Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

У липні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Позов обгрунтований наступним. 03.03.2020 заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітніх дітей, зокрема - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а після [INFO] - у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Поряд із цим, позивач зазначає, що аліменти за даним рішенням суду з нього відраховуються в середньому 21256 грн. на місяць, в той час як прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Відповідач отримує значний прибуток, а спільні діти сторін досягли шкільного віку що є перевагою. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем, у нього в новоствореній сім`ї з [PERSON] , народилося ще двоє дітей віком чотири роки, мати яких не працює та живе з дітьми на аліменти від позивача, стягнуті за рішенням суду у розмірі 1/3 з усіх доходів позивача. Таким чином з позивача сумарно стягується 70% доходу, що в середньому на місяць становить 40577 грн. Зважаючи на те, що судами не було оцінено доходи сторін, не співставлено розмір аліментів з прожитковим мінімумом, в повній мірі не враховано майновий стан позивача, як і не враховано, що позивач є законним представником дитини з інвалідністю до 18 років, хворіє на хронічний бронхіт, міжхребцеві грижі, захворювання серця та синдром Жильбера, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього рішенням суду від 03.03.2020, визначивши суму аліментів у розмірі 1/10 частин з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2023 року відкрито провадження у справі та надано відповідачці строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. 23.08.2023 представником відповідача надано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнаються зважаючи на їх необгрунтованість та безпідставність. 04.09.2023 ухвалою суду відмолено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а після [INFO] - у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач, як на підставу позовних вимог посилається на те, що відповідач отримує значний прибуток. Після розірвання шлюбу з відповідачем, в новоствореній сім`ї позивача з [PERSON] , народилося ще двоє дітей віком чотири роки, мати яких не працює та живе з дітьми на аліменти від позивача, стягнуті за рішенням суду у розмірі 1/3 з усіх доходів позивача. Таким чином з позивача сумарно стягується 70% доходу, що в середньому на місяць становить 40577 грн. Зважаючи на те, що судами не було оцінено доходи сторін, не співставлено розмір аліментів з прожитковим мінімумом, в повній мірі не враховано майновий стан позивача, як і не враховано, що позивач є законним представником дитини з інвалідністю до 18 років, хворіє на хронічний бронхіт, міжхребцеві грижі, захворювання серця та синдром Жильбера позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього рішенням суду від 03.03.2020, визначивши суму аліментів у розмірі 1/10 частин з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач заперечує обставини викладені у позові, зважаючи на те, що судом при визначенні аліментів було надано належну оцінку доказам. Обставини на які посилається відповідач не доведені та не узгоджуються з вимогами ст. 192 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказав, що у нього в іншому шлюбі народились діти, на утримання яких стягуються аліменти, просить врахувати стан здоров`я та матеріальний стан, прожитковий мінімум на дітей та опікунство над дитиною з інвалідністю, що є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 СК України. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає важливими доводи позивача, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до судового наказу № 318/2732/19, виданого 15.01.2020 Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 січня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття. Відтак, стягнення аліментів на утримання інших дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), не можуть бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів за рішенням суду від 03.03.2020 у заявленому позивачем розмірі, оскільки у разі їх зменшення розмір аліментів на утримання дітей буде значно зменшено у порівнянні з правами інших дітей відповідача. Позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 715/2073/20. Щодо врахування розміру прожиткового мінімуму на дітей, майнового стану та захворювання позивача, законного представництва позивача дитини з інвалідністю віком до 18 років, слід вказати наступне. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, відтак не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Оцінюючи наданий позивачем консультативний висновок кардіолога суд зазначає, що наданий доказ не підтверджує погіршення стану здоров`я позивача, відтак не береться судом до уваги. Інші обставини викладені у позові не узгоджуються з вимогами ст. 192 СК України та не потребують детального обґрунтування. Зменшення розміру аліментів є правом суду, а не його обов`язком, виходячи з диспозиції ст. 192 СК України, тобто, навіть за умови доведеності факту зміни матеріального стану платника аліментів, суд, який розглядає справу, може не задовольняти вимоги останнього про зменшення розміру аліментів, зважаючи на інші обставини справи, зокрема, у разі, якщо зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам малолітніх дітей, які мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Доводи позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2020, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed