Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~27 червня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області від представника позивача Ляра Д. Ю. в інтересах АТ КБ «Приватбанк» надійшов позов з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву №б/н від 19.02.2021. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим станом на 18.02.2023 утворилась заборгованість у загальному розмірі 123422,85 грн., а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 06 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві вказав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. На переконання суду, здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача можливо, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами, що повністю узгоджується з вимогами ч.3 ст. 211 ЦПК України. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, з невідомих суду причин. Відзиву на позов не подавав. Про дату та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.54, 55) та повернутими на адресу суду конвертами з відміткою відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаногю адресою» (а.с. 59-60, 65-66) Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 04.09.2023 через оголошення на\~офіційному\~веб-сайті\~судової\~влади\~України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження (а.с.\~64). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 19.02.2021 (а.с. 26, 27). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписан заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 33) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 28-32). Як встановлено при розгляді справи, позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок (що підтверджується також випискою по рахунку) та встановив кредитний ліміт, який в період з 19.02.2021 по 26.12.2022 неодноразово змінювався (а. с. 14). Згідно з довідкою банку, 19.02.2021 [PERSON] було видано карту «Універсальна» з терміном дії до 11/24. В подальшому відповідачу видавалася аналогічна картка, востаннє 15.02.2022 видано карту «Універсальна» з терміном дії до 12/25 (а.с. 15). На підтвердження користування кредитними коштами [PERSON] позивачем суду надано виписку по картковому рахунку, з якої вбачається, що [PERSON] починаючи з 19.02.2021 систематично користувався кредитними коштами, а саме: знімав готівку в банкоматах, поповнював картковий рахунок, розраховувавя за товари та послуги, тощо (а. с. 8-13). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 19.02.2021 станом на 18.02.2023 [PERSON] має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі 123422,85 грн., яка складається з: 103150,38 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 20272,47 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 0,00 грн. нараховано пені (а. с. 6-7). Судом установлено укладення між сторонами кредитного договору, матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 цього Кодексу, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами можуть бути встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) або договором (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуто, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.02.2021 у загальному розмірі 123422,85 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір»,\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved