Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 42 522,94 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . Вказаний будинок обслуговує житлово-експлуатаційна організація ТОВ «Новобудова». Позивач зазначає, що відповідачі користуються та отримують в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак не виконують свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2019 року по 01 червня 2023 року на загальну суму 37584 грн 42 коп., які позивач просить стягнути з відповідачів. Також з огляду на невиконання відповідачами грошового зобов`язання просить стягнути за період з 01 листопада 2019 року по 01 лютого 2022 року 3 % річних у розмірі 1283 грн 75 коп. та 3654 грн 77 коп. - інфляційних втрат. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2023 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/11876/23 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 31 серпня 2023 року. Представник позивача в судове засідання не прибув, до початку судового засідання подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення 0206822161801 та 0206822161810, у судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 120/0/5-06 від 05 червня 2006 ррку будинок [ADDRESS] передано для обслуговування та експлуатації ТОВ «Новобудова». Згідно з Авізо № 326 від 24 квітня 2007 року ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова» на баланс для зарахування в основні фонди житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи слідує, що відповідно до свідоцтва про право власності від 07 вересня 2009 року, виданого Відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві держадміністрації, квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 97,8 кв.м. належить в рівних частках [PERSON] , [PERSON] на праві приватної, спільної власності. 27 грудня 2019 року між ТОВ «Новобудова» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] укладено договір № 1-К про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідно до умов якого ТОВ «Новобудова» зобов`язується надавати послугу з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати послуги згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Відповідно до пункут 6 цього договору кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціно встановленими цим договором у строк не пізніше 25 числа місяця на ступного за звітним. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснив оплату вартості житлово-комунальних послуг, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, розмір якої за період з 01 листопада 2019 року по 01 червня 2022 року складає 37 584,42 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач докази оплати наданих послуг та докази на спростування наданого позивачем розрахунку не надав. У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути з відповідача за період з 01 листопада 2019 року по 01 лютого 2022 року інфляційні втрати у сумі 3654,77 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 283,75 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про його відповідність вимогам законодавства, а тому вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 3654,77 грн, а також 3% річних в розмірі 1283,75 грн. Отже, позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн, який відповідно до положень статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved