Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

27.07.2023 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 20 листопада 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №1083. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, один з яких є неповнолітнім, а саме - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, з причин різності характерів та вподобань, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден, тому просив розірвати шлюб. Спору про визначення місця проживання дитини та поділ майна на теперішній час сторони не мають. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.07.2023 року відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, та зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила розірвати шлюб. Також просила розглядати справу без її участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №1083 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.11.1999 року). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, один з яких є неповнолітнім, а саме - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.02.2012). Батьками зазначені сторони по справі. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач та відповідач у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », клопотань про повернення дошлюбного прізвища не заявляла. На підставі викладеного,

Outcome: approved