Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

04.11.2022 року позивачка - [PERSON] , звернулась до суду з вищезазначеним позовом в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ), на користь її матері інваліда І групи (довічно), непрацездатної [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ), яка потребує стороннього догляду аліменти щомісячно в розмірі мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» із подальшою індексацією. Свої позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що вона є матір`ю відповідачки по справі - [PERSON] . Починаючи з 04.02.2013 року позивачка являється інвалідом І групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] серія [NUMBER] . Згідно довідки про відсутність індивідуальних відомостей про особу від 18.11.2021 року, будь-яких доходів у вигляді заробітної плати, ведення підприємницької діяльності, позивачка не отримує. Першу інвалідність їй було встановлено 29.06.2004 року III групи. Як зазначає позивачка, вона має двох доньок [PERSON] і [PERSON] . За домовленістю в родині було вирішено, що здійснювати догляд за позивачкою буде старша донька - [PERSON] , оскільки молодша донька - [PERSON] має дитину-інваліда та фактично здійснює догляд за нею. У зв?язку з тим, що сторони прийшли згоди про догляд за позивачкою, як за інвалідом, хвороби якої постійно прогресують, старшою донькою [PERSON] , всі кошти вилучені з продажу належного позивачці майна на праві приватної власності були передані відповідачці на придбання нерухомого майна, яке зареєстроване на її ім?я та в теперішній час остання використовує на власний розсуд та виключно на власні потреби. [PERSON] здійснювала догляд за позивачкою як за людиною, яка потребує сторонньої допомоги. Однак з початку 2021 року відповідачка по справі почала ігнорувати свій обов?язок та взагалі перестала провідувати позивачку, у зв?язку з чим в травні 2021 року була подана заява до відповідної соціальної служби про припинення нарахування допомоги [PERSON] , у зв?язку із невиконанням останньою своїх зобов?язань. Згідно виписки пацієнта на програмному діалізі позивачка потребую пересадку нирки, потребує стаціонарне лікування у відділі гемодіалізу, згідно виписки з медичної картки № 699 встановлено діагноз - рак сигмо видної кишки, цукровий діабет 2 тип та ряд супутніх захворювань. Фактично в теперішній час позивачка будучи лежачою людиною, не маючи змоги самостійно пересуватись, позбавлена стороннього догляду, який зобов?язалась здійснювати відповідачка, крім того, їй необхідне лікування, обстеження, якими вона самостійно забезпечити себе не може ані фізично, ані матеріально, у зв?язку з чим позивачка була змушена звернутись із даним позовом до суду. Відповідач по справі є повнолітньою і здоровою людиною, яка обманним шляхом отримала всі виручені кошти з продажу належного позивачці майна, в теперішній час злісно ухиляється від взятого на себе зобов?язання. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Однак представник позивачки - адвокат Єфименко Н.В., подала до суду заяву, відповідно до якої просила суд, розглянути справу без участі сторони. На задоволені позовних вимог наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик, яке було розміщено на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Судові повістки, які надсилалася відповідачці за адресою її реєстрації: [ADDRESS] , на судові засідання, були повернуті до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є матір`ю відповідачки [PERSON] , що підтверджується копією паспорту гр. України серії [NUMBER] , який належить [PERSON] , свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.04.2005 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , листом Управлення державної реєстрації відділу Державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області № 32532/06.2-29 від 10.08.2023 року з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] до укладання шлюбу від 04.05.2002 року з [PERSON] , актовий запис № 339 мала прізвище « [PERSON] », та листом ДМС в Одеської області Білгород-Дністровського відділу від 27.07.2023 року. Судом встановлено, що [PERSON] має статус пенсіонера та є інвалідом І групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданого довічно 04.02.2013 року Пенсійним фондом України, серії [NUMBER] . Судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою № 1500-0207-8/112672 від 28.10.2022 року наданою Білгород-Дністровським об`єднаним управлінням ПФУ в Одеській області Як вбачається з виписки пацієнта на програмному діалізі позивачка потребую пересадку нирки, потребую стаціонарне лікування у відділі гемодіалізу, згідно виписки з медичної картки № 699 встановлено діагноз - рак сигмо видної кишки, цукровий діабет 2 тип та ряд супутніх захворювань. Отже, встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч.1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатною, досягла пенсійного віку, вона потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини. Таким чином, оскільки відповідач є працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу своїй матері, доказів протилежного відповідачем до суду не надано, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992.4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved