Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

У липні 2023 року заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України та Чернігівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В обґрунтування позову вказав, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2021 року, який набрав законної сили 02 червня 2022 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі. [INFO] потерпіла [PERSON] померла від отриманих опіків у відділенні інтенсивної терапії загального профілю КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, де перебувала на стаціонарному лікуванні 6 ліжко-днів з 25.08.2021 року по [INFO] за рахунок коштів місцевого та державного бюджетів. Загальна вартість понесених витрат на лікування [PERSON] становить 28 548,42 грн. Оскільки вказані кошти на даний час не відшкодовані, позивач просить суд стягнути із [PERSON] 28 332,52 грн на користь Національної служби здоров`я України та 215,90 грн на користь Чернігівської обласної ради. Ухвалою судді від 07 серпня 2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні прокурор позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представники позивачів Національної служби здоров`я України та Чернігівської обласної ради у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, так як відбуває покарання у Державній установі «Житомиська виправна колонія № 4», який про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через представника вказаної вище установи. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідачем не подано. Пояснень щодо позову третьою особою не надано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2021 року, який набрав законної сили 02 червня 2022 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі (а.с. 10-14). Із вказаного вище вироку видно, що 23 серпня 2021 року приблизно о 12-00 год [PERSON] , перебуваючи у дворі за місцем свого проживання в [ADDRESS] , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, на грунті раптово виниклих особистих неприязнх відносин до своєї дружини [PERSON] , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, пов`язаних із заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілої, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] умисно вилив з полімерної пляшки на тіло дружини паливну суміш (бензин). Після чого запалив сірник та кинув його на промоклий пальною сумішшю одяг [PERSON] . Від таких дій [PERSON] бензин на тілі та одязі [PERSON] загорівся і цим їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді опіку полум`ям 1-2-3а-3б-4 ступеня 60% (50 %) задньої поверхні тулуба, сідниць, промежини, задньої частини обог стегон, обох верхніх кінцівок, голови та опікового шоку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. [INFO] [PERSON] померла під час лікування від отриманих опіків у відділенні інтенсивної терапії загального профілю КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1003 при судово-медичному дослідженні трупа [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді опіків обличчя, задньої поверхні шиї, задньої та лівої бічної поверхні тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок ІІ-А-Б ступеню, 50 % поверхні тіла, які могли утворитися від дії термічного фактору (полум`я), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а смерть [PERSON] настала внаслідок інтоксикації, яка є ускладненням отриманих опіків полум`ям ІІ-А-Б ступеню 50 % поверхні тіла. Відповідно до інформації КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, викладеної у листі від 30.05.2023 року № 4/06/300, хвора [PERSON] перебувала на лікуванні в опіковому відділенні з 25.08.2021 року по [INFO]. Одразу після госпіталізації хвора була переведена до відділення інтенсивної терапії загального профілю, де пробула 6 ліжко-днів. Вартість 1 ліжко-дня в серпні 2021 року становила 4 758,07 грн. Вартість лікування за весь період перебування у лікарні становить 28 548,42 грн, з них вартість фактичних витрат за рахунок коштів обласного бюджету становить 215,90 грн (а.с. 16-17). Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа яка чинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Згідно пункту 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Відповідно до п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність оглянутих матеріалів підтверджує підставність звернення прокурора з даним позовом до суду. Разом із тим відповідачем не надано суду доказів про відшкодування ним коштів, які були витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] . Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України та Чернігівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач дійсно вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпіла перебувала на лікуванні у КНП Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, що підтверджується матеріалами справи. Оскільки позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому останній, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача у дохід держави, який складає 2 684,00 грн.

Outcome: approved