Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 731\~200,00 грн. за договором позики, оформленим розпискою від 01.09.2018. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач надав відповідачу позику у сумі 20\~000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 18.08.2019, яку відповідач написав власноручно. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] на неодноразові звернення грошові кошти не повернув, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 2 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача у заяві від 29.08.2023 просив розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 21 червня 2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у заяві від 21.06.2023. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що 1 вересня 2018 року відповідачем одержано від позивача в борг грошові кошти в сумі 20 000,00 доларів США готівкою. Наведена обставина підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.43). Оригінал боргової розписки надано суду позивачем, що доводить невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Однак, станом на час розгляду справи відповідач свого обов`язку щодо повернення вказаної суми грошових коштів не виконав. Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець за цим договором набуває тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми . Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі т. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У зазначеній розписці відсутнє посилання на кінцевий термін повернення боргу. З огляду на це, позивач, використовуючи судовий спосіб захисту свого майнового права, діяв у порядку, передбаченому як положеннями матеріального, так і процесуального законодавства України, та звернувся до суду із позовною заявою 26.01.2023. Представник відповідача позовну заяву з доданими матеріалами отримав 13.06.2023, що підтверджується розпискою у матеріалах справи. Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику не повернув, то таку суму боргу слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку. Судом встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 731\~200,00 грн., яку слід стягнути з відповідача згідно з розпискою від 1 вересня 2018 року. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він повернув борг позивачу, як такі, що не підтвердженні належними та допустимими письмовими доказами. Щодо строків позовної давності, то суд зазначає таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Судом встановлено, що грошові кошти відповідач взяв у позивача у борг, проте у розписці не зазначено строк повернення цих коштів, а тому борг має бути повернутий у порядку та строки, що встановлені ч.1.ст 1049 ЦК України, тобто протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. Оскільки у розписці від 01.09.2018 строк повернення коштів не був вказаний, а представник відповідача отримав позовну заяву з додатками 13 червня 2023 року, в тридцяти денний строк до 14 липня 2023 року борг не повернув, а тому доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 7\~312,00 грн.

Outcome: approved