Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-24 00:00:00

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №0035254 від 09.07.2019\~ у розмірі 19108,61 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.07.2019 між відповідачем та АТ «РВС БАНК» було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-договору №0035254 про надання банківської послуги (платіжну карта Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Позичальник отримав кредитні кошти, проте зобов`язання за договором щодо повернення коштів належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивач отримав право вимоги до відповідача за договором про відступлення права вимоги №05/03/2020-1 від 05.03.2020, укладеним між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим, станом на 11.05.2023 має заборгованість у розмірі 15296,63 грн., яка складається з наступного: 13 764,99 грн. -\~ заборгованості за тілом кредиту, 431,64 грн. - заборгованості за комісією, 1100,00 грн. заборгованості за санкціями (пеня). Крім того, за невиконання зобов`язань за договором позивачем здійснено нарахування інфляційного збільшення за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 в розмірі 2906,53 грн. та 3% річних у розмірі 905,45 грн. Отже, разом сума заборгованості заявлена позивачем до стягнення 19108,61 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с.47). Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, 09 липня 2019 року [PERSON] підписала Заяву-Договір №0035254 про надання банківської послуги (платіжну карта Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням заяви відповідач надав підтвердження, що ознайомлений з інформацією, що міститься в тарифах банку та правилах користування платіжними картками АТ «РВС Банк», що є складовою частиною Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов Заяви-Договору [PERSON] звернулась до банку про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на споживчі потреби шляхом переказу на Картковий рахунок 15384,62 грн., строком на 24 місяці. Даною заявою передбачено, що споживчий кредит шляхом перерахування грошових коштів на його картковий рахунок, строком на 24 місяці з процентною ставкою 18% річних. Заявою передбачено разову комісію 2,5% від суми наданого кредиту та щомісячну комісію за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту. Також у цій же заяві міститься підпис позичальника на бланку розписки про отримання платіжної картки\~ (а.с.15). Додатком №1 до даної заяви є графік платежів, в якому розраховано погашення кредиту помісячно у період з 09.07.2019 по 09.07.2021 на загальну суму 29579,50 грн., де вказані сукупні витрати позичальника, серед яких: комісія за надання кредиту 384,62 грн. та комісія за розрахунково-касове обслуговування заборгованості, яка складає загалом 11076,96 грн. рівними платежами по 461,54 грн. на місяць. Даний документ підписано позичальником. (а.с. 16). АТ «РВС БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами на загальну суму 15384,62 грн. (а.с.23). У подальшому, скориставшись коштами, [PERSON] повністю припинила виконувати свої зобов`язання за Заявою-Договором у зв`язку з чим станом на 11.05.2023 має заборгованість у розмірі 15296,63 грн., яка складається з наступного: 13 764,99 грн. -\~ заборгованості за тілом кредиту, 431,64 грн. - заборгованості за комісією, 1100,00 грн. заборгованості за санкціями (пеня). 05 березня 2020 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено Договір про відступлення права вимоги №05/03.2020-1, відповідно до умов якого, АТ «РВС БАНК» відступило право вимоги ТОВ "«Фінансова компанія «Паріс», в тому числі і до боржника [PERSON] за договором №0035254 від 09.07.2019 на загальну суму заборгованості 16988,86 грн. (а.с. 17-22). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» надіслало на адресу відповідача вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання за договором №0035254 від 09.07.201, у якій повідомило про укладення між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» Договору про відступлення права вимоги №05/03.2020-1 та повідомило про необхідність сплатити протягом 30 днів з моменту отримання вимоги заборгованість станом на 02.04.2020 у сумі 18088,86 грн. (а.с. 36-38). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. Як встановлено судом, відповідач порушив грошове зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати комісії, а відтак на суму боргу підлягають нарахуванню три проценти річних та інфляційні втрати. За невиконання зобов`язань за договором позивачем здійснено нарахування інфляційного збільшення за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 в розмірі 2906,53 грн. та 3% річних у розмірі 905,45 грн. (а.с.35). Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд визнає його правильним. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми підлягають задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved