Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

15.08.2022 р. до суду надійшла заява [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що заявник з вересня 2009 року по жовтень 2022 року перебувала у шлюбі з [PERSON] і вони спільно проживали по [ADDRESS] . 22 жовтня 2022 року [PERSON] повернувся із військової служби і відтоді систематично почав її всіляко ображати та застосовувати фізичне насильство, погрози, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. 7 серпня 2023 року він завдав їй тілесних ушкоджень, у зв`язку із чим була відкрита кримінальна справа. Після цього, поліція видала терміновий заборонний припис на десять днів, але [PERSON] вже 12 серпня 2023 року порушив його. У судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON] проти заяви заперечував. Він зазначав, що будинок у якому проживає заявник, належить йому і він має право туди приходити. Він приходив відвідувати дочку. Однак, оскільки заявник проживає із іншим чоловіком, то у нього були певні конфліктні ситуації. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, допитавши свідка, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Сторонами не заперечувалась та обставина, що [PERSON] проживає у будинку по [ADDRESS] разом із спільною малолітньою дочкою сторін, а [PERSON] періодично навідується до заявника для контактів з дочкою та використання своїх речей. Також, судом встановлено, що [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство скоєне відносно заявника. Також у справі маються дані про можливі факти застосування [PERSON] фізичного насильства відносно заявника. Як свідчать матеріали справи, такі факти не були одноразові (а.с.7-9). Зважаючи на ці обставини, а також пояснення сторін, які вони надали суду, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства є високою, тому суд дійшов до висновку про необхідність видачі обмежувального припису строком на 3 (три) місяці для тимчасового обмеження [PERSON] в контактах та зустрічах із заявником. На підставі викладеного,

Outcome: partial