Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить визнати за ним право приватної власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, у тому числі жила площа 35.6 кв.м. літера «А- 1» з господарськими спорудами: сарай літера «Б-1», погріб літера «В-1», убиральня літера «Г-1», гараж літера «Д-1», літня-кухня літера «Е-1», прибудова літера «е-1», колодязь літера «№2», розташований за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку [ADDRESS] . Позивач звернулася до Бердичівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння, оскільки право власності на будинок за життя спадкодавець не зареєструвала. Спадкодавиця не встигла належним чином оформити право власності на житловий будинок, на даний час оформити правовстановлюючі документи не є можливим, у зв`язку зі смертю [PERSON] . Позивач не має можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок, що стало підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 04.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 18.05.2023 до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 1488/2008, заведена до майна померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 22.06.2023 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду клопотання від 30.05.2023 про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №12. Батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №559 від 08.12.2021, виданої Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації, станом на 31.12.2012 відповідно до архівних паперових носіїв житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований. Згідно з довідкою від 09.11.2022 за №291, виданою виконавчим комітетом Семенівською сільською радою, підтверджується, що згідно запису в погосподарській книзі №3 за 2006-2010 Садківської сільської ради, особовий рахунок № [NUMBER] , померла [PERSON] [INFO] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , одна. Відповідно до довідки від 09.11.2022 за №290, виданої виконавчим комітетом Семенівської сільської ради, згідно запису в погосподарській книзі №3 за 2001-2005 Садківської сільської ради, особовий рахунок № [NUMBER] , померлий [PERSON] [INFO] , був зареєстрований та проживав до дня смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця за цією адресою була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] ( [INFO] ). Протягом шести місяців після смерті за вказаною адресою крім гр. [PERSON] ніхто зареєстрований не був. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , інвентаризаційна справа №190, загальна площа будинку становить 66,9 кв.м., який побудований у 1958 році. Позивач 15.10.2022 звернувся до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок номер [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. від 15.10.2022 за №1146/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавиці на житловий будинок номер [ADDRESS] . Аналізуючи наведені нормативні акти, слід дійти висновку, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинки. На час завершення будівництва будинку за адресою: [ADDRESS] , а це 1958, чинним законодавством не передбачалося, що особа набуває права власності на будинок після державної реєстрації такого права. Матеріалами спадкової справи підтверджено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON] , що як наслідок до позивача переходять всі майнові та окремі особисті немайнові права та обов`язки спадкодавиці, при цьому у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у разі існування перешкод для оформлення спадкових прав та враховуючи відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved