Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

12.04.2023 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації, у якому просить стягнути з відповідача на його користь різницю між завданою відповідачем шкодою у ДТП та сумою, яку ПрАТ СК «Провідна» відшкодувало потерпілій особі, яка складає 21 986,68 грн. Позовну заяву обґрунтовано наступним. 25.02.2019 між ПрАТ «СК «Провідна» та ПП «Лідер» укладено Договір добровільного наземних транспортних засобів № 06/6769800/9076/19. Предметом Договору є страхування ТЗ Audi Q7, д.н. [NUMBER] (надалі - Застрахований ТЗ). 05.11.2019 в м. Києві по вул. Садова, 25 відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Застрахованого Audi Q7, д.н. [NUMBER] та ТЗ Ford Escape, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 753/21811/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено Застрахований ТЗ Audi Q7, д.н. [NUMBER] , що підтверджується Постановою суду. Враховуючи наявність Договору страхування, представник власника/страхувальника пошкодженого Застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про факт настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Audi Q7, д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено Акт огляду ТЗ від 07.11.2019, акт виявлення прихованих пошкоджень від 13.11.2019 та отримано рахунок № [NUMBER] від 13.11.2019, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ Audi Q7, д.н. [NUMBER] складає 78 411,20 грн. ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт № 2300289861 на суму 65851,93 грн. та страховий акт № 2300289861 на суму 15 559,27 грн, виплату якої здійснено на рахунок СТО, що підтверджується платіжними дорученнями № 043165 від 20.11.2019 та № 043759 від 25.11.2019. Також ПрАТ «СК «Провідна» отримано акт виявлення прихованих пошкоджень від 10.12.2019 та рахунок № 39120947 від 09.12.2019 на суму 16 051,44 грн. Також, на підтвердження проведених ремонтних робіт, було надано акт прийому-передачі наданих послуг № 19120920 від 13.12.2019 на суму 97 462,64 грн. ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт 3 № 2300366878 від 11.12.2019 на доплату суми 16 051,44 грн, виплату якої здійснено на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 046170 від 12.12.2019. Отже, загальна сума страхового відшкодування становить 97 462,64 грн. Згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Відповідно до ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи, що винуватцем ДТП є [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» (поліс 151793023), позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно Поліса (151793023) ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу 75 475,96 грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 97 462,64 грн, при цьому покрито лише частину шкоди на суму 75 475,96 грн, то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 97 462,64 грн - 75 475,96 грн = 21 986,68 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2023 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М. Ухвалою від 20.04.2023 суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 24.05.2023. 22.05.2023 відповідач у підсистемі «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі та заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності, заяву, в якій зазначив, що на час вчинення ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована, ліміт відповідальності його страхової компанії становив 130 000,00 грн, страхова виплата здійснена 20.11.2019. 23.05.2023 представник позивача подала додаткові пояснення у справі. 02.05.2023 відповідач подав клопотання про надання доступу до електронної справи № 753/5965/23. 02.05.2023 суд повідомив відповідача про те, що йому надано доступ до електронної справи № 753/5965/23 у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Ухвалою суду від 24.05.2023 залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ПАТ «НАСК «Оранта», роз`яснити третій особі її право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання позову або відзиву. Також суд зобов`язав третю особу - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» надати належним чином завірені копії матеріалів страхової справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.11.2019, поліс № 151793023. Розгляд справи відкладено на 21.07.2023. 21.07.2023 справу знято з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Києві через загрозу ракетного обстрілу території України, розгляд справи відкладено на 25.08.2023. 11.08.2023 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ПАТ «НАСК «Оранта» подала пояснення щодо позову, у яких зазначила, що ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено страхове відшкодування Позивачу у розмірі - 75 475,96 грн з наступних причин. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 22.1. ЗУ (1961-ІУ), визначено, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Експертом розрахункового центру НАСК «Оранта» розраховано вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу, який складає 75 475,96 грн, (при цьому експерт врахував коефіцієнт фізичного зносу відповідно до умов методики у зв`язку із різницею середньорічного нормативного пробігу і фактичного середньорічного пробігу (перепробіг 31.02 тис. км.)), яку виплачено позивачу. Різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди відповідно до ст. 1194 ЦК України зобов`язаний сплатити потерпілому відповідач як особа, що є відповідальною за збиток. 25.08.2023 учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, позивач разом з позовом подав заяву про розгляд справи без його участі, відповідач 17.07.2023 подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій відмовити у задоволенні позову, оскільки його страховка покриває всю матеріальну шкоду, а також застосувати наслідки спливу позовної давності, представник третьої особи причину неявки суду не повідомив. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з огляду на таке. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та застосовані норми права. Мотиви, з яких виходив суд. Суд установив, що 25.02.2019 між ПрАТ «СК «Провідна» та ПП «Лідер» укладено Договір добровільного наземних транспортних засобів № 06/6769800/9076/19. Предметом Договору є страхування ТЗ Audi Q7, д.н. [NUMBER] . 05.11.2019 у м. Києві по вул. Садова, 25 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого в ПрАТ «СК «Провідна» автомобіля Audi Q7 д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу Ford Escape, д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «Провідна» ТЗ Audi Q7, д.н. [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 753/21811/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка іі завдала. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», поліс № ЕР 151793023 (а.с. 28). Враховуючи наявність добровільного наземних транспортних засобів № 06/6769800/9076/19, представник власника/страхувальника пошкодженого Застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про факт настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Audi Q7, д.н. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено Акт огляду ТЗ від 07.11.2019, акт виявлення прихованих пошкоджень від 13.11.2019 та отримано рахунок № 39111316 від 13.11.2019, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ Audi Q7, д.н. [NUMBER] складає 78 411,20 грн. ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт № 2300289861 на суму 65 851,93 грн та страховий акт № 2300289861 на суму 15 559,27 грн, виплату якої здійснено на рахунок СТО, що підтверджується платіжними дорученнями № 043165 від 20.11.2019 та № 043759 від 25.11.2019. Також ПрАТ «СК «Провідна» отримано акт виявлення прихованих пошкоджень від 10.12.2019 та рахунок № 39120947 від 09.12.2019 на суму 16 051,44 грн. На підтвердження проведених ремонтних робіт, було надано акт прийому-передачі наданих послуг № 19120920 від 13.12.2019 на суму 97 462,64 грн. ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт № 2300366878 від 11.12.2019 на доплату суми 16 051,44 грн, виплату якої здійснено на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 046170 від 12.12.2019. Таким чином Позивач виконав свої зобов`язання перед Страхувальником згідно умов Договору добровільного наземних транспортних засобів № 06/6769800/9076/19. Отже, загальна сума страхового відшкодування відповідно до документів, наданих позивачем ПрАТ «СК «Провідна» (а саме - акту огляду ТЗ від 07.11.2019, актів виявлення прихованих пошкоджень, страхових актів, акту прийому-передачі наданих послуг та рахунків) становить 97 462,64 грн. Однак, проаналізувавши норми права, якими врегульовано відносини між учасниками справи, та вивчивши копії матеріалів страхової справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.11.2019 (поліс № 151793023), суд вважає, що позивач не довів, що має право на стягнення з відповідача матеріальної шкоди саме в такому розмірі, з наступних мотивів. Відповідно до ст. 28, 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу; у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються, зокрема, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до приписів п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах (страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров?ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 34.4 ст. 34 цього Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, дійшов таких висновків. Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом Т3 з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від (листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комлексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Т3. Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди Т3 ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого Т3. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16; від 14.05.2018 у справі № 910/5092/17. Вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно до товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Статтею 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, сума страхового відшкодування має відповідати розміру оціненої шкоди, розрахованої в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика), фізичний знос колісних транспортних засобів (далі - КТ3) (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників). Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у раз пошкодження або розкомплектування КТ3, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного зава користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку заначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТ3 та величини втрати товарної вартості. Згідно з висновком ПАТ «НАСК «Оранта» № [NUMBER] -1 від 20.11.2020, який зроблено за допомогою комп`ютерної системи для складання ремонтних калькуляцій "АUDАТЕХ" з використанням: Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" від 10 вересня 2003р. № 1440, Довідника "Бюлетень автотоварознавця", ДНДІСЕ ІОЦ СЕУ, випуск № 125, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159, далі - Методика) визначено ринкову вартість КТЗ та коефіцієнт фізичного зносу ТЗ Audi Q7, д.н. [NUMBER] , 2016 року випуску. Так, згідно з цим висновком (а.с. 98-99): - знос ТЗ складає 33 % (у зв`язку із застосуванням відповідно до Методики показника Гк, який дорівнює - 0,8% (оскільки середньорічний нормативний пробіг для КТЗ даного класу складає: 21,90 тис. км. Середньорічний фактичний пробіг: 52,92 тис. км. Різниця нормативного і фактичного середньорічних пробігів складає: - 31,02 тис. км. Якщо перепробіг 31,02 тис. км., то Гк = -8,0 %. - вартість відновлювального ремонту без урахування зносу (Свр) складає 94 462,65 грн; - вартість матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються), згідно з цим висновком складає 75 475,96 грн. Саме цей висновок суд бере до уваги у цій справі як належний, допустимий і достовірний доказ, який покладено в основу розрахунку страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» від 20.11.2020, оскільки його зроблено відповідно до вимог чинного законодавства у сфері страхування (а.с. 101). Інших розрахунків страхового відшкодування матеріали цивільної справи не містять, а позивач на обґрунтування розміру матеріальної шкоди надав не розрахунок, а такі документи: акт огляду ТЗ від 07.11.2019, акти виявлення прихованих пошкоджень, страхові акти, акт прийому-передачі наданих послуг та рахунки СТО і платіжні інструкції). Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи». 24.11.2020 ПАТ «НАСК «Оранта» затвердило страховий акт № ОЦВ-Р-20-32-20207/1, згідно з яким сума страхового відшкодування матеріального збитку власнику ТЗ Audi Q7, д.н. [NUMBER] (власник ПП «Лідер»), за регресною вимогою ПрАТ «СК «Провідна» від 16.12.2019 складає 75 475,96 грн (а.с. 102). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу ЕР 151793023, Страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику - Відповідачу, і здійснила страхову виплату - у розмірі 75 475,96 грн, у межах ліміту на користь Позивача, а саме - сплатила вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Audi Q7, д.н. [NUMBER] за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, розрахованого відповідно до умов Методики у зв`язку із різницею середньорічного нормативного пробігу і фактичного середньорічного пробігу (перепробіг 31.02 тис. км.) Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Отже, відповідач має сплатити на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу (Свр), яка складає 94 462,65 грн, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, та вартістю матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються), який складає 75 475,96 грн, а саме - 18 986,69 грн. У цій справі суд враховує і застосовує висновок про застосування норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, у подібних правовідносинах, у якому вона зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому доводи відповідача про те, що, враховуючи збільшений до 130 000,00 грн ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди за полісом ПАТ «НАСК «Оранта» № 151793023, страховик повинен нести відповідальність у межах цього ліміту, є необґрунтованими, оскільки страховик сплачує саме вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2022 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20 травня 2020 р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 р. №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Також постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 928 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» карантин в Україні був продовжений до 31.12.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 р. № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» карантин в Україні був продовжений до 30.04.2023 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» карантин в Україні продовжено до 30.06.2023 року. Оскільки позов подано 12.04.2023, тобто в період дії карантину, позовна давність, яка за загальним правилом спливала б 05.11.2022, станом на час його подання не спливла. Отже, звернувшись до суду 12.04.2023, позивач дотримався строку позовної давності та мав право звернутися з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Тому суд задовольняє вимоги, пред`явлені до відповідача, у частині, стягнення з нього в порядку суброгації матеріального збитку у розмірі 18 986,69 грн. У задоволенні вимог, пред`явлених до відповідача, в частині стягнення з нього на користь позивача в порядку суброгації матеріального збитку у розмірі 2 999,99 грн суд відмовляє за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 317,78 грн судового збору, які сплачено за подання позову.

Outcome: partial