:36 годин 06.11.2019 року заповіти та спадкові договори спадкодавцем [PERSON] не укладались. Таким чином, з урахуванням скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року у справі № 523/12102/19, у померлого [PERSON] відсутні спадкоємці за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Приписи ст. 1277 ЦК України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Таким чином, на момент відкриття спадщини після померлого [PERSON] квартира, загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , та грошові вклади в банківських установах на загальну суму 142698,92 грн. належали спадкодавцю на праві власності, тобто, входили до складу спадщини, а тому, враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом і за законом, вказане майно за заявою Одеської міської ради мало бути визнано відумерлою спадщиною. При цьому, на Одеську міську раду законодавством покладено обов`язок у судовому порядку визнання цієї спадщини відумерлою при наявності умов і підстав, зазначених у ст. 1277 ЦК України. Однак, 06.11.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. прийнято рішення з індексним номером 49551668 про реєстрацію права власності на вищенаведений об`єкт нерухомого майна за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2019 року, посвідченого ПНОМНО Саганович О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 349, що видане на підставі рішення суду, яке наразі скасоване в апеляційному порядку. Таким чином, [PERSON] своїми діями позбавив позивача права власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , що мав бути визнаним відумерлою спадщиною, та в подальшому відчужив даний об`єкт на користь добросовісного набувача. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.12.2022 року у справі № 461/1525/15-ц: «…Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій ЦК України «Спадкове право». Відтак захист інтересу територіальної громади щодо відумерлого майна повинен регулюватись та здійснюватися таким самим способом, виходячи з тих самих принципів, як і можливість захистити своє право спадкоємцем, який своєчасно спадщину не прийняв, вона була визнана відумерлою та продана іншій особі. Як зазначалось, стаття 1280 ЦК України передбачає, що якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію. Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, збереглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не збереглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А відтак, застосовуючи аналогію закону й територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем. Слід зауважити, що захист прав чи інтересів територіальної громади у цьому випадку також має бути реальним, спрямованим на дійсне відновлення порушеного права та/або інтересу, а відтак з метою захисту порушеного права чи інтересу територіальної громади при відчуженні спадкового майна розмір грошової компенсації вартості цього майна визначається, виходячи з його ринкової вартості на час розгляду спору в суді або на час добровільного врегулювання спору між сторонами цих правовідносин.». Отже, враховуючи вищевикладене вбачається, що ефективним та законним способом захисту прав та інтересів територіальної громади у даній справі є стягнення з [PERSON] грошової компенсації вартості майна, виходячи з його ринкової вартості станом на час розгляду даної справи. Так, 20.09.2022 року [PERSON] надала до матеріалів справи № 947/11976/22 копію звіту про вартість житлової двокімнатної квартири, загальною площею 43,6 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , виготовленого Приватним підприємством «Ріелт-класік». Відповідно до вищезазначеного звіту вартість даного об`єкту нерухомості складає 1 167 952, 00 грн. (один мільйон сто шістдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні) або 31 937,00 дол. США (тридцять одна тисяча дев`ятсот тридцять сім доларів США) (по курсу НБУ на дату оцінки). Отже на користь позивача, з урахуванням приписів ст.ст. 1277, 1280 ЦК України та висновків Великої Палати Верховного Суду, з [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація за відчуження спадкового майна на користь добросовісного набувача, як особою, яка не є спадкоємцем, у розмірі 1 167 952 грн. 4. Щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Так, відповідно до інформації, яка надійшла від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.08.2022 року у даній справі, 04.02.2020 року з карткового рахунку: № [NUMBER] спадкоємцю було видано кошти в сумі 19,96 грн. (дев`ятнадцять гривень дев`яносто шість копійок). Того ж дня, з депозитного рахунку № [NUMBER] спадкоємцю видано кошти в сумі 4498,77 грн. (чотири тисячі чотириста дев`яносто вісім гривень сімдесят сім копійок) та з карткового рахунку: № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 30984,04 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні чотири копійки). Згідно з інформацією, наданою Публічним акціонерним товариством Банк «Південний» на виконання вищевказаної ухвали суду, 24.12.2019 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 430, у відділенні банку видано кошти з поточного рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] )в сумі 0,58 дол. США. Того ж дня, на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину, з поточного рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) видано кошти в сумі 56791,21 грн. (п`ятдесят шість тисяч сімсот дев`яносто одна гривня двадцять одна копійка) та з поточного рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] )кошти в сумі 90,71 грн. (дев`яносто гривень сімдесят одна копійка). Однак, як вбачається з виписки з рахунку приватного клієнта № 090000-2022/0909, наданої Публічним акціонерним товариством Банк «Південний», 11.11.2019 року (тобто майже через 2 роки після смерті спадкодавця та за місяць до видачі свідоцтва про право на спадщину) з рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) в банкоматі Публічного акціонерного товариства Банк «Південний» було знято готівкові кошти на суму 5400,00 грн. (п`ять тисяч чотириста гривень). Тобто, окрім грошових коштів, розміщених на рахунках в Публічному акціонерному товаристві Банк «Південний», на які [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину від 23.12.2019 року, зареєстроване в реєстрі за № 430 (а саме 56791,21 грн.+90,71 грн.+0,58 дол.США), [PERSON] отримав готівкові кошти з даних рахунків, належні спадкодавцю, у сумі 5400,00 грн., що також входять до спадкової маси та мають бути визнані відумерлою спадщиною. Відповідно до інформації, наданої Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», 04.02.2020 року в касі установи банку з рахунку [NUMBER] (№ [NUMBER] ) видано готівкові кошти у сумі 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень). 11.03.2020 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 430, в касі Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», з рахунку № [NUMBER] (№ [NUMBER] ) видано готівкові кошти у сумі 1655,00 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять гривень). При цьому, 07.11.2019 року (тобто майже через 2 роки після смерті спадкодавця та за місяць до видачі свідоцтва про право на спадщину)в банкоматі Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з рахунку № [NUMBER] (№ [NUMBER] ) знято готівкові кошти у сумі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень). 08.11.2019 року з цього ж рахунку знято готівкові кошти у сумі 1100,00 грн. (одна тисяча сто гривень). 14.11.2019 року з даного рахунку знято кошти у сумі 45,00 грн. (сорок п`ять гривень). Таким чином, до видачі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2020 року, зареєстрованого в реєстрі № 430, з рахунків в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», що належали померлому [PERSON] , було знято кошти загальною сумою 11145,00 грн. (одинадцять тисяч сто сорок п`ять гривень), що також входять до спадкової маси та мають бути визнані відумерлою спадщиною. Оскільки постановою суду апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції, на підставі якого [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину, то вищевказані свідоцтвамають бути визнані недійсними, тобто підстава, на якій ним набуто грошові кошти відпала, а [PERSON] зобов`язаний повернути територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради грошові кошти, які він отримав на підставі цього свідоцтва про право на спадщину та кошти, які він зняв з карткових рахунків до отримання свідоцтва про право на спадщину, у порядку, встановленому статтями 1212, 1213 ЦК України. Таким чином, [PERSON] безпідставно набув грошові кошти у сумі 160605,90 грн., а саме: - 19,96 грн. (дев`ятнадцять гривеньдев`яносто шість копійок), виданих в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з карткового рахунку: № [NUMBER] ; - 4498,77 грн. (чотири тисячі чотириста дев`яносто вісім гривень сімдесят сім копійок), виданих в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з депозитного рахунку № [NUMBER] ; - 30984,04 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні чотири копійки), виданих в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з карткового рахунку: № [NUMBER] ; - 0,58 дол. США (п`ятдесят вісім центів), виданих Публічним акціонерним товариством Банк «Південний» з поточного рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) (що в перерахунку в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ, станом на 06.12.2022 року, становить 21,21 грн. (двадцять одна гривня двадцять одна копійка) (21,21 грн.=0,58дол. США*36,5686 грн.); - 56791,21 грн. (п`ятдесят шість тисяч сімсот дев`яносто одна гривня двадцять одна копійка), виданих Публічним акціонерним товариством Банк «Південний`з поточного рахунку № [NUMBER] ([NUMBER]); - 90,71 грн. (дев`яносто гривень сімдесят одна копійка), виданих Публічним акціонерним товариством Банк «Південний» з рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ); - 5400,00 грн. (п`ять тисяч чотириста гривень), знятих 11.11.2019 року в банкоматі Публічного акціонерного товариства Банк «Південний з рахунку № [NUMBER] (26202800509319); - 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень), виданих Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» з рахунку № [NUMBER] (№ [NUMBER] ); - 1655,00 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять гривень), виданих Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» з рахунку № [NUMBER] (№ [NUMBER] ); - 10000,00 грн. (десять тисяч гривень), знятих 07.11.2019 року в банкоматі Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з рахунку № [NUMBER] (№ [NUMBER] ); - 1100,00 грн. (одна тисяча сто гривень), знятих 08.11.2019 року в банкоматі Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з рахунку № [NUMBER] (№ [NUMBER] ); - 45,00 грн. (сорок п`ять гривень), знятих 14.11.2019 року з рахунку № [NUMBER] (№ [NUMBER] ), які підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Одеська міська рада звільнена від сплати судового збору за подання до суду заяви про визнання спадщини відумерлою. На підставі ст.141 ЦПК України в відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати 26130,87 грн. (24890,37грн.+ 1240,50 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved