Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою одружились 16.05.2002 року, шлюб зареєстрований у виконкомі Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківській області, актовий запис № 6. Під час перебування у шлюбі в сторін народилися двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Протягом останніх двох років між ними припинились подружні відносини, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Шлюб існує формально, примирення є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач просить шлюб розірвати, а також залишити синів [PERSON] та [PERSON] проживати разом із ним. Представником позивача було подано суду письмове пояснення, в якому зазначено, що відповідачка створила нову сім`ю та готує документи на виїзд за кордон до свого цивільного чоловіка. Долучено до матеріалів справи копію судового наказу про те, що відповідачка повинна сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дітей. Справу просить розглядати у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу, а також, щоб сини проживали разом з батьком, оскільки у зв`язку із створенням нової сім`ї виїжджає за кордон на постійне місце проживання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 16.05.2005 року зареєстрували шлюб у виконкомі Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківській області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від спільного проживання сторін у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), та син [PERSON] , [INFO] (А.С. 8). Згідно із ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї. Спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Протягом останніх двох років між ними припинились подружні відносини, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Шлюб існує формально. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, покладення судом обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення не відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 Сімейного кодексу України і суперечить його інтересам. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Вирішуючи вимоги позивача про залишення синів проживати разом із відповідачем, суд враховує, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 16.06.2023 року, мати дитини з сім`єю не проживає, утриманням дітей займається батько [PERSON] (а.с.9). Крім того, згідно судового наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.07.2023 по справі № 345/3550/23, з відповідачки [PERSON] наказано стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Зазначаючи у резолютивній частині рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Отже, позов слід задоволити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved