Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

У червні 2023 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, в якій позивач вказав на те, що [INFO] у м. Новомиргород Кіровоградської області у віці 74 роки помер батько, [PERSON] . Після смерті батька, [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 0,0700 га, цільове призначення якої - для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер - 3523810100:50:129:0016, яка розташована за адресою по [ADDRESS] , внаслідок чого позивачу видано державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Заліпським В.О. свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 травня 2023 року за реєстровим №453 на цілувищевказану земельну ділянку, право власності на цю земельну ділянку зареєстровано 24.05.2023р. у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Витягом з ДРРП, індексний номер витягу - 333399116, дата формування витягу - 24.05.2023р. Оформлення спадщини після смерті батька було проведено державним нотаріусом відповідно до договору про поділ спадщини від 24 травня 2023р. за реєстровим №452, що укладений між позивачем та рідним братом, [PERSON] . За життя померлий, [PERSON] побудував на успадкованій земельній ділянці площею 0,0700 га, з кадастровим номером - 3523810100:50:129:0016, дачний будинок, розташований у [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на дачний будинок, що виготовлений станом на 22 серпня 2022 року. Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом на підставі договору про поділ спадкового майна (дачного будинку, що є предметом спору за даним позовом) після смерті батька є його син, позивач по справі - [PERSON] , інший спадкоємець за законом, його брат, [PERSON] не претендує на таке майно. Покійний батько, побудувавши дачний будинок, не оформив на нього право власності належним чином. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на дачний будинок, що розташований у [ADDRESS] позивачу було відмовлено державним нотаріусом Заліпським В.О., що підтверджується постановою нотаріуса від 24.05.2023р. №199/02-31. Підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на дачний будинок, що розташований у [ADDRESS] послужило відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документу на вищезазначену нерухомість, тим самим відсутній доказ, що підтверджує право власності на нерухоме майно на ім`я спадкодавця, необхідний для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до технічного паспорта на дачний будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , рік побудови дачного будинку є 1990 рік, тобто будинок збудований до 05 серпня 1992 року. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на дачний будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в місті Новомиргород, Кіровоградської області у віці 74 роки. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частинами 1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини відказоодержувач не відмовився від заповідального відказу, вважається, що він його прийняв. Згідно частини 1, 5, 6 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами по набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6- 54цс12). Також, відповідно до Постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі № 623/214/17 суд дійшов до висновку, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. 5 серпня 1992 року було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Відповідно до ст. 549 ч.1 п.1 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [INFO] в м. Новомиргород Кіровоградської області, у віці 74 роки, помер громадянин [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 92, вчинений Новомиргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.42). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із дачного будинку, який розташований у [ADDRESS] . За життя, на випадок своєї смерті, [PERSON] заповіту не складав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 24 травня 2023 року, посвідченого державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Заліпським В.О., за реєстровим № 453 позивач успадкував після смерті батька, [PERSON] земельну ділянку площею 0,0700 га, кадастровий № 3523810100:50:129:0016, призначеної для індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Судом встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Новомиргородської міської ради Кіровоградської області № 103 від 29 вересня 2022 року присвоєно адресу дачному будинку, побудованому [PERSON] (свідоцтва про смерть: [NUMBER] , виданий 22.02.2021 року) в [ADDRESS] у 1990 році на земельній ділянці, площею 0,07 га, кадастровий номер 3523810100:50:129:0016 - [ADDRESS] (а.с.12). Згідно архівної довідки БТІ № 181 від 09.12.2022 року право власності на дачний будинок за адресою по [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації", станом до 01.01.2013 року не зареєстровано (а.с.16). Як вбачається з технічного паспорта від 22.08.2022 року на дачний будинок по [ADDRESS] , який виготовлений ОКП «Кіровоградське ООБТІ» - рік спорудження (реконструкції) дачного будинку - 1990 рік, тобто будинок збудований до 05 серпня 1992 року (а.с.13-15). 24 травня 2023 року позивач звернувся до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори з питанням видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний дачний будинок. Відповідно до постанови нотаріуса № 199/02-31 від 24 травня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на дачний, що знаходиться в [ADDRESS] , через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену нерухомість (а.с.17). Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності, ФОП " [PERSON] " про ринкову вартість об`єкту нерухомості, ринкова вартість дачного будинку по [ADDRESS] складає 109 710,00 гривень (а.с.18). Проаналізувавши викладені вище норми цивільного законодавства, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, не порушують законних прав та інтересів інших осіб, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved