Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У позовній заяві позивач вказує, що вона та відповідач 13.07.2013 року уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Филенківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, актовий запис №1. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 30.06.2015 року рішенням Чутівського районного суду Полтавської області шлюб було розірвано, місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] було визначено з матір`ю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти стягувати починаючи з 11 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. На виконанні у Чутівському відділі державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 49578484 відкрите на підставі виконавчого листа № 550/447/15-ц виданого 30.06.2015 року Чутівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 18.05.2022 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 49578484, в ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник отримує дохід у ТОВ «Агрофірма «Апостол». [PERSON] не в повному обсязі сплачував аліменти, тому виникла заборгованість по сплаті аліментів, що становить 134660,55 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Чутівського ВДВС від 27.09.2022 року. Зазначає, що відповідно до вимог ст. 196 СК України одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі не більше 100 % заборгованості, тому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2015 року по 30.04.2022 року, також просить стягнути понесені нею судові витрати (витрати на правничу допомогу). 17 жовтня 2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 18 листопада 2022 року здійснено перехід розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача [PERSON] надійшла заява в якій вона просить поновити позивачу строк на подання доказів по справі та приєднати до матеріалів справи лист з Чутівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позовні вимоги прохала задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача 6100 грн. витрат на правничу допомогу. В задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи просила відмовити, у зв`язку з порушенням прав позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому засіданні. Крім того, в судові засідання, призначені на 28.12.2022 року, 25.01.2023 року, 16.03.2023 року відповідач не з`явився, від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому засіданні, розгляд справи відкладено. Судове засідання призначене на 30.03.2023 року відкладено за клопотанням представника відповідача Сідько С.І. у зв`язку з перебуванням відповідача на лікарняному. В судові засідання призначені на 19.04.2023 року, 18.05.2023 року, 08.06.2023 року, 01.08.2023 року - відповідач не з`явився, від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому засіданні, внаслідок чого розгляд справи знову було відкладено. Дана цивільна справа знаходиться на розгляді суду з 06.10.202 року, тому систематичні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи мають ознаки зловживання процесуальними правами. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Частиною першою статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3, ч. 4 ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З урахуванням викладеного, суд може розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 30.06.2015 року шлюб було розірвано, місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] було визначено з матір`ю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти стягувати починаючи з 11 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем Чутівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з 11.06.2015 року по 01.09.2022 року складає 134660,55 грн. З розрахунку вбачається, що [PERSON] сплачував аліменти на утримання дитини за вказаний період не у повному обсязі внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку розміру пені, наданого представником позивача, останній просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за період з червня 2015 року по березень 2022 року включно в розмірі 136910,67 грн. (а.с.29-34). У зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три роки у розмірі 50% від суми боргу, що становив 137181,49 грн., на боржника накладено штраф у розмірі 68319,92 грн., тому позивач просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 68319,92 грн. (136910,67 грн. 68590,75 грн.). За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 196\~СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19). Враховуючи викладене, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У статті 196 СК України не\~встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені\~1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені\~1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Представником відповідача [PERSON] долучено до матеріалів справи копії платіжних документів про сплату аліментів на картковий рахунок стягувача [PERSON] . Доказів скрутного матеріального становища, наявності чи зміну сімейного стану відповідачем суду не надано. Представником позивача [PERSON] надано лист з Чутівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно якого на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №49578484 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також повідомлено, що квитанції, які були подані боржником державному виконавцеві не були враховані за оплату аліментів, так як у квитанції відсутнє призначення платежу, а також стягувач заперечує одержання аліментів. Отже, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, оскільки факт заборгованості за аліментами підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця та виникла з вини відповідача, який з червня 2015 року не сплачував аліменти за рішенням суду у повному обсязі, доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин не надав, відтак суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів як стимул належного виконання обов`язку з утримання дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 68319,92 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке: 05.08.2022 року між [PERSON] , як Клієнтом, з однієї сторони та [PERSON] , як Адвокатом, з іншої сторони, було укладено договір № 60 про надання правничої допомоги (надалі за текстом Договір). Позивач згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України додав до позовної заяви докази наявності та фактичного понесення витрат за договором про надання правничої допомоги у розмірі 6100 грн. детальний опис робіт (наданих послуг), акт приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 до Договору про надання правової допомоги № 60 від 05.08.2022 року, додаткову угоду № 1 до Договору № 60 про надання правничої допомоги від 05.08.2022 року, квитанцію від 03.10.2022 року про сплату гонорару в сумі 6100 грн. за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 60 від 05.08.2022 року. Тому, відповідно до ст.ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати по наданню позивачу правової допомоги в розмірі 6100 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, оскільки позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved