Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Мати позивачки - [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом, після смерті матері, звернулася до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Підгірняк О.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим 12 квітня 2018 року відкрита спадкова справа № 57/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] . На теперішній час, спадкова справа № 57/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , знаходиться у провадженні приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк Андрія Миколайовича. Згідно листа приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк А.М. від 07.09.2021 року № 354/02-14 «щодо встановлення факту неприйняття спадщини» повідомлено, що згідно довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району від 30.03.2018 року № 993 на день смерті спадкодавця ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , разом з померлою [PERSON] зареєстровані позивач - донька спадкодавця, [PERSON] внучка спадкодавця, та [PERSON] , 1931 р.н. - чоловік спадкодавця. Будь-які заяви від чоловіка спадкодавця - [PERSON] , до приватно нотаріуса не надходили, Роз`яснено спадкоємиці право на звернення до суду для встановлення факту не проживання [PERSON] , 1931 р.н., із спадкодавцем за час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] є чоловіком спадкодавця. В свою чергу, реєстрація відповідача [PERSON] за місцем проживання спадкодавця, в даному випадку не є свідченням прийняття спадщини оскільки останній з 2004 року не проживає за вказаною адресою, та місце перебування останнього не відоме, а отже відсутній факт постійного проживання разом спадкодавцем. Батько позивачки [PERSON] , фактично не проживає не тільки за місцем реєстраціє спадкодавця, а взагалі на території України, з 2004р. Фактично, відповідач в 2004 році покинув свою сім`ю і переїхав до російської федерації з того часу ні спадкодавець, ні позивач з відповідачем не спілкувались, у зв`язку із чим, на даний час, це необхідно встановити в судовому порядку. Позивачка у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позову та просила задовольнити позов (а.с.109). Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надіслання ухвали на зареєстроване місце проживання (перебування), яке також зазначене в матеріалах позову, однак конверти повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.71, 88). Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк А.М. в судове засідання не з`явився але надав до суду заву про розгляд справи без його участі (а.с.98). В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідачем не подано відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши учасників справи та свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про смерть серії [NUMBER] зареєстроване Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №900 (а.с.13). [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] зареєстроване Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 30 (а.с.16). [PERSON] та померла [PERSON] є батьками позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстроване Приморським відділом РАГС, актовий запис №730 (а.с.14). Факт зміни прізвища позивачкою [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] зареєстроване відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №672 (а.с.15). Згідно листа приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Гуменюк Андрія Миколайовича від 07.09.2021 року № 354/02-14 «Щодо встановлення факту неприйняття спадщини» повідомлено, що згідно довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району від 30.03.2018 року № 993 на день емері спадкодавця ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , разом з померлою [PERSON] зареєстровані позивач - донька спадкодавця, [PERSON] внучка спадкодавця, та [PERSON] ; 1931 року народження - чоловік спадкодавця. Будь-які заяви від чоловіка спадкодавця - [PERSON] , до приватно нотаріуса не надходили, Роз`яснено спадкоємиці (позивачу у справі) право на звернення до суду для встановлення факту не проживання [PERSON] , 1931 року народження, із спадкодавцем за час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.18). Згідно довідки Виробничого управління житлово-комунального господарства ст. Усатове №39 від 05.08.2020 року, дана про те, [PERSON] 1931 р.н. на день смерті [PERSON] не поживав з нею за її місцем реєстрації: [ADDRESS] , по теперішній час (а.с.19). Згідно довідки Виробничого управління житлово-комунального господарства ст. Усатове №40 від 05.08.2020 року, дана про те, [PERSON] 1931 р.н. з квітня 2004 року по теперішній час не знаходиться за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до акту від 29.08.2017 року про не проживання [PERSON] 1931 р.н. за адресою: [ADDRESS] , складений депутатом Нерубайської сільської ради в присутності свідків виявили, що [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 2004 року по даний час в [ADDRESS] , не поживає і його особистих речей в помешканні не має (а.с.21). Відповідно до акту від 22.05.2016 року про не проживання [PERSON] 1931 р.н. за адресою: [ADDRESS] , складений депутатом Нерубайської сільської ради в присутності свідків виявили, що [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 2004 року по даний час в [ADDRESS] , не поживає і його особистих речей в помешканні не має (а.с.22). Згідно довідки Виробничого управління житлово-комунального господарства ст. Усатове №30 від 25.08.2020р. видана [PERSON] в тому, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] в даному житловому будинку прописані: [PERSON] ; 1931 року народження, [PERSON] дружина, померла [INFO] , [PERSON] дочка, [PERSON] - онука (а.с.23). Крім того в судовому засіданні допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] виїхав в 2004 року до росії на батьківщину. [PERSON] є батьком [PERSON] він не проживає в [ADDRESS] . Свідок [PERSON] \~в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] працює у ЖЕКГ, знав її батька [PERSON] працювали разом з ним, де зараз [PERSON] йому не відомо, не бачив його тривалий час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює слюсарем в ВУЖКГ з 1987 року, він обслуговує домівки за адресою: [ADDRESS] , не разу не бачив там [PERSON] з 2004 року. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до пленуму Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17 (провадження №61-39308св18) та від 28 квітня 2021 року, справа №204/2707/19 (провадження №61-15380св20). Положеннями ч. ч. 1,6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, тому останній не може вважатися таким, що прийняв спадщину після дружини [PERSON] померлої [INFO] . За таких обставин суд вважає, що необхідно позовну заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved