Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2023 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий», Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК Медіа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Апостроф ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Українські новини», Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний Хаб «Економіка» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, у задоволенні позову відмовлено. Разом з тим, 14.06.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 64 007,45 грн. Відповідач в судовому засіданні, яке відбулось 08.08.2023 року підтримав подану заяву та просив її задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 28.08.2023 року [PERSON] не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, при цьому від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи, вислухавши заявника, суддя вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2023 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий», Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК Медіа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Апостроф ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Українські новини», Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний Хаб «Економіка» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, у задоволенні позову відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Водночас, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правової допомоги №128 від 08.02.2022 року; копію акту про надання послуг №20/03 від 20.03.2023 року до договору про надання правової допомоги №128; копію рахунку №000720 від 20.03.2023 року на суму 63 788,00 грн. Разом з тим, 13.06.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому останній просить зменшити розмір витрат до 4 000,00 грн., обґрунтовуючи тим, що згідно витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, Наконечний В.Л. є адвокатом з 21.06.2011 року, тобто має відповідну юридичну освіту та статус, який дозволяв йому не залучати йому до участі у справі представника. Законодавством не заборонено адвокату укладати договір про надання правничої допомоги з іншим адвокатом для представництва його інтересів, однак це не відповідає критеріям дійсності та необхідності. Крім того, представник зазначив, що [PERSON] було наведено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 55 000,00 грн., однак у заяві про розподіл судових витрат від 27.03.2023 року він просить суд стягнути 64 007,45 грн. Також, представник позивача зауважив, що згідно акту про надання послуг №20/03 від 20.03.2023 року на ознайомлення з позовною заявою та підготовкою адвокатом Мазур І.О. відзиву було витрачено 16 год., на підготовку та представництво інтересів у суді 11 год., при тому, що позовні вимоги саме до [PERSON] та їх обґрунтування викладені лише на одному аркуші, а судові засідання були незначної тривалості, тобто, в даному випадку, розмір судових витрат не відповідає критерію реальності та розумності їх розміру. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року, №922/1964/21, дійшла висновку, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial