Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду з даним \~позовом вказуючи,\~що з відповідачем [PERSON] \~перебувала\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~31.07.2010. 16.09.2016 шлюб розірваний рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області. У шлюбі\~у них народилася\~дитина \~син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою. 25.09.2021 вона уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] . В цей час вона з дитиною фактично проживає в м.Київ, де дитина навчається в гімназії, а вона працює. У свою чергу, самостійно, за власною ініціативою, відповідач свій обов`язок щодо утримання дитини в повному обсязі не виконує, не надає регулярно (щомісячно) кошти на утримання сина, а надає їх приблизно один раз на три місяці, в розмірі від 1000 до 3000 гривень. Дитина потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки вона не має змоги забезпечити дитину всім необхідним самотужки, її дохід складається виключно з заробітної плати в розмірі приблизно 30\~000 грн, яку вона отримує у ПрАТ «Карлсберг», де працює аналітиком. Де працює відповідач та який має щомісячний дохід їй не відомо, він фізично здоровий та не має на утриманні інших непрацездатних осіб, стягнень із щомісячних доходів відповідача згідно виконавчих документів не здійснюється. Стан здоров`я позивачки та дитини добрий. Нерухомого або цінного рухомого майна, грошових вкладів у банківських установах у дитини немає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки щомісячного (доходу) заробітку відповідача, вважає, що розмір аліментів у вигляді 33% щомісячного доходу відповідача є цілком розумним, оскільки розмір аліментів буде дорівнювати 33% сукупного щомісячного доходу відповідача, що дозволяється виходячи з п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21.07.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.2). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог п.2 ч.7\~ст.128\~ЦПК України (а.с.17) та шляхом опублікування оголошення про виклик на веб-сайті (а.с.18), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, факт родинних стосунків неповнолітньої дитини та сторін по справі підтверджується копією\~свідоцтва про\~народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відповідно до копії рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.09.2016 шлюб між сторонами розірваний, рішення набрало законної сили 27.09.2016 (а.с.4). Позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.5). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким\~чином, судом\~встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, домовленостей щодо виконання батьком свого обов`язку по утриманню дитини між сторонами не досягнуто,\~а відповідач зобов`язаний утримувати\~дитину до\~досягнення нею\~повноліття і\~будь-яких доказів щодо причин, які унеможливлюють або звільняють його від вказаного обов`язку суду не надав, а відтак вимоги позивачки підлягають задоволенню, а аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з вимог розумності та справедливості, та враховує положення ст.183 СК\~України, відповідно до яких, на одну дитину стягуються аліменти у розмірі однієї чверті, на двох дітей однієї третини,\~на трьох\~і більше дітей- половини заробітку (доходу) платника аліментів,\~достатніх та допустимих доказів на підтвердження можливості сплати відповідачем аліментів у більшому розмірі, про що просить позивачка, нею не надано, що дає суду підстави для висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, що з урахуванням рівності обов`язку батьків по утриманню неповнолітніх дітей, буде достатнім для утримання дітей позивачкою, а позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ ст.141\~ЦПК\~України,\~ враховуючи,\~що позивачка\~при подачі\~позову звільнена від сплати\~судового збору,\~то судові\~витрати у\~вигляді судового збору в\~розмірі\~ 1073 грн 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 191 СК, ст.27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої\~Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 та

Outcome: partial