Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

20 березня 2023 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] (далі: позивач) до [PERSON] (далі: відповідач), яку він в подальшому уточнив та остаточно просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позовної вимоги позивач посилається на те, що 15.03.2013р. уклав шлюб з відповідачем. Спільне проживання, ведення господарства, шлюбні відносини між сторонами припинені. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з відсутністю між ними почуття любові та поваги, різних поглядів на життя. Зазначив, що у шлюбі [INFO] у нього та відповідача народився син - [PERSON] , який проживає з відповідачем. До судового засідання, сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник позивача подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, відповідач причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, відсутність клопотань про відкладення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд висновує: Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2013 між позивачем та відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб, актовий запис № 256, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.04.2014р. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2013р. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 24 СК України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Як передбачає ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 110 ЦК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільного господарства, клопотань про надання часу на примирення не заявлено. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім`я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved