Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач 08.02.2023 року звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №273-08/А-38 від 02 липня 2008 року у вигляді трьох процентів річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3616,10 дол. США. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Публічним Акціонерним Товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №273-08/А-38 від 02 липня 2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 97 975 доларів СІІІА на строк з 02.07.2008 по 01.07.2018, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та АБ «УКРГАЗБАНК» 02 липня 2008 року було укладено Договір поруки за вищевказаним Кредитним договором. Відповідно до п.п. 1.2. та 1.3. Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і Позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному обсязі. У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2010 у справі № 2-944/2010 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 121\~197,14 доларів США, та 90\~668,64 гривень. Відповідачі не виконали зазначене рішення суду та на даний час продовжується його примусове виконання. Загальна сума заборгованості, нарахована за несвоєчасне виконання рішення в порядку ч.2\~ст.625 ЦК України\~згідно розрахунку становить за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року 17\~497,66 дол. США. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 04.04.2023 року вказану цивільну справу направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Приморського районного суду м. Одеси. За результатами автоматизованого розподілу від 11.05.2023 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Суворовій О.В., яка отримана суддею - 12.05.2023 року. Ухвалою суду від 12.05.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в загальному позовному порядку. Ухвалою суду від 22.06.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання 17.08.2023 року з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, просив провести слухання справи без фіксування судового процесу, про що надав заяву. Відповідачі у судові засідання 22.06.2023 р., 11.07.2023 р. та 17.08.2023 р. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання та розміщенням оголошення. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалися. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст.280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положенняст.130\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Вирішуючи спір, суд встановив, що предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625\~ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, щодо погашення кредитної заборгованості, підтвердженої рішенням суду. Судом встановлено,\~що між Публічним Акціонерним Товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №273-08/А-38 від 02 липня 2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 97 975 доларів СІІІА на строк з 02.07.2008 по 01.07.2018, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами кредитного договору (а.с.15-16). Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та АБ «УКРГАЗБАНК» 02 липня 2008 року було укладено Договір поруки за вищевказаним Кредитним договором (а.с.17). Відповідно до п.п. 1.2. та 1.3. Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і Позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному обсязі. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2010 у справі № 2-944/2010 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 121\~197,14 доларів США, та 90\~668,64 гривень (13-14). Відповідно до\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У даному випадку, зобов`язання між сторонами виникло з Договору, за яким Відповідачі зобов`язалися розрахуватися з Позивачем на умовах, визначених сторонами. За змістом статей 524,533-535 і 625\~ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України\~сум. При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Положеннями\~ст. 611 ЦК\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625 ЦК\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.(постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Формулювання\~ст.625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~ст. 549 ЦК\~України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст. ст.\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Відповідачі мають грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2010 року (справа №2-944/2010), про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Дане рішення суду залишається не виконаним. З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Однак, як вказує Верховний суд, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625\~ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Позивачем долучено розрахунки інфляційних збитків та трьох відсотків річних на підставі\~ст.\~625\~ЦК України (а.с.5). Відповідачами не спростовано таких розрахунок, докази щодо неправильності нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних у суду відсутні. Отже, підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано обґрунтований, належний та допустимий розрахунок на підтвердження позовних вимог в частині суми 3% річних та суму індексу інфляції, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, а їх розмір є доведеним долученим Позивачем до справи розрахунком. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідачів інфляційних втрат і 3 % річних з загальній сумі 3616,10 доларів США. Відповідно до статті 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги\~ст. 81 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь ПАТ АБ Укргазбанк" заборгованості в порядку ч.2 ст.625 ЦК України підлягають задоволенню. З приводу вимог про стягнення судових витрат по сплаті судового збору , суд зазначає наступне. Позивачем при зверненні до суду помилково надміру сплачено судовий збір у розмірі 9595,00 грн. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідачів на користь ПАТ АБ Укргазбанк" підлягають стягненню\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~в сумі\~2684\~грн . Зазначений розмір судового збору передбачено ЗУ «Про судовий збір», а саме за подачу позовної заяви майнового характеру юридичною особою необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (939\~400 грн.).

Outcome: approved