Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №78; неповнолітню дитину [PERSON] ( [INFO] ) після розірвання шлюбу залишити проживати разом із батьком [PERSON] на його вихованні та утриманні. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.07.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №78. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на його вихованні та утриманні. Протягом минулого року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вже більше року вони не проживають разом як сім`я, не ведуть спільного господарства. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, внаслідок чого вони не можуть підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. За домовленістю з відповідачем після розірвання шлюбу донька буде проживати та залишиться на вихованні та утриманні батька. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 28.07.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 11.08.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув. При зверненні до суду із позовною заявою просив справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула. 24.08.2023 на адресу суду від неї надійшла заява, відповідно до якої вона вказала, що просить суд слухати справу без її участі. Зазначила, що спільне життя між нею та позивачем не склалося, шлюбні відносини припинені вже більше року. На даний час донька проживає з батьком, відтак, не заперечує проти вимоги позивача щодо залишення їхньої доньки [PERSON] проживати з батьком. Відтак вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. В силу дії ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 12.07.2012між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №78, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області (а.с. 7) Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, а відповідач визнає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В силу ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Водночас, згідно статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У відповідності зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Вирішуючи заяву позивача про залишення місця проживання дітей після розірвання шлюбу разом з ним, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15.01.2020. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Судом встановлено, що на даний час неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом із позивачем, відповідач підтверджує такий факт та позовні вимоги щодо визначення місця проживання спільної доньки з позивачем визнає. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу неповнолітню донька [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати із позивачем. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved