Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Комунального навчального закладу «Довбиська спеціальна загальноосвітня школа- інтернат» Житомирської обласної ради, третя особа на стороні позивача - Житомирська обласна рада, про стягнення заробітної плати та щорічної грошової винагороди . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 01.06.2010 року він знаходиться у трудових відносинах з комунальним навчальним закладом «Довбиська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат» Житомирської обласної ради. Під час перебування у трудових правовідносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата за листопад 2022 року у сумі 8171,40 грн. та за грудень 2022 року у розмірі 8171,40 грн. , що у загальному складає 16342,80 грн. Відповідачем також не було нараховано і не виплачено щорічну грошову винагороду за сумлінну працю педагогічним працівникам відповідно до ст.57 ЗУ «Про освіту» за 2021 рік у сумі 7693,65 грн. та за 2022 рік у сумі 7693,65 грн., що у загальному складає 15387,30 грн. Загальна сума боргу по заробітній платі та щорічній грошовій винагороді скдадає 31730,10 грн. На даний час він продовжує працювати в Довбиській спеціальній загальноосвітній школі інтернат Житомирської обласної ради на посаді вчителя. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо виплати йому заборгованості по заробітній платі та з приводу виплати щорічної грошової допомоги , але до сьогоднішнього дня йому так і не виплачена заробітна плата та щорічна грошова винагорода за сумлінну працю педагогічним працівникам. Ухвалою Баранівського районного суду від 24.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачеві строк для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи права та наслідки невчинення ними відповідних процесуальних дій ( а.с. 11 - 12). Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати дану справу без його участі, вимоги позову підтримує повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Комунальний навчальний заклад "Довбиська спеціальна загальноосвітня школа інтернат", свого представника в судове засідання не направила, відзиву на позов не надіслали. Представник третьої особи - Житомирська обласна рада, 29.07.2923 року на адресу суду направила пояснення на виконання ухвали суду в яких зазначила, що Житомирська обласна рада перебуває у трудових відносинах лише з керівником Комунальний навчальний заклад "Довбиська спеціальна загальноосвітня школа інтернат". Щодо працівників даного закладу, трудові спори з ними вирішує лише керівник даної установи, який є відповідачем по справі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 01.06.2010 року і по даний час [PERSON] працює в Комунальному навчальному закладі «Довбиська спеціальна загальноосвітня школа інтернат» Житомирської обласної ради, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] ( а.с. 6 ). Згідно довідки КНЗ «Довбиська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради № 46 від 01.03.2023 року борг по заробітній платі за листопад - грудень 2022 року станом на 01.01.2023 року складає 16342,80 грн. Крім того, зазначено, що не було нараховано та виплачено щорічну грошову винагороду за сумлінну працю педагогічним працівникам відповідно до ст.57 ЗУ «Про освіту» за 2021 рік у сумі 7693,65 грн. та за 2022 рік у сумі 7693,65 грн., що у загальному складає 15387,30 грн. ( а.с. 8). Всі вищевказані обставини відповідачем не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Частиною шостою статті 24 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», а позивач [PERSON] перебуває з Комунальним навчальним закладом «Довбиська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат» Житомирської обласної ради в трудових відносинах, виконує свої трудові обов`язки в повному обсязі, але не отримав заробітної плати за листопад - грудень 2022 року , майнові вимоги позивача щодо її отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Підприємство не провело розрахунок з позивачем за виконану ним роботу. Зазначені обставини відповідачем підтверджено. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних доказів у справі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованої заробітної плати. Що стосується вимоги позивача про стягнення ненарахованої і не виплаченої щорічної грошової винагороди за сумлінну працю педагогічним працівникам відповідно до ст.57 ЗУ «Про освіту» за 2021 та 2022 роки, то суд зазначає наступне. Відповідно до абз. 9 ч.1 ст. 57 Закону України «Про освіту», держава забезпечує надання педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків. Умови оплати щорічної винагороди педагогічним працівникам регулюються Порядком надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 898 від 05.06.2000 року. Відповідно до пунктів 2-5 зазначеного Порядку, щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам надається за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків за умови досягнення ними успіхів у вихованні дітей, навчанні, вихованні, професійній підготовці учнівської та студентської молоді, методичному забезпеченні, відсутність порушень виконавчої і трудової дисципліни та здійснюється в межах загальних коштів, передбачених кошторисом навчального закладу чи методичної установи на оплату праці. Щорічна грошова винагорода за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов`язків надається відповідно до положення, яке затверджується керівником навчального закладу чи методичної установи за погодженням з профспілковим комітетом і може включати в себе додаткові критерії, крім визначених у пункті 2 цього Порядку, з урахуванням специфіки навчального закладу чи методичної установи. Щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам видається на підставі наказу керівника навчального закладу чи методичної установи, а керівникам - за наказом вищестоящої організації. Щорічна грошова винагорода керівникам навчальних закладів чи методичних установ, які працюють на умовах контракту, надається незалежно від умов, визначених у контракті. Розмір щорічної грошової винагороди не може перевищувати одного посадового окладу (ставки заробітної плати) з урахуванням підвищень. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази нарахування щорічної грошової винагороди в розумінні ст. 57 ЗУ "Про освіту", тому підстави для її стягнення в судовому порядку відсутні, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Питання законності ненарахування такої винагороди не є предметом даного позову. Оскільки при зверненні до суду позивач на підставі п.п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, то з відповідача з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави суму судового збору у розмірі 1073,60 гривень. Сплачений позивачем судовий збір за вимоги про стягнення ненарахованої та невиплаченої щорічної грошової винагороду за сумлінну працю педагогічним працівникам слід віднести на рахунок позивача, оскільки в цій частині позовні вимоги не підлягають до завдоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved