Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказала, що 25.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 2160. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбних відносин з`ясувалося, що вони мають різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, а їхні характери несумісні. Відповідач постійно чинить домашнє насильство щодо неї , постійно нехтує сімейними цінностями, а тому подала позов про розірвання шлюбу. Відповідач добровільно не виконує обов`язку по утриманню дитини. Син перебуває на її повному утриманні. Відповідач є військовослужбовцем та отримує достойну заробітну плату. Ухвалою Баранівського районного суду від 30.01.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення ( виклику) сторін, роз`яснено процесуальні права учасникам справи, а відповідачеві - право на подання відзиву у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали та наслідки його неподання (а.с. 11 -12). 22.03.2023 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, згідно якого відповідач не заперечує проти поданого позову, просить розподіл судових витрат по справі провести згідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України ( а.с. 16) Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Виходячи з норми ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, безпосередньо дослідивши наявні письмові докази, врахувавши зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити , з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області , актовий запис № 2160, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.09.2015 року (а.с. 7 ). Відповідно до копії свідоцтва про народження , виданого повторно, серії [NUMBER] від 24.03.2022 року (а.с. 8 ) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітній син перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує батьківського обов`язку по утриманню сина. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За нормами ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини та те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги дитині, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного вікущомісячно. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved