Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

До Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Ціна позову - 119680 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На підставі Акту ЖЕД-310 від 04.07.2022 року комісією представників ЖЕКА, було встановлено факт залиття [PERSON] квартири [ADDRESS] з вище розташованої квартири [ADDRESS] при проведенні ремонтних робіт у ванній кімнаті і відриву там крану на трубі. В наслідок відриву крану в квартирі [ADDRESS] було затоплено декілька квартир поверхами нижче, в тому числі і квартира позивача. Три свідки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ще декілька осіб можуть підтвердити даний факт. Даним Актом фактично доведено вину власника квартири [ADDRESS] , та і він сам не спростовує це. [PERSON] зазначає, що спір виник по суті збитків, внаслідок чого він звернувся до Бюро експертиз, яке має діючу ліцензію і досвід даних оцінок. Звітом про незалежну оцінку визначена сума 119680 грн. Власник квартири [ADDRESS] не згоден з сумою, та уникає переговорів до цього часу. Відповідачу було написано лист та направлено рекомендованим по пошті, але відповіді не отримано. При зустрічі із власником виник конфлікт, та погрози зі сторони власника квартири [ADDRESS] . Позивач має відео доказ даної зустрічі. Враховуючи, що пройшло з літа досить строку в очікуванні реакції від власника квартири [ADDRESS] , Позивач просить відкрити провадження по даному факту та накласти арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали суду 06 лютого 2023 року позивачем подана нова редакція позовної заяви з додатками. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26 липня 2023 року позивачем подано клопотання про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви про зміну підстав позову в частині збільшення відповідачів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволені. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Будь яких заяв, клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як встановлено судом, що на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] в рівних долях належить квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 12 березня 2007 року відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації. За даними технічної характеристики квартира за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 30,4 кв.м. та складається з двох кімнат 18.9 кв.м. та 11.5 кв.м., кухні - 7.8 кв.м., ванної кімнати - 2.6 кв.м., вбиральні - 1.0 кв.м., коридору - 7.2 кв.м., балконом -1.86 кв.м. Загальна площа квартири - 50.86 кв.м. Відповідно до змісту акту від 04.07.2022 року, затверджений Начальником ЖЕД -310 Т.Давидок , вбачається, що комісія у складі головного інженера Данильчук С.В., майстра технічної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] склали акт на підставі звернення мешканця квартири [ADDRESS] на предмет залиття в вище розташованій квартирі [ADDRESS] , яке відбулося 30.06.2022 року. Комісійним обстеженням 04.07.2022 року встановлено в коридорі на стінах та оселі вологі плями від залиття приблизно 2 кв.м. (на стінах та стелі декоративна плитка); на кухні на стелі вологі плями площею приблизно 0,5 кв.м. (стеля пофарбована); у маленькій кімнаті, на стінах по периметру вологі сліди від залиття з частковим відшаруванням шпалер (приблизно 10 кв.м.). На стелі вологі плями приблизно 0,5 кв.м.; у великій кімнаті на стінах вологі плями приблизно 3 кв.м. з частковим відшаруванням шпалер, на стелі вологі плями по периметру кімнати приблизно 1,5 кв.м. (стеля пофарбована). Залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вище розташованої квартири [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що при проведені демонтажу у ванній кімнаті облицювальної плитки сталося відшарування значної частини кахельної плитки із матеріалом, на якій вона кріпилася, та її подальше падіння на шарів кран на трубі ГВП, що призвело до його пошкодження та відриву. Інших даних (акту) щодо встановлення причини залиття квартири позивача та визначення пошкоджень квартири, внаслідок її залиття, суду не надано. Згідно з висновком ТОВ «Експерт ІН» в особі оцінювача Р.А.Новічевського складений станом на 23.08.2022 року ринкова вартість об`єкта оцінки- Матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення двокімнатної квартири, загальною площею 50,86 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] розрахована з використанням витратного підходу, складає 119680,00 гривень. Суд, оцінюючи вказані докази, бере до уваги, що статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи - завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 927/11207 (далі - «Правила»), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; дата аварії, її характер та причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття та про обсяг робіт для усунення його наслідків. У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 р. № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи - прізвище, ім`я, по батькові - підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачі повинні надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття їх квартири з вини відповідача, зокрема, комісійний акт, який складено із додержанням вищевказаних вимог Правил, у якому містяться відомості про факт залиття, винну особу, причини залиття, завдані пошкодження та обсяг робіт для їх усунення. Разом з цим, наданий позивачами Акт від 04.07.2022 року не містить висновків про винну особу та обсяги робіт, необхідні для усунення наслідків залиття; в актах відсутні відомості про обстеження квартири відповідача, хоча саме технічну несправність сантехнічного обладнання, встановленого в цій квартирі, комісія визнала причиною аварій. Не вказано в актах і про присутність під час їх складання заінтересованих осіб з боку винної та потерпілої сторони, а також відсутні відомості про відмову відповідача від підпису складеного акту. Зі змісту Акту від 04.07.2022 року слідує, що причиною залиття квартири позивачів вищезазначеного житлового будинку є проведений демонтаж у ванній кімнаті облицювальної плитки, внаслідок чого сталося відшарування значної частини кахельної плитки із матеріалом, на якій вона кріпилася, та її подальше падіння на шаровий кран на трубі ГВП, що призвело до його пошкодження та відриву, втім в акті не зазначено анкетні дані цього мешканця, не вказано про його участь в обстеженні квартири позивачів чи квартири відповідача, відсутній і підпис цієї особи під актом комісійного обстеження. Докази того, що відповідач був належним чином повідомлений про дату комісійного обстеження, але відмовився прийняти в ньому участі або не надав доступу до своєї квартири чи відмовився підписати складені комісією акти в матеріалах справи відсутні. Крім того, матеріали справи не містять відповідних документів, що підтверджують право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] за відповідачами. Отже матеріалами справи підтверджено, що комісійне обстеження та складання відповідного акту проведено без участі відповідачів та без їх належного інформування про проведення комісійного обстеження, а також без обстеження квартири відповідачів. У зв`язку з цим суд вважає акт від 04 липня 2022 року не належним доказом наявності вини відповідачів у залитті квартири позивачів, оскільки комісія провела огляд пошкоджень лише в приміщенні квартири позивачів та не оглянула квартиру відповідача, зробивши при цьому висновки, що ймовірною причиною залиття квартири позивачів було пошкодження крану на трубі ГВП з вище розташованої квартири. Крім того в цьому акті відсутні висновки комісії про особу, що заподіяла шкоду, обсяг робіт, необхідний для усунення наслідків залиття. Дослідивши вказані документи, враховуючи норми чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 року у справі № 2-1974/11, суд приходить до висновку, що акт від 04.07.2022 року не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Інших доказів неправомірності дій відповідача щодо залиття належної позивачам квартири матеріали справи не містять. Стосовно звіту незалежної оцінки про визначення розміру матеріальних збитків від 23 серпня 2022 року, поданого позивачами для підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям їх квартири, то при визначенні величини збитку, нанесеного нерухомому майну, що належить позивачам, оцінювачем Р.А.Новічевським були використані акт комісійного обстеження, складений працівниками ЖЕД-310 04 липня 2022 року, що не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди, оскільки складений з порушенням Правил. Доказів того, що пошкодження майна, відображені у звіті від 23.08.2022 року виникли по вині відповідача суду не надано. За таких обставин, наданий позивачами звіт не може достовірно підтверджувати розміру матеріальної шкоди, завданої позивачам. Інших доказів, які б підтверджували вартість ремонтно-відновлювальних робіт, розмір фактично понесених позивачами витрат на усунення пошкоджень майна, суду не надано. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій відповідача щодо залиття квартири позивачів, як не доведено як факту спричинення позивачам матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири по вині відповідача, а також розміру цієї шкоди. За таких підстав, суд вважає необхідним залишити без задоволення позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 3-тя особа - [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, у зв`язку з недоведеністю вимог. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Outcome: dismissed