Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що з 19.07.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було укладено та зареєстровано Коростенським міським відділом РАЦСУ, актовий запис №282. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, під час перебування в шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки, так як відповідач проявляв до неї неповагу, та вони не могли знайти спільної мови між собою, так як відповідач інтересами сім`ї не цікавився, не забезпечує сім`ю всім необхідним, зловживає спиртними напоями, та може застосовувати фізичну силу. Фактично шлюбні відносини між ними припинено вже більше шести місяців, на даний час вони проживають окремо один від одного. При таких обставинах сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] [INFO] , який укладено 19.07.2014 року, та зареєстровано Коростенським відділом РАЦСУ, актовий запис №282. Одночасно просить стягнути з відповідача кошти сплачені при подачі позову в сумі 1073, 60 гривень. 17.07.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 24.07.2023 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.07.2014 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирської області, актовий запис № 282. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. З квитанцій № 2PL106815 від 10.05.2023 року слідує, що позивачем понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1073 гривні 60 копійок. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до наведеної норми закону.

Outcome: approved