Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 10 вересня 2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №2684 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Позов надійшов до суду 21 червня 2023 року. Ухвалою суду від 22 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю такої вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України. Після усунення недоліків позову позивачем ухвалою суду від 1 серпня 2023 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, 16 серпня 2023 року подала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, 16 серпня 2023 року подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін у справі. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 вересня 2016 року шлюб між сторонами було зареєстровано 10 вересня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис номер 2684. Шлюб було зареєстровано Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, відповідач позов визнав, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову та заявою відповідача про визнання позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 536,8 гривень судового збору, що становить 50% від суми сплаченого позивачем судового збору при зверненні з позовом до суду, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, а 536,8 гривень слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved