Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Рух справи 22.12.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 24.11.2020, за підписом представника позивача - адвоката Кудаліна І.М. (діє на підставі довіреності), в якій позивач просить стягнути з відповідача 23 266,38 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, а також 105,08 грн інфляційної складової боргу та 291,85 грн трьох відсотків річних. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Відповідну позовну заяву фактично передано судді по реєстру 22.12.2020. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла 24.12.2020. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.12.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В обґрунтування позову, зокрема, вказано, що за адресою: [ADDRESS] , де відповідачем споживається електрична енергія було відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] . Позивач зауважує, що зазначений особовий рахунок споживача електроенергії було відкрито на підставі пред`явлення відповідачем документів щодо права власності на квартиру та персональних даних щодо побутового споживача під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу. Зазначає, що станом на день подачі позову відповідач є і власником нерухомості за вказаною адресою, і користувачем (споживачем електричної енергії), будь-яких змін щодо власника квартири за вказаною адресою ні від відповідача, ні від третіх осіб не надходило. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що станом на 11.02.2020 заборгованість відповідача за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] становить 23 266,38 грн, що виникла з огляду на неповноту оплат відповідачем починаючи з січня 2019 року. Крім того, позивач вказує, що відповідач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, вчинивши фактичне споживання електричної енергії та її часткову оплату. Також, у позові звертається увага на те, що у зв`язку з наявною заборгованістю за спожиту електроенергію відповідачу 26.04.2019 надіслано попередження про відключення електроенергії за адресою: [ADDRESS] . Позивач наголошує, що сума заборгованості, показники лічильника електроенергії, відповідно до яких проведено розрахунок заборгованості та інформація щодо направлення попередження відображено в особовій картці споживача. Разом з тим, зазначає що інфляційна складова боргу складає 105,08 грн, три відсотки річних від простроченої суми боргу - 291,85 грн. Щодо правової позиції відповідача 15.02.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 36-37). В обґрунтування вимог відзиву відповідач зазначає, що серед долучених до позовної заяви доказів містяться шаблони - Договору про постачання електроенергії та Комерційної пропозиції «Побутова». При цьому звертає увагу на те, що зазначені шаблони не підписані сторонами, не містять реквізитів та не скріплені печаткою позивача, а тому, на думку відповідача, відсутні правові підстави вважати, що між ним та позивачем існують договірні відносини, щодо постачання електроенергії. Крім того, відповідач посилається на те, що Інформація про боржника з програми Мегабілінг, Інформація щодо показників, знятих з засобу комерційного обліку, Інформація про припинення електропостачання, Облікова картка споживача не відповідають вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України, а тому не можуть бути прийняті як докази. Також зауважує, що до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, підписаний лише представником позивача, а тому відсутні правові підстави вважати зазначений документ доказом наявності заборгованості. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що згідно даних особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Також, з особової картки споживача по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що відповідач неналежним чином сплачував кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим з січня 2019 року за ним утворилась заборгованість, яка станом на 11.02.2020 становить 23 266,38 грн. В матеріалах справи міститься наданий позивачем розрахунок ціни позову по особовому рахунку № [NUMBER] щодо [PERSON] за змістом якого, розмір заборгованості за спожиту електричну енергію становить 23 266,38 грн; розмір інфляційних втрат за період з січня 2019 по березень 2020 року становить 105,08 грн; розмір 3% річних за період січня 2019 по березень 2020 року - 291,85 грн, а (а.с. 13). Крім того, позивачем до матеріалів справи до долучено копії: договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 18-21); додатку 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - комерційної пропозиції «Побутова» постачальника універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги» для побутових споживачів (а.с. 22-23). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] за якою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивач на платній основі здійснює постачання електричної енергії в помешкання відповідача. Нарахування за спожиту електричну енергію здійснювалось на підставі даних про обсяги спожитої електричної енергії, переданих оператором системи розподілу ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі - ОСР). Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, станом на день звернення позивача до суду з позовом у даній справі повідомлень щодо зміни власника квартири за вказаною адресою не надходило. З особової картки споживача по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що відповідач неналежним чином сплачував кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим з січня 2019 року за ним утворилась заборгованість, яка станом на 11.02.2020 становить 23 266,38 грн. Відповідно до положення частини четвертої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до частини п`ятої даної статті, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електроенергією. Матеріалами справи встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору. Відповідач заперечуючи щодо позовних вимог посилається на те, що долучені позивачем до матеріалів справи договори не підписані сторонами та не містять реквізитів відповідача. Разом з тим, у відповідності до п. 3.1.5 ПРРЕЕ, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення, додатком 1 до якого є заява-приєднання. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах. Зазначений договір, як вже зазначалося вище, є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що позивач при зверненні до суду із позовом надав примірник договору і комерційних пропозицій з свого офіційного сайту. Так, відповідно до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом: 1) оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, 2) або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, 3) або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Тобто для укладення договору з постачальником універсальних послуг потрібна хоча б одна з вказаних умов. У даному випадку відповідач здійснив 2 вказані умови: фактично споживав електроенергію та проводив часткові оплати нарахувань за спожиту електроенергію. Фактичне споживання електроенергії відповідачем відображено в особовій картці споживача, яка додана до позову та в якій визначено обсяги споживання на підставі показів засобу обліку, тариф постачальника універсальної послуги, який застосовано відповідачем для розрахунку обсягів спожитої відповідачем електроенергії кВт *г). Крім того, відповідач проводив оплати за спожиту електроенергію, які відображено в особовій картці споживача (стовпчик «Оплата, грн.» в особовій картці споживача). Отже, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору), згідно з абз. 5 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від послуг позивача, а тому між сторонами виникли взаємовідносини в силу положень законодавства в умовах нового ринку електроенергії. Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ), про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електроенергії. Плата за спожиту впродовж розрахункового періоду електроенергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Розрахунки побутового споживача за спожиту електроенергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору. Згідно з вимогами Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електроенергії - це продаж, включаючи перепродаж електроенергії, а універсальна послуга постачання електроенергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електроенергією на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України. К вже зазначалось, з наданої позивачем особової картки споживача по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що відповідач неналежним чином сплачував кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим з січня 2019 року за ним утворилась заборгованість, яка станом на 11.02.2020 становить 23 266,38 грн. Відповідач вказаного розрахунку не спростував, власний розрахунок заборгованості не надав. Докази оплати вказаної заборгованості відповідачем у матеріалах справи відсутні. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що з боку відповідача не надано суду доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань, передбачених законом, по оплаті за надані позивачем послуги, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача суми основної заборгованості - 23 266,38 грн та штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 291,85 грн - 3% річних та 105,08 грн - інфляційної складової боргу. Висновок суду Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені правові положення, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Київські енергетичні послуги» до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію з нарахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в заявленому розмірі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі сплатив 1 891,80 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 1791661 від 05.11.2020 (а.с. 5). Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу сплатив 210,20 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 3393886 від 27.02.2020 (а.с. 6). Отже, суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 102,00 грн судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved