Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до Трускавецького\~міського суду\~Львівської області\~з позовом\~до [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя.\~Свій позов\~мотивує тим,\~що 18.03.2010\~року вони\~з відповідачем\~уклали шлюб.\~У шлюбі\~ вони\~прожили більше\~10\~років. Під час\~шлюбу та\~ведення спільного\~господарства,\~за взаємною\~згодою та\~в інтересах\~сім`ї,\~подружжям [PERSON] \~було придбано:\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~квартири,\~посвідченого 21.01.2019\~року приватним\~нотаріусом Трускавецького\~міського нотаріального\~округу Кенц-Березюк\~І.М.\~(реєстраційний\~№ 46),\~ [PERSON] ,\~за письмовою\~згодою чоловіка\~ [PERSON] ,\~було придбано\~квартиру [ADDRESS] ,\~яка складається\~з трьох\~житлових кімнат\~та кухні,\~загальною площею\~57,7\~кв.м.,\~житловою площею\~37,\~6\~кв.м.\~За взаємною\~згодою подружжя\~ [PERSON] ,\~право власності\~на дану\~квартиру було\~зареєстровано за\~позивачкою [PERSON] .\~Перебуваючи в\~шлюбі,\~на підставі\~договору дарування\~земельної ділянки,\~посвідченого 08.07.2013\~року приватним\~нотаріусом Трускавецького\~міського нотаріального\~округу Скрипченко\~А.Д.\~(реєстраційний\~№737),\~та договору\~дарування земельної\~ділянки,\~посвідченого 08.07.2013\~року приватним\~нотаріусом Трускавецького\~міського нотаріального\~округу Скрипченко\~А.Д.\~(реєстраційний\~№734),\~ [PERSON] \~набула право\~особистої приватної\~власності на\~земельну ділянку\~площею 0,\~1048\~га в\~селі Станиля\~Дрогобицького району\~Львівської області\~(кадастровий\~№4621287400:01:001:0263)\~вартістю згідно\~п.2.1.\~договору 106\~686\~грн.\~та на\~земельну ділянку\~площею 0,\~1203\~га в\~селі Станиля\~Дрогобицького району\~Львівської області\~(кадастровий\~№4621287400:01:001:0261)\~вартістю згідно\~п.2.1.\~договору 153\~082\~грн.,\~а всього\~набула права\~особистої приватної\~власності на\~нерухоме майно\~на загальну\~суму 259\~768\~грн.\~В подальшому,\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~земельної ділянки,\~посвідченого 03.09.2021\~року приватним\~нотаріусом Трускавецького\~міського нотаріального\~округу Скрипченко\~А.Д.\~(реєстраційний\~№926),\~та договору\~купівлі-\~продажу земельної\~ділянки,\~посвідченого 16.02.2022\~року приватним\~нотаріусом Трускавецького\~міського нотаріального\~округу Скрипченко\~А.Д.\~(реєстраційний\~№212),\~ [PERSON] \~продала належні\~їй на\~праві особистої\~приватної власності\~зазначені вище\~земельні ділянки\~за 152287,\~45\~грн.\~(п.2.1.\~договору)\~та за\~12060\~грн.\~(п.2.1.\~договору),\~а всього\~на загальну\~суму 164347,\~45\~грн.\~Саме за\~рахунок цих\~коштів,\~які перебували\~у особистій\~приватній власності\~ [PERSON] ,\~та коштів,\~які також\~перебували у\~особистій приватній\~власності [PERSON] \~на суму\~175\~136,\~89\~грн.\~у вигляді\~страхової виплати,\~які отримала\~ [PERSON] \~у зв`язку\~із настанням\~страхового випадку\~-\~смертю її\~брата [PERSON] ,\~а також\~за рахунок\~доходів,\~які вона\~одержала впродовж\~2021-\~2022\~років в\~ПАТ СГК\~«Дніпро-Бескид»\~на загальну\~суму 204\~426\~грн.\~та доходів\~ [PERSON] ,\~як фізичної\~особи-приватного\~підприємця,\~за надання\~впродовж березня\~2021\~року лютого\~2022\~року послуг\~ТЗОВ «Старлайф\~№1»\~на загальну\~суму 271\~190,\~7\~грн.\~подружжям Богуцьких\~було придбано\~автомобіль марки\~«KIA\~SPORTAGE»,\~2017\~року випуску,\~д.р.н.\~ [NUMBER] .\~За згодою\~подружжя право\~власності на\~зазначений автомобіль\~31.03.2022\~року було\~зареєстровано за\~відповідачем [PERSON] .\~При цьому,\~відповідач [PERSON] \~впродовж 2021-2022\~років доходів\~не мав,\~участі в\~утриманні малолітніх\~дітей не\~приймав.\~А тому\~просить суд поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, набуте [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за час шлюбу із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), наступним чином: визнати право власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 57, 7 кв.м; житловою площею 37, 6 кв.м.; визнати право власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», 2017 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , припинити право спільної сумісної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на дане майно. Усі судові витрати в повному обсязі після розгляду зазначеної цивільної справи стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] . 15.05.2023\~року від\~представника відповідача\~на адресу\~Трускавецького міського\~суду Львівської\~області надійшов\~відзив на\~позовну заяву\~про поділ\~майна подружжя,\~мотивований тим,\~що починаючи\~з 2006\~по 2012\~роки відповідач,\~постійно офіційно\~працював в\~Україні у\~приватній фірмі\~«Ріксос» в\~охороні безпеки.\~18.03.2010\~року сторони\~зареєстрували шлюб,\~у якому\~народилося двоє\~дітей:\~син [PERSON] ,\~ [INFO] \~донька [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Всю заробітну\~плату відповідача\~витрачав на\~сім`ю,\~на момент\~одруження позивачка\~не була\~працевлаштована,\~весь тягар\~забезпечення сім`ї\~ніс на\~собі відповідач.