Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просила встановити факт, що вона постійно спільно проживала станом на час відкриття спадщини із спадкодавцем матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Миколаєві, з січня 2016 року по день її смерті. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона на час смерті матері та до теперішнього часу, проживає за адресою [ADDRESS] . Після смерті матері була у подавленому стані, витрачала багато часу та коштів на догляд за її співмешканцем [PERSON] , і не встигла подати заяву про прийняття спадщини. Після смерті матері продовжує вести господарство та обслуговувати квартиру вважаючи, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із матір`ю та продовжує доглядати за спадковим майном. З метою прийняття спадщини після смерті матері вона звернулась до Першої миколаївської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав ,однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв 'язку з тим, що вона не довела того факту, що вона прийняла спадщину після смертісвоєї матері за фактом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник та її представник в судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримали та просили суд про їх задоволення. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явиллася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ММР, просили прийняти рішення за наявними матеріалами справи. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 325/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної Першою миколаївською державною нотаріальною конторою, 01.12.2022 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері . Більше ніхто зі спадкоємців з заявами про прийняття спадщини не Згідно пояснень позиваач, державним нотаріусом їй роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у зв 'язку з тим, що спадкоємець не може довести того факту, що вона прийняла спадщину після смерті матері за фактом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, мати заявниці [PERSON] померла [INFO] . Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] є рідною донькою спадкодавиці, отже є спадкоємицею першої черги за законом. Померла [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка не була прийнята жодним із спадкоємців. Спадщина складається з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та іншого майна. На момент смерті матері заявниця не була зареєстрована з нею за однією адресою, її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ч.З ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї; Як пояснили допитані в судовому засіданні в якості свідків сусіди заявниці [PERSON] ,та [PERSON] , [PERSON] останні роки проживала в квартирі за адресою [ADDRESS] постійно з матір`ю, яка після перенесеного інсульту потребувала сторонньої допомоги та доглядала матір по день її смерті. Відповідно до ч.1ст.1221 ЦК Українимісцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно дост. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.Статтею 3 цього ж Законувизначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Частиною 3 ст.1268ЦК Українипередбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Враховуючи все вищевикладене у своєму взаємозв`язку слід прийти до висновку про те, що особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2018 по цивільній справі №317/2329/15-ц, н/п № 61-2414св18 та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 по цивільній справі №633/344/16-ц, н/п № 61-1550 св 17. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 23 цієїпостанови Пленуму ВСУ, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідно заявнику для можливості реалізувати для можливості виникнення та подальшої реалізації спадкових прав. Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт постійного проживання заявниці зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент відкриття спадщини. За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно дост. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved