Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

1 серпня 2023 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 753/25980/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової 22" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 7 серпня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва від адвоката Дегтярьової О.П. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно витрат на правничу допомогу. Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 15 серпня 2023 року заяву передано судді Шаповаловій К.В. Фактично заяву передано судді 17 серпня 2023 року. Звертаючись із позовною заявою, адвокат Дегтярьова О.П. зазначала та просила суд стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн, проте під час розгляду справи вказала, що оскільки розгляд справи був затягнутий через неправомірні дії відповідачів, нею, після ухвалення судового рішення у справі, будуть подані до суду додаткові докази про понесені позивачем додаткові витрати на правничу допомогу. 25 серпня 2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява-клопотання, в якій він категорично заперечував проти задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу, а також просив суд стягнути з позивача витрати, понесені відповідачами під час розгляду справи, які заявлялись ним під час розгляду спору по суті. У судове засідання 28 серпня 2023 року представник позивача не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи, у заяві про ухвалення додаткового рішення просила розгляд справи проводити в її відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти ухвалення додаткового рішення та стягнення з нього на інших відповідачів витрати на правову допомогу та судовий збір, вказав, що рішенням суду вже було розподілено судовий збір між відповідачами та відмовлено у задоволенні інших вимог позивача, а подання представником позивача повторної заяви про знову стягнення з відповідачів судового збору є зловживанням правом. Крім того, зауважив, що позивачем з самого початку було подано безпідставний позов до відповідачів, а тепер вони намагаються додатково стягнути з них кошти. Підтримав в повному обсязі доводи-заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, викладені у його письмовій заяві, просив відмовити у стягненні з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу та судовий збір та стягнути з позивача на користь відповідачів понесені ними витрати під час розгляду справи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, заслухавши пояснення відповідача, суд доходить до наступного висновку. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 1 серпня 2023 року позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової 22" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової 22" інфляційні витрати у розмірі 7,70 грн., 3% річних у розмірі 3,16 грн. та судовий збір у розмірі 4,92 грн; з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової 22" інфляційні витрати у розмірі 7,70 грн., 3% річних у розмірі 3,16 грн та судовий збір у розмірі 4,92 грн; та з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Анни Ахматової 22" інфляційні витрати у розмірі 15,39 грн., 3% річних у розмірі 6, 26 грн та судовий збір у розмірі 4,92 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судом встановлено, що заява від адвоката Дегтярьової О.П. про ухвалення додаткового рішення була подана 7 серпня 2023 року, що підтверджується відбитком штампу канцелярії суду. Рішення у справі було ухвалено 1 серпня 2023 року, отже така заява (з урахуванням вихідних днів) подана представником позивача відповідно до строків, визначених ЦПК України. Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини судового рішення, судом було розподілено між відповідачами сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2270 грн, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, тобто пропорційно до задоволених вимог, а отже вимога представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цій частині є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Стосовно витрат на правову допомогу, суд зазначає таке. У позовній заяві представник позивача просила суд стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн, а саме по 1333,33 грн з кожного відповідача. У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача зазначила про понесені додаткові витрати позивачем та просила суд стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у загальному розмірі 6500 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом із позовною заявою суду було надано: копію договору № 29 від 1 серпня 2019 року, копію додатку № 1 до договору, копія додаткової угоди № 01 до договору, копію рахунку на оплату № 81 від 13 грудня 2021 року "послуга - комплексне ведення цивільної справи у суді проти власників кв.79" (а.с. 50), копію платіжного доручення № 1383 від 16 грудня 2021 року на суму 4 000 грн, призначення платежу - оплата правничої допомоги: комплексне ведення цивільної справи у суді проти власників кв. 79 (а.с. 51), копію акту надання послуг № 83 від 17 грудня 2021 року, копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до пункту 4.1 договору, правничу допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях на підставі виставлених рахунків у відповідності до вартості та обсягу наданої послуги, зазначеної у додатку №1 до договору. Серед перелічених у додатку №1 до договору послуг суд не вбачає такий вид послуги як «комплексне ведення цивільної справи у суді», а також вартості такої послуги. При цьому, суд враховує, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача долучено копію рахунка-фактури № 29 від 4 серпня 2023 року щодо надання адвокатом позивачу правничої допомоги «участь у судовому засіданні 19 липня та 1 серпня 2023 року» на загальну суму 2500 грн та копію платіжного доручення № 1933 про сплату позивачем на рахунок адвоката (адвокатського об`єднання) коштів у розмірі 2500 грн з призначенням платежу: «оплата правничої допомоги зг рах. № 29 від 4.08.2023». Відповідно до приписів частини восьмої статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про те, що заява адвоката Дегтярьової О.П. в частині стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в розмірі 6500 грн підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 42,28 грн (10, 59 грн з першого та другого відповідача та 21,10 грн з третього відповідача, тобто пропорційно до розміру задоволених позивачу позовних вимог, що підлягають стягненню з кожного з відповідачів). Стосовно вимоги відповідача про стягнення з позивача понесені відповідачами витрати під час розгляду справи, суд зазначає таке. Під час розгляду справи відповідачами подавались заяви про стягнення з позивача, у випадку відмови у задоволенні позовних вимог, понесені ними витрати під час розгляду цієї справи, вказана вимога також озвучувалась відповідачем у крайньому судовому засіданні до виходу суду у нарадчу кімнату. Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частин рішення суду, судом під час ухвалення рішення не було вирішено питання щодо витрат відповідачів, які вони понесли під час розгляду цієї справи. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідач просив суд стягнути з позивача витрати, які вони понесли під час розгляду цієї справи на загальну суму 3266,59 грн, що була ними вирахувана пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та які складаються з: відповідачу 1 та 2 витрат по сплаті коштів за оформлення довіреності, а відповідачу 3 роздруківка та копіювання документів, надсилання їх поштовим зв`язком. Суд, перевіривши надані відповідачами докази на підтвердження понесених ними витрат, дійшов висновку, що вимога про стягнення з позивача на користь відповідачів витрат по оформленню довіреності не підлягає задоволенню, з урахуванням того, що як вбачається з копії таких довіреності, що були долучені до матеріалів справи (а.с. 166-167, т.1) вони видані відповідачем [PERSON] та [PERSON] на ім`я відповідача [PERSON] з метою представництва ним їх інтересів: в усіх державних підприємствах. організаціях та інших установах, незалежно вод їх підпорядкування. фори власності та галузевої належності, в тому числі в органах влади, державної адміністрації, органах місцевого самоврядування, Міністерства юстиції, державної виконавчої служби, перед приватними виконавцями. правоохоронних органах, Національній поліції, прокуратури, банківських та фінансових установах, перед державними реєстраторами, в органах нотаріату, в тому числі управліннях (відділах) земельних ресурсів, земельно-кадастрових органах України, в державних органах енергонагляду, водоканалу, екологічній установі, газової контори. Санепідемстанції, установах та підрозділах Держпожежнагляду, поштових відділеннях, бюро технічної інвентаризації, ЖЕК, ОСББ, Державній архітектурній будівельній інспекції, відділу контролю за будівництвом, в Центрі надання адміністративних послуг, усіх судах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», а також пере фізичними особами з усіх питань, пов`язаних з захистом моїх прав, свобод та інтересів, вести мої справи в судових органах України (в порядку позовного, наказного та окремого провадження ) будь-якої ланки та юрисдикції, в тому числі загальних, адміністративних, господарських, третейських судах. апеляційних та касаційних інстанціях, вищих спеціалізованих судах, Верховному Суді, Великій Палаті Верховного Суду. Отже, виходячи зі змісту довіреностей та обсягу наданих відповідачу 3 повноважень, сплата коштів за оформлення подібних довіреностей не свідчить про те, що такі витрати були понесені відповідача 1 та 2 виключно під час розгляду цієї цивільної справи, а тому така вимога є необґрунтованою. Також не підлягає задоволенню вимога відповідача 3 про стягнення з позивача на його користь витрат понесених за роздруківку та копіювання, оскільки із долучених до матеріалів справи копій квитанцій та чеків неможливо встановити, що такі витрати здійснювались виключно в рамках цієї цивільної справи, враховуючи, зокрема те, що спори між позивачем та відповідачем розглядались також в господарському суді м. Києва, Північному апеляційному господарському суді та Верховному Суді. При цьому судом було встановлено витрати відповідача 3, понесені ним на відправку кореспонденції суду та позивачу (заяви по суті спору), що підтверджується долученими до матеріалів справи описами вкладень, трекінгами Укрпошта та відповідними чеками, на загальну суму 134 грн (а.с. 146, 148, 153, 178 т.1) Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягає стягненню витрати понесені під час розгляду справи у розмірі 133,79 грн (вирахувана пропорційно). На підставі викладеного та

Outcome: partial