\~Власних коштів\~на купівлю\~житла сім`я\~ [PERSON] не\~мала.\~Тому,\~під час\~перебування в\~шлюбі позивачка\~з відповідачем\~прийняли рішення\~про придбання\~у спільну\~власність квартири,\~у зв`язку\~з чим,\~останніми було\~прийнято рішення\~про виїзд\~відповідача за\~межі України\~для заробітку\~коштів.\~У цей\~період починаючи\~з 18.01.2013\~року позивачка\~перебувала у\~декретній відпусті\~по догляду\~за другою\~дитиною.\~Протягом роботи\~в російській\~федерації,\~республіці білорусь\~(2013-2015\~роки),\~та Республіці\~Польща зароблені\~кошти відповідач\~витрачав на\~утримання сім`ї,\~оплату комунальних\~послуг,\~харчування,\~повсякденні витрати\~на побутові\~потреби,\~медичне обслуговування\~вагітної дружини,\~придбання одягу,\~та на\~усе необхідне\~для життя\~дружини та\~дітей.\~Так як\~інших доходів,\~крім заробітної\~плати відповідача\~родина не\~мала (дружина\~перебувала у\~декретній відпустці\~по догляду\~за дітьми,\~займалася вихованням\~дітей),\~всі кошти,\~які заробляв\~відповідач закордоном\~витрачалися на\~поточне життя\~сім`ї\~ [PERSON] . Більше того,\~відповідач у\~періоди,\~коли приїздив\~додому в\~Україну з\~робочих рейсів\~самостійно робив\~ремонт даної\~квартири [ADDRESS] \~за зароблені\~кошти закордоном,\~купував побутову\~техніку до\~квартири.\~Відтак,\~відповідачу на\~праві спільної\~сумісної власності\~подружжя належить\~1/2\~частка квартири\~ [ADDRESS] .\~Також,\~не можна\~погодитися з\~твердженнями щодо\~купівлі автомобіля\~лише за\~кошти позивачки,\~так як\~такі є\~неправдивими,\~що вводять\~суд в\~оману.\~Як зазначено\~в позовній\~заяві «саме\~за рахунок\~коштів (164347,45\~грн.),\~які перебували\~у особистій\~приватній власності\~позивачки та\~коштів,\~які перебували\~у особистій\~приватній власності\~ [PERSON] \~на суму\~175\~136,89\~грн.\~у вигляді\~страхової виплати,\~які отримала\~ [PERSON] \~у зв`язку\~із настанням\~страхового випадку\~смерті брата,\~за рахунок\~доходів,\~які вона\~одержала впродовж\~2021-2022\~років в\~ПАТ СГК\~«Дніпро-Бескид»\~на загальну\~суму 204\~426\~грн.,\~та доходів\~ [PERSON] \~як фізичної\~особи-підприємця,\~за надання\~впродовж березня\~2021-\~лютого 2022\~років послуг\~ТЗОВ «Старлайф\~№1»\~на суму\~271\~190,7\~грн.\~Сторонами було\~придбано автомобіль\~марки «KIA\~SPORTAGE».\~Разом з\~тим,\~даний автомобіль\~також був\~куплений за\~спільні кошти\~позивачки та\~відповідача.\~Сторони вели\~спільний бюджет. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності, набуті [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, зокрема: визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 37.6 кв.м.; визнати право власності за [PERSON] на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», 2017 року випуску, д.р.н. [NUMBER] . припинивши право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на дане майно задовольнити в повному обсязі. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо стягнення судових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] - відмовити повністю. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [NUMBER] ) понесені судові витрати, розмір яких буде уточнено в подальшому. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, проте подали на адресу суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримали, просили суд проводити розгляд даної справи у їх відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання, не з`явилися, проте подали на адресу суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд проводити розгляд даної справи у їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що сторони\~у справі\~18.03.2010\~року \~уклали між\~собою шлюб,\~про що\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Трускавецького\~міського управління\~юстиції Львівської\~області складено\~відповідний актовий\~запис №\~51\~/\~арк.справи\~43/. За час перебування у шлюбі сторони придбали: на підставі договору купівлі-продажу квартиру, посвідченого 21.01.2019 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кенц-Березюк І.М. (реєстраційний № 46); [PERSON] , за письмовою згодою чоловіка [PERSON] , було придбано квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 37, 6 кв.м., за взаємною згодою подружжя [PERSON] , право власності на дану квартиру було зареєстровано за позивачкою [PERSON] ; подружжям Богуцьких також було придбано автомобіль марки «KIA SPORTAGE», 2017 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , за згодою подружжя право власності на зазначений автомобіль 31.03.2022 року було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Згідно з статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Крім того, судом враховано, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток та керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній, власності подружжя, підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Крім того, судом взято до уваги той факт, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу та об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги позивачки, не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved