Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Представник позивача Вініцький М.В., якій діє на підставі довіреності, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення до договору № 8897 від 01.04.2006 за період з 22.10.2021 по 30.11.2021 в сумі 4 794 грн 12 коп.; вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 у сумі 137 282 грн. 29 коп.; вартість абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 року у сумі 164 грн. 12 коп.; вартість послуги ВБС за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 у сумі 1 102 грн 06 коп.; вартість абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 у сумі 164 грн. 12 коп.; вартість послуги ВБС за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 у сумі 597 грн. 30 коп. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідач [PERSON] за договором оренди користується нежитловим приміщенням літ. «А-4» загальною площею 143 кв.м. за адресою: [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач. 01.04.2006 між ФОП [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі» укладено договір купівлі-продажу теплової енергії і гарячої води № 8897. Згідно зазначеного договору, позивач постачає відповідачу теплову енергію в нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідач користується теплової енергією, яка подається у нежитлове приміщення та має об`єднуючий особовий рахунок № [NUMBER] . За кожен розрахунковий період відповідачу надсилались рахунки-фактури за спожиту теплову енергію. Однак, відповідач не сплачував рахунки, в наслідок чого виникла заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2021 року по 30 листопада 2021 року 4 794 грн 12 коп. Постачання теплової енергії підтверджується актами підключення споживача. З 01.12.2021 укладено з відповідачем індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним та був розміщений на сайті позивача 31.10.2021. Відповідач не виконував обов`язку щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги (період з укладенням публічного договору), що призвело до утворення заборгованості за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 у розмірі 137 282 грн 29 коп. Крім того, у зв`язку з внесеними змінами в Закони України «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Про метрологію та метрологічну діяльність» нараховується абонентська плата про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідачу направлялись рахунки-фактури за абонентську плату, однак відповідач їх не сплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за період з 01. 12.2021 по 31.03.2023 складає 164 грн 12 коп.; за послуги ВБС за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.03. 2023 складає 1 102 грн 06 коп.; абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 по 31.03. 2023 складає 164 грн 12 коп.; за послуги ВБС за індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 по 31.03. 2023 складає 597 грн 30 коп. Зазначена заборгованість відповідачем самостійно не сплачено. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 травня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно. Через канцелярію суду представник позивача Вініцький М.В., який діє на підставі довіреності надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 31.05.2023, 28.06.2023, 28.08.2023 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу за останнім відомим місцем його реєстрації, яка підтверджена копією паспорту, доданого до позовної заяви, які повернулись до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23), та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачемю не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Так, судом встановлено, що відповідно до даних, які містяться в договорі оренди нежитлового приміщення №1/68 від 02.04.2002 відповідач [PERSON] є орендарем нежитлового приміщення загальною площею 143,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , орендодавець -Відділ обліку та управління комунальним майном Орджонікідзевської районної ради м.Харкова (а.с. 69-70). 01.04.2006 між КП «Харківські теплові мережі» та [PERSON] укладено тимчасовий договір № 8897 про постачання теплової енергії за особистим рахунком № [NUMBER] . (а.с.73-76). Постачання теплової енергії підтверджується актами підключення споживача від 21.10.2021 № 170-14101, від 30.10.2022 № 170/16068, та актом відключення споживача від 06.04.2023 № 170-16746. Крім того, за кожний розрахунковий період відповідачу були направлені рахунки-фактури за відпустку теплової енергії, абонентної плати за послуги з теплової енергії та гарячої води та за послуги технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання за період з жовтня 2021 року по березень 2023 року включно (а.с. 12-64). 31.10.2021 року на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір), що встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу, та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 2 Договору даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця www.hts.kharkov.ua. Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором (п. 5 Договору). Пунктом 32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Згідно п.33 Договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до п.34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 14, ст. 550), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу з постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу; 7 плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або вебсайті виконавця https://hts.kharkov.ua/docs/2022_02_01_104_abonplata.pdf. (п. 30 Договору). Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2017 року № 1198 (далі Правила) визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка с власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Згідно положень ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» до основних обов`язків споживача теплової енергії відноситься своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на споживачів покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Матеріали справи не містять заяви-приєднання відповідача до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17. Система опалення нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача. Оскільки законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, та праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, суд дійшов висновку про те, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання послуги з постачання теплової енергії сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що протягом місяця з дня розміщення позивачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідач про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду із умовами договору до позивача у письмовому вигляді не направив, втім споживав надану позивачем теплову енергію, а тому, відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору на постачання теплової енергії, положення якого відповідають типовому договору. Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 11 ЦК України. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Позивачем зазначено, що на підставі Актів підключення споживача 21.10.2021 № 170-14101, від 30.10.2022 № 170/16068, та актом відключення споживача від 06.04.2023 № 170-16746 та умов Індивідуального договору в період з 01 грудня 2021 року по 31 березня 2023 року здійснював постачання теплової енергії до нежитлового приміщення відповідача у будівлі по : [ADDRESS] . Щодо нарахування абонентської плати та плати за обслуговування внутрішньо будинкової системи суд зазначає наступне. Згідно зі внесеними змінами до Закону України «Про житлово - комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Про метрологію та метрологічну діяльність», змінено концепцію застосування до споживачів комунальних послуг плати за абонентське обслуговування та змінено склад витрат, які включаються до оплати за абонентське обслуговування. Статтею 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до п.32 Договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Перевіривши наданий позивачем розрахунок абонентської плати за період з 01.12.2021 по 31.03.2023 за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в загальній сумі 328 грн 24 коп., суд визнає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. КП «Харківські теплові мережі» з 01.12.2021 по 31.03.2023 виконало нарахування плати за послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання та внутрішньо будинкових систем постачання гарячої води. Вартість ремонту внутрішньо будинкових систем зазначена у Публічному договорі з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який розміщено на сайтіwww.hts.kharkov.ua. Відповідач не сплатив плату за обслуговування систем у розмірі 1 699 грн 36 коп. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію по договору № 8897 від 01.04.2006 заборгованість відповідача за жовтень та листопад 2021 складає 4 794 грн 12 коп.; за спожиту теплову енергію в період дії публічного договору заборгованість відповідач за грудень 2021 року по березень 2023 року(включно) складає 137 282 грн. 29 коп.; заборгованість по абонплаті та послуг технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії складає 1 102 грн 06 коп. та 597 грн 30 коп. Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем на загальну суму 144 104 грн 01 коп. за період з 22.10.2021 по 31.03.2023 підтверджується документально належними та допустимими доказами, наданими позивачем та наявними у справі, в зв`язку з чим розрахунок заборгованості, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в спростування обставин, на які посилається позивач, щодо ненадання взагалі або надання неналежної якості послуг за цієї адресою, не надано доказів того, що він відмовився у встановленому законом порядку від послуг позивача або про відключення споживача від системи опалення. Доказів в спростування наявності заборгованості у відповідача по сплаті за послуги постачання теплової енергії, відповідачем суду також не надано. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Своїх заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідачем до суду не надано. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що несплата відповідачем боргу за надані послуги позивачем КП Харківські теплові мережі" є порушенням зобов`язань, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги КП Харківські теплові мережі " підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved