Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області (далі - відповідач), в якому просив суд визначити йому додатковий строк у межах шести місяців для подання заяви про прийняття спадщини - автомобіля ГАЗ 63, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з автомобіля ГАЗ 63. До дня смерті померлий батько та позивач проживали разом, вели спільне господарство. Для оформлення спадщини [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 29.09.2020 року, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Так, крім автомобіля наявне й інше спадкове майно, а саме, будинок у [ADDRESS] та майновий пай, право власності на яке на позивача оформлено. Проте, оскільки документи на автомобіль [PERSON] знайти не міг, до спадкового майна він не увійшов.Саме тому вінвимушений звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заявипро прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, справу розглядати у відсутність представника сільської ради. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А.від 07 червня 2023року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] 30.06.2023 року на адресу суду надійшли витребувані судом документи. Ухвалою суду від 11.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлені та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами наступні факти. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Як зазначено у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як вказував позивач при подачі позову, після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з будинку у [ADDRESS] та майновий пай, право власності на яку було оформлено у встановленому законом порядку. У той же час, оскільки документи на автомобіль ГАЗ 63 знайти тривалий час не вдавалось, вказане майно не увійшло до спадкової маси та на нього не було оформлено право власності, у зв`язку з чим пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи встановлені судом обставини судом прийшов до висновку, що у позивача виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування за законом на майно після смерті [PERSON] . Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У той же час, Постановою державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль ГАЗ 63, 1965 року випуску, н.з. [NUMBER] зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 9). Згідно довідки виконавчого комітету Томашівської сільської ради №11-03/59 від 14.02.2020 року, померлий [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10) У відповідності до довідки виконкому Томашівської сільської ради, на день смерті [PERSON] він проживав разом із сином [PERSON] , який доглядав хворого батька, разом вони вели спільне підсобне господарство, останній на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не вдалося тривалий час знайти документи на автомобіль ГАЗ 63. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вказано у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від21.05.2020 у справі №404/251/17 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. У даній справі встановлено, що батько позивача помер [INFO] , постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску шестимісячного строку датована 29.09.2020 року, а з даним позовом позивач звернувся 02.06.2023 року, що може свідчити про неналежну реалізацію позивачем своїх спадкових прав. Варто зазначити, що за умовами закону, спадщина приймається не в частині, а в цілому. Тому, у випадку подачі відповідної заяви у встановлений законом строк, до спадкування підлягають всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини. Крім того, згідно п. 1.2. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Тобто, сама по собі відсутність документів, які підтверджують право власності на спадкове майно, не є поважною причиною для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, адже за умовами Порядку нотаріус не позбавлений можливості витребовувати інформацію від державних органів. Отже, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, не може бути визнані судом поважними, оскільки, самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчать про поважність причин пропуску зазначеного строку. Враховуючи, наведене, та той факт, що позивачем не було доведено поважність (пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають до задоволенню. Також варто зазначити, що за положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналогічні положення містяться у п. 3.21. Глави 10 Порядку. Згідно п. 3.22. Глави 10 Порядку, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Тобто, за встановлених обставин постійного проживання спадкодавця та спадкоємця на час відкриття спадщини, права позивача підлягають захисту в іншому, першочергово у позасудовому порядку шляхом звернення до нотаріуса з іншою заявою. Крім того, у справі ЄСПЛ "SundayTimes v. UnitedKingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steelandothers v. TheUnitedKingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилався, підстав для задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed