Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що з 10.06.2017 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує що сторони не проживають разом, шлюбні відносини між ними фактично припинено, шлюб існує формально, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між позивачем та відповідачкою неможливе, а тому просив про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій вимоги позовної заяви визнала в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2017 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у миколаївській області, актовий запис № 44). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.02.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 183). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу, відсутність заперечень проти цього від відповідача, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При укладанні шлюбу відповідачка не змінювала своє прізвище, а тому надалі має ним іменуватися. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved