Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилаючись на ті обставини, що їй на праві спільної часткової власності належить 62/100 частки будинку під номером [ADDRESS] . Право власності набуте нею на підставі ухвали Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2002 року у справі за її позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Вказаною ухвалою затверджено мирову угоду між нею та [PERSON] та визнано за нею право власності на 62/100 частки будинку під номером [ADDRESS] . Право власності на іншу частку будинку визнано за [PERSON] . На підставі договору купівлі продажу № 907 від 04 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Товмач О.М., право власності на іншу частку будинку [PERSON] відчужив [PERSON] . Маючи намір відчужити належну їй частку будинку, вона звернулася до нотаріуса, яка повідомила, що на весь будинок під номером [ADDRESS] на підставі постанови Державної виконавчої служби у Миронівському районі Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 травня 2007 року серії АА № 684116 накладений арешт. Відомості щодо накладення арешту на будинок на підставі постанови державної виконавчої служби внесено Миронівською державною нотаріальною конторою 21 травня 2007 року за № 4991415. Зняти арешт через органи державної виконавчої служби неможливо в зв?язку із знищенням виконавчих проваджень, боржником по яких був [PERSON] . З цих же причин неможливо встановити, на підставі якого виконавчого документу прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 18 травня 2007 року серії АА № 684116. Відділом ДВС надано відповідь про відсутність на примусовому виконанні відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] , який помер. Посилаючись на норми статей 40,59 Закону України «Про виконавче провадження», статей 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, просила в судовому порядку зняти арешт з нерухомого майна у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] , накладений на підставі постанови Державної виконавчої служби у Миронівському районі Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 травня 2007 року серії АА № 684116. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 10 липня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 20 червня 2023 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подала. 27 червня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому вона зазначила, що зміст позовної заяви та суть позовних вимог їй зрозумілі, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечила. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини. Відповідно до ухвали Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2002 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя позивач [PERSON] набула права спільної часткової власності на 62/100 частки житлового будинку під номером [ADDRESS] . [PERSON] відповідно до вказаної ухвали суду набув права власності на 38/100 часток зазначеного будинку. Запис про реєстрацію 62/100 частки житлового будинку під номером [ADDRESS] за позивачем [PERSON] внесено Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 04 версеня 2002 року за реєстровим № 25 в реєстрі 3396. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію права спільної часткової власності на 62/100 частки житлового будинку під номером [ADDRESS] за [PERSON] прийняте 30 березня 2007 року. Цією ж датою внесено запис про право власності за нею на вказану частку житлового будинку на підставі ухвали Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2002 року. На підставі договору купівлі продажу № 907 від 04 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Товмач О.М., право власності на належні йому 38/100 частки будинку [PERSON] відчужив [PERSON] . Разом з тим, на підставі постанови Державної виконавчої служби у Миронівському районі Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 травня 2007 року серії АА № 684116, Миронівською районною державною нотаріальною конторою 21 травня 2007 року було внесено відомості про арешт об?єкту нерухомого майна у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] , власником якого зазначено [PERSON] (реєстраційний номер обтяження № 4991415. Вказані обставини підтверджуються даними ухвали Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2002 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с. 8), Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 333372331 від 24 травня 2023 року (а.с. 9). Відповідно до даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 14 червня 2023 року Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] помер [INFO] (а.с.29). Позивач 26 травня 2023 року звернулася до Миронівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про зняття арешту з майна (а.с. 12). 29 травня 2023 року Миронівський відділ ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на вказану заяву надано відповідь № 15434 про відсутність підстав для скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 684116 від 18 травня 2007 року через неможливість встановити на підставі якого виконавчого документу винесено дану постанову. Повідомлено, що виконавчі провадження відносно [PERSON] знищені в зв?язку із закінченням строку їх зберігання, станом на дату звернення відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні відсутні (а.с. 13-14). Мотиви суду та застосовані норми права Суд,\~дослідивши надані\~документи і\~матеріали,\~всебічно та\~повно з`ясувавши\~обставини справи,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~в сукупності\~докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~і вирішення\~спору по\~суті,\~дійшов \~висновку,\~що позов\~належить задовольнити. Частиною 2 статті 321\~ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Аналогічна концепція закріплена в\~ основоположних принципах здійснення правомочностей власника, сформульованих у ст. 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини\~і основоположних свобод\~(Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог\~ст. 9 Конституції України. Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимога позивача, що ґрунтується на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що на час арешту житлового будинку під номером [ADDRESS] частки вказаного будинку належали [PERSON] , а 38/100 частки [PERSON] . Проте арешт накладено на весь житловий будинок, як на об?єкт нерухомого майна, належний [PERSON] . Відтак арешт накладено без врахування тієї обставини, що на момент винесення постанови про\~арешт майна\~боржника та\~оголошення заборони\~на його\~відчуження серії\~АА №\~684116\~від 18\~травня 2007\~року[PERSON] не був власником житлового будинку під номером [ADDRESS] . Відповідно до\~частини 1\~статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підстави для продовження обтяження на майно відсутні. Наведені обставини свідчать про відсутність правових підстав зберігати накладений арешт на майно у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] . Наявність запису про арешт перешкоджає позивачу реалізувати свої права, як співвласника частки житлового будинку, на розпорядження своїм майном. Порушується право власності позивача, вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Висновки за результатами розгляду Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов?язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зняття арешту з майна у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] підтверджені матеріалами справи, тому є доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved