Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Київ Трейд» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] в період з 11.06.2018 року по 18.11.2022 року працювала в ТОВ «Київ Трейд» на посаді мерчендайзера. 18.11.2022 року наказом № КТ/к-0061 директора ТОВ «Київ Трейд» [PERSON] позивачка була звільнена з займаної посади за згодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП. Після звільнення ТОВ «Київ Трейд» 22.11.2022 року здійснило з позивачкою розрахунок шляхом перерахування на її картковий рахунок суми в розмірі 9 697,98 грн. Проте, вищевказаний розрахунок є неповним, оскільки за період з 01.04.2022 року по 18.11.2022 року ТОВ «Київ Трейд» взагалі не нараховувало та не сплачувало належну позивачці заробітну плату, а виплату позивачці заробітної плати за березень 2022 року здійснило не в повному розмірі. Окрім іншого, всупереч вимогам положень ст.ст. 47, 116 КЗпП України перед остаточним розрахунком з позивачкою, відповідачем не було у встановленому законом порядку (письмово із зазначенням окремо кожного виду виплати) повідомлено позивачку про нараховані та виплачені суми, належні їй при звільненні, а отже вона була позбавлена можливості оскаржити її розмір та порядок розрахунку. Вищезазначені обставини не заперечуються ТОВ «Київ Трейд» та підтверджуються даними, що містяться в документах, наданих ТОВ «Київ Трейд» у відповідь на адвокатський запит представника позивача. При остаточному розрахунку з позивачкою відповідач здійснив їй виплату грошової суми в розмірі 9697,98 грн., яка є компенсаційною виплатою за 58 днів щорічної та додаткової відпустки, що не були використані [PERSON] за період з 11.06.2018 року по 18.11.2022 року. Разом з тим, згідно розрахунку, що міститься в Довідці № 06/01- 23 від 06.01.2023 року про нараховану та виплачену [PERSON] заробітну плату за період з 01.01.2022 року по 18.11.2022 року - ТОВ «Київ Трейд» не здійснило нарахування та відповідно виплату заробітної плати [PERSON] за період з 01.04.2022 року по 18.11.2022 року (включно), а за березень 2022 року виплату заробітної плати було здійснено не в повному обсязі, а саме - 2836,55 грн., замість належних до виплати 5533,30 грн. Вищезазначені дії ТОВ «Київ Трейд» є протиправними, оскільки продовж всього 2022 року по дату звільнення позивачка безперервно знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «Київ Трейд», умови її трудового договору не змінювались, дію трудового договору не було призупинено, діяльність підприємства також не зупинялась. Таким чином ТОВ «Київ Трейд» незаконно, без жодних правових підстав не виплатило позивачці заробітну плату за сукупний період, що дорівнює майже 8 місяців. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Київ Трейд» на користь [PERSON] заборгованість по невиплаченій заробітній платі (з урахуванням податків та зборів) у розмірі 46 364,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.11.2022 по 18.5.2023 року у розмірі 45472, 50 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.05.2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2023 року відкрито провадження по справі. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до ТОВ «Київ Трейд» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.06.2023 року до суду надійшов Відзив представника відповідача на позов. Заперечуючи проти задоволення позову, представник вказує про те, що ТОВ «Київ Трейд» вважає їх необгрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи з наступних підстав. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Верховною Радою України 15.03.2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136-ІХ, який набув чинності 24.03.2022 року, та яким встановлено особливості регулювання трудових відносин на період воєнного стану. Так, відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в редакції, що діяла до 19.07.2022 року, передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. відповідно до Наказу від 24.03.2022 № КТ/ОД-1 «Про фіксацію обставин на підприємстві в період воєнного часу» призупинена дія трудового договору зі [PERSON] .. Позивача повідомляли про призупинення дії трудового договору, що відповідає приписам спеціального Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до яких роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб про призупинення дії трудового договору. Звісно, що в період воєнного стану в Україні, тим більше в березні 2022 року коли на території міста