Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

[PERSON] 08.09.2020 року звернулась з позовом до [PERSON] , Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , вказавши, що з 28.09.2001 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу подружжям на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2008 року придбано недобудований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] . В період з 2008 по 2020 роки будинок добудовувався та наразі його площа становить 193,7 кв.м. Рішенням суду від 05.09.2014 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 804\~589,10 гривень. 03.01.2020 року в межах виконавчого провадження з виконання зазначеного рішення суду Шевченківським ВДВС та ДП «Сетам» проведені електронні торги з продажу будинку, переможцем яких став [PERSON] . Вказуючи, що будинок є спільним майном подружжя, натомість як його продаж через електронні торги відбувся без згоди позивача, [PERSON] просила визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «Сетам» 03.01.2020 року з реалізації арештованого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним протокол проведення електронних торгів від 03.01.2020 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на житловий будинок від 22.01.2020 року. Ухвалою суду від 11.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху зв?язку з несплатою позивачем судового збору. Ухвалою суду від 20.11.2020 року було відкрите провадження у справ та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 10.12.2020 року Шевченківським ВДВС у м. Запоріжжя подано відзив на позовну заяву, в якому Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя проти позову повністю заперечував, вказуючи, що [PERSON] була поручителем за кредитним договором [PERSON] та солідарним відповідачем за рішенням суду про стягнення заборгованості, реалізація майна була проведена у відповідності до положень чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову немає. 21.12.2020 року ДП «Сетам» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову, вказуючи на відсутність порушень при проведенні електронних торгів. 18.01.2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому, вказуючи на відповідність порядку проведення електронних торгів вимогам чинного законодавства, просив відмовити у позові. Інші учасники провадження письмових пояснень до суду не направили. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Бєлоусова В.О. направила клопотання про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 26.01.2021 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду. 14.06.2021 року ТОВ «Укрдебт плюс» подано письмові пояснення, відповідно до яких третя особа заперечувала проти позову, вказуючи, що [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, в межах якого відбулась реалізація житлового будинку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2021 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , ДП «Сетам», [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 14.06.2022 року апеляційна скарга [PERSON] на рішення суду залишена без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2022 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 08.03.2023 року частково задоволено касаційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2021 року та постановою Запорізького апеляційного суду від 14.06.2022 року, справу направлено на новий розгляд. Ухвалою суду від 24.04.2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вказуючи, що житловий будинок є спільним майном подружжя, його реалізація відбулась без згоди позивача, а вартість будинку, за яку він був реалізований в ході прилюдних торгів, є значно нижчою за його ринкову вартість. Відповідач [PERSON] не заперечував проти позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, причин неявки не повідомив. Відповідач ДП «Сетам» представника в судове засідання не направив. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Укрдебт плюс» в судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи, що електронні торги були проведені у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для визнання їх недійсними немає. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Центрального ВДВС у м. Запоріжжя в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказуючи, що виконавче провадження триває з 2015 року та [PERSON] жодного разу не намагалась визнати за собою право власності на частку житлового будинку, електронні торги були проведені у відповідності до положень закону, а численні скарги та позови подружжя [PERSON] до суду є намаганням затягнути виконання судового рішення та продаж будинку. При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.2008 року [PERSON] придбав у власність жилий будинок площею 60,7 кв.м. зі всіма будівлями та господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] . 23.09.2008 року право власності на житловий будинок було зареєстроване за [PERSON] . Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку [PERSON] також є власником земельної ділянки площею 0,0544 га за вказаною адресою. Відповідно до технічного паспорту станом на березень 2012 року на земельній ділянці розташовано недобудований житловий будинок площею 193, 7 кв.м., недобудований підвал під будинком, сарай, паркани, тощо. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2014 року було стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 804589,10 гривень. З 2015 року рішення суду перебувало на виконанні в виконавчій службі. Постановою державного виконавця від 30.04.2015 року на майно [PERSON] та [PERSON] було накладено арешт, зокрема і на житловий будинок. За договором купівлі-продажу прав вимоги від 07.11.2019 року ТОВ «Укрдебт плюс» набуло право вимоги до позичальників та поручителів за договорами, які були укладені ПАТ «Дельта Банк», зокрема за кредним договором між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 12.12.2019 року ДП «Сетам» проведені електронні торги з реалізації недобудованого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за результатами яких переможцем визнано [PERSON] . 22.01.2020 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] вартістю 191012 гривень. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом, вказувала, що оскільки житловий будинок був придбаний у шлюбі, тож вона є співвласником майна, натомість як реалізація будинку на публічних торгах була здійснена без її згоди. Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, суди мають встановити: чи порушені вимоги порядку реалізації арештованого майна та інших норм законодавства під час цих торгів; чи вплинули на результати останніх зазначені порушення; чи постраждали права та законні інтереси позивача, який оспорив результати таких торгів. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює\~рішення іменем\~України.\~Судове рішення\~є обов`язковим\~до виконання. Держава\~забезпечує виконання\~судового рішення\~у визначеному\~законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі Горнсбі проти Греції ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, у відповідності до положень чинного законодавства, виходячи з презумпції обов`язкового виконання рішення суду, після ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за цим договором з [PERSON] та [PERSON] , яка виступала поручителем [PERSON] за кредитним договором, відповідачі мали виконати рішення суду добровільно. Оскільки протягом тривалого періоду часу відповідачі такого свого обов?язку не виконували, тож було застосовано примусове виконання рішення суду. Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Таким чином, звернення стягнення на майно боржників, якими в цьому випадку є як [PERSON] , так тією ж мірою і [PERSON] , є саме заходом примусового стягнення, яке апріорі застосовується без згоди боржників, оскільки є примусовим. Таким чином, для здійснення державним виконавцем заходів зі звернення стягнення на майно [PERSON] та [PERSON] , згоди [PERSON] не потребувалось. При цьому, незважаючи на те, що заборгованість за рішенням суду існувала з 2014 року, а процес реалізації житлового будинку розпочався в листопаді 2019 року, [PERSON] заявила про порушення своїх прав як співвласника будинку лише у вересні 2020 року, тобто через вісім місяців після завершення електронних торгів. Оскільки [PERSON] як поручитель за кредитним договором та у відповідності до рішенням суду має солідарний із [PERSON] обов?язок з повернення заборгованості за кредитним договором, житловий будинок був реалізований саме в межах примусового виконавчого провадження, будь-яких порушень в ході проведення електронних торгів судом не встановлено, тож немає і підстав для визнання таких електронних торгів недійсними. Суд не вбачає порушень майнових прав [PERSON] при реалізації майна, адже вона є солідарним боржником за кредитним договором, тож в ході примусового виконання рішення звернення стягнення можливе як на майно [PERSON] , так і на майно [PERSON] . Також суд враховує і те, що покупець майна відповідач [PERSON] виконав усі вимоги чинного законодавства, придбавши будинок через систему електронних торгів, надійність якої гарантована державою, тож він є добросовісним набувачем, доказів протилежного суду не надано. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення її прав, які б могли бути захищені у спосіб, про який просить позивач. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed