Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «ФК «Айконс», в якому просив: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., зареєстрований в реєстрі за № 1450; - стягнути з відповідача безпідставно стягнуті за виконавчим написом грошові кошти в розмірі 24 861,25 грн. На обґрунтування позову вказує, що 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис № 1450 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за договором № 3042106412/526732 від 30.06.2020 у розмірі 22 237,50 грн. 29.10.2021 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид С.М. відкрив виконавче провадження № [NUMBER] по примусовому виконанню виконавчого напису № 1450 від 23.09.2021. В межах виконавчого провадження виконавець виносив постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 11.11.2021 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид С.М. закрив виконавче провадження, оскільки боржник сплатив заборгованість. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус порушив вимоги ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, а саме: - кредитний договір не був нотаріально посвідчений; - не перевірено безспірність заборгованості; - не надсилалась вимога про усунення порушення. Ухвалою від 23.05.2023 суд залишив позовну заяву без руху з огляду на те, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ч. 4 ст. 177 ЦПК України; надав позивачу строк для усунення недоліків. На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач мав надати документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1 073,60 грн та її копію відповідно для всіх учасників справи. 19.06.2023 представник позивача подав клопотання про усунення недоліків та квитанцію, що підтверджує сплату судового збору. Ухвалою від 23.06.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; задовольнив частково клопотання позивача про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.; установив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі роз`яснив право подати письмові пояснення; задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. надати належним чином завірену копію нотаріальної справи та матеріали, які стали підставою для вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 1450 від 23.09.2021. 06.07.2023 відповідач отримав копію ухвали від 23.06.2023, копію позову з додатками, однак не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Третя особа письмові пояснення щодо позову не подав, витребувані докази суду не надав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., на підставі ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1450 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 3042106412/526732 від 30.06.2020, укладеного з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу за кредитними договорами №1-20/08/21 від 20.08.2021 є ТОВ «ФК «Сіті фінанси груп», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1-25/08/2021 від 25.08.2021 є ТОВ «ФК Айконс». Строк платежу за договором № 3042106412/526732 від 30.06.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.06.2020 по 30.08.2021. Сума заборгованості становить 21 037,50 грн, що складається з: 5 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15 537,50 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату у розмірі 1 200,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 22 237,50 грн (а.с.12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. від 13.10.2021 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 1450 від 23.09.2021 (а.с.13). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. від 29.10.2021 в межах виконавчого провадження № [NUMBER] з боржника [PERSON] стягнуто основну винагороду в сумі 2 223,75 грн (а.с.14). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. від 29.10.2021 в межах виконавчого провадження № [NUMBER] визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 400,00 грн (а.с.15). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. від 09.11.2021 в межах виконавчого провадження № [NUMBER] накладено арешт на грошові кошти, що належать боржнику [PERSON] (а.с.16). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. від 11.11.2021 виконавче провадження № [NUMBER] виконавче провадження закінчено на підставі ч. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.17). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями, доповнено такою нормою: «кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ці зміни внесено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018, відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, згідно з якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначену постанову апеляційного суду проголошено 22.02.2017, а отже, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Отже, на час вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, тому він має бути визнаний таким, не підлягає виконанню. Крім того, як зазначив Верховний Суд України в постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості, зокрема таким документом є засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яку у цій справі стягував нотаріусу не надав. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17, Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відзив на позовну заяву не надано, третьою особою на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23.06.2023 не надано належним чином завіреної копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 1450 від 23.09.2021, суд позбавлений можливості оцінити докази щодо існування безспірної заборгованості на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, а також оцінити дії нотаріуса при вчиненні виконаного напису відповідно до вимог ЗУ «Про нотаріат», тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача незаконно стягнутих грошових коштів на підставі виконавчого напису № 1450, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З позивача стягнуто на користь відповідача 22 237,50 грн саме на підставі виконавчого напису, вчиненого 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., зареєстрований в реєстрі за № 1540. Отже, юридичною підставою для набуття відповідачем кошів був виконавчий напис нотаріуса, правомірність якого оскаржує позивач в межах справи, що розглядається, а саме - предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України, позовна вимога про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі виконавчого напису № 1540 є передчасною, оскільки останній нормами ЦПК України не позбавлений права оскаржити рішення суду в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тому передумовою подання позову про стягнення безпідставно набутих коштів у такому випадку буде рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили. З урахуванням викладеного, зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню у цій справі, однак суд звертає увагу позивача про відсутність заборони на звернення до суду з зазначеною позовною вимогою після набрання рішенням у справі, що розглядається, законної сили, оскільки у позивача виникає право повернути стягнені грошові кошти з урахуванням вимог ст. 1212 ЦК України. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольнив позовну заяву частково, а саме - в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial