Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що 28.08.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб, під час якого народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 01.06.2020. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 28.05.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.09.2019 і до її повноліття. В результаті невиконання [PERSON] рішення суду щодо сплати аліментів, утворилась заборгованість, яка станом на 16.05.2023 року становить 132233,75 грн. Зазначила, що відповідач неналежно виконує рішення суду, починаючи з вересня 2019 року і по даний час відповідач аліменти не сплачує, а тому вважає, що заборгованість виникла із вини відповідача. Згідно з розрахунком пені від суми несплачених аліментів її розмір станом на 22.05.2023 становить 777444,84 грн, що перевищує 100% розміру заборгованості із сплати аліментів, однак сума пені обмежується розміром заборгованості. На підставі викладеного просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 132233 (сто тридцять дві тисячі двісті тридцять три) гривні 75 копійок за період з 01.10.2019 по 22.05.2023. Просила також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Ухвалою суду від 18.08.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, постановлено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.2012, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] було « [PERSON] », що підтверджується рішенням Барського районного суду Вінницької області від 01.06.2020 у справі №125/2012/19. Відповідно до виконавчого листа №125/2013/19, виданого 28.05.2021 Барським районним судом Вінницької області, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.09.2019 і до її повноліття. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП № [NUMBER] від 15.06.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 125/2013/19, виданого 28.05.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. У зв`язку із утворенням заборгованості за несплату аліментів державним виконавцем щодо відповідача були винесені постанови від 24.05.2022 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про арешт майна боржника, постанова від 04.10.2022 про арешт коштів боржника, що підтверджується наданим позивачем копіями відповідних постанов державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № [NUMBER]. Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER] станом на 16.05.2023 становить 132233,75 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості Барського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, стягнуті за рішенням суду аліменти є періодичним платежем, який повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові КЦС ВС від 20.07.2020 у справі № 362/4462/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Отже, відповідачем порушено обов`язок зі сплати аліментів, починаючи з вересня 2019 року і до подачі позову до суду, а саме до 31.05.2023, тобто майже протягом чотирьох років, у зв`язку з чим розмір пені за вказаний період значно перевищує суму заборгованості зі сплати аліментів, та складає 777444,84 гривень згідно розрахунку пені від суми несплачених аліментів, який долучено до позовної заяви та перевірено судом арифметичним методом, відповідачем такий розрахунок не спростовано. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, а тому їх необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] пеню за несплату аліментів у 100 відсотковому розмірі від суми заборгованості по сплаті аліментів, а саме: 132233,75 грн. Згідно з статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, який відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 1073,60 грн. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката. Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з нормами статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дослідивши надані докази щодо вита на правничу допомогу судом встановлено таке. 02.05.2023 позивач [PERSON] , як клієнт, уклала з адвокатом Жунку Д. С., як виконавцем, договір про надання правової допомоги. Згідно з умовами додаткової угоди про надання правової допомоги, яка укладена 02.05.2023, сторони домовились, що вартість послуг адвоката становить фіксовану суму 16000 гривень, що сплачується клієнтом на умовах 100 % передоплати. У пункті 2 наведено найменування наданих згідно із договором послуг: 1. надання юридичних консультацій в справі про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів; 2. витребування доказів, підготовка матеріалів цивільної справи; 3. підготовка позовної заяви, здійснення розрахунків; 4. представництво інтересів позивача у Барському районному суді Вінницької області. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №41 від 25.05.2023 [PERSON] сплатила на користь адвоката Жунку Д.С. 16000 грн. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача підписував позовну заяву, засвідчував копії доданих до неї документів, брав участь у судових засіданнях у справі. Отже, матеріалами справи і наданими адвокатом доказами підтверджується реальність надання правничої допомоги позивачу, яка була пов`язана із розглядом цієї справи, і реальність понесених позивачем судових витрат та їх обґрунтованість. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач не подав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень

Outcome: approved