Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем зареєстрованого Рояківським сільЗАГС Кегичівського району Харківської області 21 листопада 1992 року, актовий запис №05. Позовна заява обгрунтована тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що не мають з дружиною спільних інтересів та бажання бути разом, кожен живе своїм життям. Фактично з 29.07.2018 практично припинили будь-які шлюбно-сімейні стосунки. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що сторони виявились різними людьми із своєрідними характерами й тому позивач вважає, що шлюб розпався остаточно. За таких обставин спільне сумісне життя з відповідачем не склалося, збереження сім`ї неможливе. Спір щодо майна подружжя на цей час відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, але надіслав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомила. Відзив на позов до суду від неї не надходив. Зі згоди позивача, наданої у клопотанні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 1992 року у Рояківському сільЗАГС Кегичівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 21 листопада 1992 року, актовий запис № 05. Сімейне життя сторін не склалося через різний склад характерів, відсутність спільних інтересів та бажання бути разом. Подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спір про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не заявлений. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач про зміну прізвища на дошлюбне не заявила, а тому після розірвання шлюбу і надалі іменується прізвищем отриманим при реєстрації шлюбу. Про розподіл судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved