Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, обгрунтовуючи її тим, що вона являється інвалідом III групи безтерміново. Вона звернулася до Управління Пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для призначення та отримання пенсії, як інвалід III групи. Серед інших документів для призначення пенсії, вона надала власну трудову книжку серії [NUMBER] , а також атестат № [NUMBER] про закінчення міського технічного училища № 16 м. Київа, виданий 08.07.1980 на ім`я « [PERSON] » (російською мовою), однак виявилося, що на титульному аркуші трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої також російською мовою 12.01.1979 «Київським булочно-кондитерським комбінатом», зазначено її прізвище російською мовою як « [PERSON] », рік народження та дата народження зазначені вірно « [INFO] ». Також в трудову книжку внесено зміни 28.01.1987 про зміну прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » на підставі паспорту [NUMBER] від 28.01.1987. Однак у її паспорті серії [NUMBER] , виданому Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 25.10.1997, значиться « [PERSON] , [INFO] ». Таким чином, запис у її трудовій книжці серії [NUMBER] , а також у її атестаті № [NUMBER] про освіту та закінчення міського технічного училища № 16 м. Київа, а саме: відносно її імені, не відповідає імені, що зазначене у паспорті. Вважає, що помилки в трудовій книжці та атестаті наявні виключно у зв`язку з різним вживанням імені « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » українською мовою. Адже українською мовою має місце вживання усіх видів цього імені « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] », які є тотожними між собою, а також у зв`язку з тим, що первинно її документи, а саме: атестат та трудова книжка, були заповнені російською мовою. Відповідно до рішення Управління Пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 024950004187 від 17.03.2021 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, її було повідомлено про те, що при обчисленні стажу неможливо врахувати надані заявницею трудову книжку серії [NUMBER] та атестат з огляду на невідповідність імені « [PERSON] », зазначеного у витягу з ДРАЦСГ про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, паспортним даним заявниці « [PERSON] », що підтверджувало б поступову зміну прізвища заявниці. Тому було їй було відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 15 років. Повідомлено, що в разі надання заявницею рішення суду про встановлення юридичного факту приналежності їй трудової книжки серії [NUMBER] , атестату № [NUMBER] або уточнюючих довідок за період трудової діяльності, який з певних причин не було надано, страховий стаж буде перераховано, а дане рішення переглянуте у відповідності до чинного законодавства. Тому просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , дійсно належить трудова книжка серії [NUMBER] , видана 12 січня 1979 року «Київським булочно-кондитерським комбінатом» російською мовою на ім`я « [PERSON] », дата народження: [INFO] , до якої внесено зміни про зміну прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » і українською мовою записано « [PERSON] », а також атестат № [NUMBER] про закінчення міського технічного училища № 16 м. Київа, виданий 08 липня 1980 року « [PERSON] ». Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 10.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. В судове засідання 21.08.2023 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. попередньо через електронну пошту суду подала письмову заяву, в якій зазначила, що заяву [PERSON] , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення фактів належності правовстановлюючих документівпідтримує повністю та просить її задовольнити, справу просить розглядати у їхній відсутності, без технічної фіксації. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області попередньо через електронну пошту суду подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника Головного управління, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 21.08.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази по справі № 128/2571/23 та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення № 024950004187 від 17.03.2021 про відмову [PERSON] , [INFO] , у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 15 років. В даному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності заявниці відповідно до записів у трудовій книжці серії [NUMBER] з огляду на те, що на титульному аркуші некоректно проведено зміну прізвища власниці документу, зокрема, зміни внесено на основі паспорта; згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993, зміни вносяться на основі первинних документів, тобто свідоцтва про укладення шлюбу; для підтвердження стажу заявниця надала атестат № [NUMBER], виданий на ім`я [PERSON] (рос. мова); для підтвердження поступової зміни прізвища та підтвердження дошлюбного прізвища заявницею надано витяг з ДРАЦСГ про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, яким підтверджується заключення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] ; враховуючи викладене, при обчисленні стажу неможливо врахувати надані заявницею трудову книжку серії [NUMBER] та атестат з огляду на невідповідність імені « [PERSON] », зазначеного у витягу ДРАЦСГ про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, паспортним даним заявниці « [PERSON] », що підтверджувало б поступову зміну прізвища заявниці (а.с. 14). Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25.10.1997 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначене як « [PERSON] » (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.10.1960, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначене російською мовою як « [PERSON] » (а.с. 9). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00033696677 від 16.11.2021 убачається, що прізвище, ім`я та по батькові нареченої зазначене як « [PERSON] », прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 10-11). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 01.08.2005, 01.08.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 12). З копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої російською мовою на ім`я « [PERSON] », убачається, що прізвище « [PERSON] » виправлено на прізвище « [PERSON] » на підставі паспорта [NUMBER] від 28.01.1987 (а.с. 15-24). В атестаті № [NUMBER] зазначено, що він виданий [PERSON] в тому, що вона 01 вересня 1979 року вступила і 09 липня 1980 року закінчила міське технічне училище № 16 м. Київа, що підтверджується копією атестату (а.с. 25). Виписка до атестату № [NUMBER] видана на ім`я « [PERSON] », що підтверджується копією такої виписки (а.с. 26). Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 244287, [PERSON] має третю групу інвалідності, інвалідність встановлена безтерміново (а.с. 27). Згідно з копією довідки АТ «Вінницький завод «Кристал» від 23.10.2020 №10/103, [PERSON] , [INFO] , дійсно працювала на Вінницькому заводі «Кристал» з 29.11.1982 (наказ № 269-к від 29.11.1982) до 15.01.1986 (наказ № 48-к від 18.02.1986) (а.с. 29). З виписки словника власник імен людей (українського-російський і російсько-український) убачається, що ім`я « [PERSON] » вживається як « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » (а.с. 30). У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справа № 750/9847/18). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Верховний Суд у постанові від 10.06.2020 (справа № 347/576/18) надав роз`яснення, що встановлення факту наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993. Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. З аналізу вищевикладеного убачається, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення прав заявника на отримання пенсії, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги те, що невідповідність написання імені заявника у правовстановлюючих документах перешкоджає реалізації заявником права на отримання пенсії по інвалідності, а також зважаючи на те, що в іншому порядку встановити факт належності документів на даний час є неможливим, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи, підтвердженими доказами, суд вважає за можливе встановити факт належності заявнику [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] , виданої російською мовою на ім`я « [PERSON] », до якої внесено зміни про зміну прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » і українською мовою записано « [PERSON] », а також атестату № [NUMBER] про закінчення міського технічного училища № 16 м. Київа, виданого 08 липня 1980 року на ім`я « [PERSON] ».

Outcome: approved