Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить винести рішення про усиновлення ним дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни до актових записів про народження дітей, а саме змінити прізвище та по батькові дітей, і в графі «відомості про батька» вказати його батьком. В обґрунтування заяви зазначає, що з 12.10.2019 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час спільного проживання у шлюбі у них народили дитину - [PERSON] , [INFO] . В дружини заявника також є неповнолітні дочки від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають в сім`ї заявника. Біологічний батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Заявник прийняв рішення усиновити доньок дружини. Актом обстеження умов проживання від 30.05.2023 року встановлено, що у заявник із дружиною та трьома малолітніми дітьми проживають в будинку, житло повністю забезпечує потреби проживаючих, є всі необхідні умови для утримання та виховання дітей, забезпечення їм стабільних та гармонійних умови життя та розвитку. Заявник має добрий стан здоров`я, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Мати дітей не заперечує проти усиновлення, що підтверджується заявою 14.08.2023 року, що посвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко О.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 949. Заявник має переважне право на усиновлення дітей, відповідно до норм ст. 213 СК України, оскільки діти виховуються в його сім`ї з 2019 року, а саме з моменту реєстрації шлюбу з [PERSON] . Заявник виховує дітей як рідних доньок, а [PERSON] та [PERSON] вважають його батьком. Між ними склалися теплі сімейні відносини, а тому він вважає, що усиновлення ним [PERSON] та [PERSON] відповідатиме їхнім інтересам. Ухвалою суду 12.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. 14.08.2023 року через канцелярію суду надійшла уточнена заява про усиновлення дітей підписана заявником [PERSON] ( а.с. 46-49). У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат Безугла І.С. підтримали свої вимоги, посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Тетіївської міської ради Панченко Л.В. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1499, її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.06.2008 року (а.с. 14). [INFO] народилась [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 10, її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.05.2011 року (а.с. 11). З копії свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] помер біологічний батько малолітніх дівчат [PERSON] (а.с. 17). 12.10.2019 року заявник [PERSON] зареєстрував свій шлюб з матір`ю малолітніх дітей у Тетіївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 119. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно висновку про стан здоров`я особи виданого поліклінікою КНП Богуславської міської ради «Богуславська центральна лікарня» від 08.05.2023 року встановлено, що заявник [PERSON] за станом здоров`я може бути опікуном, усиновлювачем (а.с. 9). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» до кримінальної відповідальності заявник [PERSON] станом на 24.05.2023 року незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с. 13). 30.05.2023 року провідним спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Тетіївської міської ради Дзюбою Г.С. було проведено обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та було встановлено, що умови проживання хороші, в кімнатах охайно, просторо та затишно, наявні необхідні меблі та побутова техніка. Продуктами харчування сім`я забезпечена. Діти [PERSON] та [PERSON] мають окремі спальні місця, місця для підготовки до уроків, одягом та взуттям дівчатка забезпечений відповідно до сезону. В даному будинку зареєстровані та проживають заявник [PERSON] , дружина заявника [PERSON] , його син [PERSON] , доньки дружини [PERSON] та [PERSON] . Стосунки, традиції сім`ї доброзичливі. Заявник має гарні відносини з [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2011 року народження, зі слів мами [PERSON] дівчатка називають його татом. Дітям створені всі необхідну умови для повноцінного розвитку, виховання та навчання (а.с. 18). Виконавчий комітет Тетіївської міської ради своїм висновком про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини № 2.4.3-09/842 від 31.05.2023 року вважає, що усиновлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , заявником [PERSON] є доцільним і таким, що відповідає інтересам дітей (а.с. 20-22). Як вбачається із заяви від 14.08.2023 року, що посвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко О.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 949, [PERSON] надала свою згоду на усиновлення її дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , її чоловіком [PERSON] , [INFO] (а.с. 45). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайвищому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 1, 5, 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою, зокрема забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 Сімейного Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. (ст. 207 Сімейного Кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 208 Сімейного Кодексу України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу), а саме особа до досягнення нею повноліття, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 211 Сімейного Кодексу України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Відповідно до ст. 212 Сімейного Кодексу України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений Міністерством охорони здоров`я України; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її ( ч.2 ст. 219 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 220 Сімейного Кодексу України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Судом не встановлено обставин, визначених ст. 212 СК України, які б перешкоджали заявнику [PERSON] бути усиновлювачем. Відповідно до ч. 1 ст. 218 Сімейного Кодексу України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. У судовому засіданні неповнолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,підтвердили свою згоду на усиновлення їх [PERSON] , адже в них склалися добрі відносини та вони називають його батьком. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам, діючи в інтересах дітей, суд приходить до висновку, що громадянин України [PERSON] [INFO] , може бути усиновлювачем [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому його заява підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 233 Сімейного Кодексу України, суд також вважає за можливе зобов`язати органи державної реєстрації актів цивільного стану України внести зміни в актові записи цивільного стану про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме: змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «відомості про батька» вказати: батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, та видати нові свідоцтва про народження дітей з урахуванням зазначених змін, анулювавши свідоцтва про народження видані раніше. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Outcome: approved