Києва та Київської області йшли активні бойові дії, можливість обміну електронними документами була ускладнена, а іноді і взагалі неможлива. В свою чергу, позивач на роботу не виходила, керівництво не повідомила про свій намір виїхати за кордон, лише через деякий стало відомо від інших працівників підприємства про її відсутність в Україні. Позивачем не доведено, що в період з березня 2022 року по 18.11.2022 року нею виконувалася робота, за яку ТОВ «Київ Трейд» зобов`язано було сплатити заробітну плату. Навпаки позивач вводить суд в оману, оскільки вже на початку березня 2022 року вона разом зі своєю дитиною перебувала у місті Гданськ, Польща. На підтвердження цього є переписка у месенджері Viber, де [PERSON] вказує своє місцезнаходження, наміри працевлаштуватися у Польщі та плани повернення на робоче місце лише з 01.06.2023 року, але про своє повернення в Україну та бажання приступити до трудових обов`язків керівництво не повідомила. Також у вищезазначеній переписці вказано на те, що позивач оформила у Польщі Pesel (це аналог українського ідентифікаційного коду, саме на його підставі надають тимчасовий захист українцям у Польщі). Відсутність на роботі в період з 24.02.2022 року по 18.11.2022 року підтверджується табелем обліку робочого часу. Лише 18.11.2022 року від позивачки надійшла заява про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі якої Наказом № КТ/К-0061 від 18.11.2022 року [PERSON] було звільнено 18.11.2022 року за угодою сторін та проведено з нею повний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства України. На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.07.2023 року відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про проведення судового розгляду справи в режимі відеоконференції. 26.07.2023 року від представника позивачки до суду надійшла Відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що твердження відповідача про те, що [PERSON] повідомляли про призупинення дії трудового договору абсолютно не відповідає дійсності. Серед документів, що були додані відповідачем до відзиву, відсутні будь-які докази направлення відповідачем засобами поштового або електронного зв`язку листа позивачці з повідомленням про призупинення дії трудового договору, відсутні докази відправки вищезазначеного повідомлення у будь-якому месенджері засобами мобільного зв`язку. Оскільки відповідачем було грубо порушено порядок призупинення дії трудового договору, то й факт призупинення трудових відносин позивача з відповідачем не може вважатись таким, що відбувся. З врахуванням вищезазначеного позивач вважає беззаперечним той факт, що впродовж всього 2022 року по дату звільнення позивачка безперервно знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «Київ Трейд». На підставі викладеного представник позивачки просить суд задовольнити позовні вимоги. 17.08.2023 року від представника відповідача до суду надійшли Заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначено, що представник позивача пише про те, що відповідач начебто грубо порушив порядок призупинення дії трудового договору , а в свою чергу ані позивачка, ані представник позивачки ніяк не коментують доводи відповідача щодо відсутності [PERSON] в Україні з березня 2022 року. Водночас, представник відповідача повідомляє суд про те, що робота мерчендайзера підтверджується роботою в програмі GTS online. Вказана програма підтверджує наявність в реальному часі мерчендайзера в конкретному магазині, його геолокацію тощо. Представник позивача стверджує, що позивачка безперервно знаходилась в трудових відносинах з відповідачем, умови її трудового договору не змінювались, але, в свою чергу, ніяким чином не підтверджує фактичне виконання роботи на підприємстві. Позивачка та представник позивачки у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про у своїй заяві просять суд поводити розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивачки та її представника, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у своїй заяві просить суд поводити розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що з 12.06.2018 року позивачка [PERSON] працювала в ТОВ «Київ Трейд» на посаді мерчендайзера, що підтверджується записами у трудовій книжці. Наказом ТОВ «Київ Трейд» від 24.03.2022 року №КТ/ОД-1 «Про фіксацію обставин на підприємстві в період воєнного стану» призупинено дію трудових договорів з 24.03.2022 року, зокрема і з [PERSON] ,

Outcome: approved