Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 15 серпня 2006 року між [PERSON] (надалі - Позивач), [INFO] , укладено шлюб з [PERSON] (надалі - Відповідач), [INFO] , що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 15 серпня 2006 року про що складено відповідний актовий запис № 276 від 15 серпня 2006 року. Від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що фактичні шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем припинились приблизно рік тому з об`єктивних причин, а саме початок війни, що загострило всі накоплені за роки один до одного взаємні претензії та непорозуміння. Між Позивачем та Відповідачем відсутні спільні інтереси, різні характери, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Подружжя втратили почуття любові один до одного, Сторони не ведуть спільного господарства, сумісний бюджет не ведеться. Наразі шлюб фактично розпався, і зберегти сім`ю неможливо. Позивачка не вбачає наявності обґрунтованих підстав для примирення, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, станом на дату подачі позовної заяви про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей Позивач та Відповідач не дійшли згоди у вирішенні спору про місце проживання дітей від шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що син [PERSON] , [INFO] - на теперішній час, має бажання проживати з матір`ю - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] , на теперішній час має бажання проживати з батьком - [PERSON] , [INFO] . На підставі зазаначеного, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 15 серпня 2006 року про що складено відповідний актовий запис № 276 від 15 серпня 2006 року; Визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] за Позивачем - матір`ю [PERSON] ; Визначити місце проживання доньки - [PERSON] , [INFO] за Відповідачем - батьком [PERSON] ; Залишити [PERSON] прізвище набуте у шлюбі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, до представник позивача до суду направила клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився,про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити без його участі. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлись належним чином. До суду від Відділу у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області надійшов висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. Відповідно до положень ч. ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 серпня 2006 року між [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб з [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 15 серпня 2006 року про що складено відповідний актовий запис № 276 від 15 серпня 2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 15 серпня 2006 року. Від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На час розгляду справи в суді Позивач та донька мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте, протягом тривалого часу Позивач та донька мають іншуфактичну адресу місця проживання: [ADDRESS] . Викладене підтверджується актом про підтвердження фактичного місця проживання від 16.09.2022 року, що виданий депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області. За вказаною адресою Позивач разом з донькою орендують житло, що підтверджується наданою копією договору оренди житлового приміщення. Суд встановив, шо на сьогоднішній день, діти проживають з Позивачем - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Квартира, в якій проживають діти та Позивач, на праві користування належить матері - Позивача - [PERSON] , 1965 року народження, що підтверджується Довідкою № 60 від 06.07.2022 року виданою Державною установою «Дитячий позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Променистий» Національної поліції України. Відповідно до Акту депутата Бучанської міської ради на звернення заявника - [PERSON] про встановлення факту проживання без реєстрації було встановлено, що [PERSON] (Позивач), [INFO] , [PERSON] (Відповідач), [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] . Житлово-побутові умови та санітарний стан квартири - задовільний. У квартирі зроблений ремонт, чисто та затишно, всі комунікації працюють. Квартира обладнана всім необхідним для повноцінного проживання, ведення побуту та відпочинку, необхідною побутовою технікою, відеотехнікою, меблями. Для виховання та розвитку дітей створені наступні умови: діти мають окрему кімнату, де є спальне місце та необхідні меблі, стіл для занять, ноутбук, шафа з книгами, іграшки тощо. Кімната обладнана всім необхідним для повноцінного виховання, розвитку та проведення вільного часу (дозвілля) дітей. Підтвердженням того, що Позивач бере постійну участь у вихованні дітей та цікавиться їхнім розвитком й навчанням є надана Бучанським ліцеєм № 9 Бучанської міської ради Київської області Довідка про навчання та характеристика на вимогу матері на сина - [PERSON] - учня 6-Б класу Бучанського ліцею № 9 Бучанської міської ради Київської області (копія Довідки та Характеристики додається) та надана Бучанським ліцеєм № 5 Бучанської міської ради Київської області Довідка про навчання та характеристика на вимогу матері на доньку - [PERSON] - ученицю 3-Б класу Бучанського ліцею № 5 Бучанської міської ради Київської області. Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України станом на 27.12.2022 року, [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відділом Служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради надано висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в якому вважали за доцільне, щоб малолітній [PERSON] , [INFO] , проживав разом із матір`ю, громадянкою [PERSON] , [INFO] , за адресоо: [ADDRESS] , та малолітня [PERSON] , [INFO] , проживала разом з батьком, громадянином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно із частиною 2 статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. За таких обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 15 серпня 2006 року про що складено відповідний актовий запис № 276. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини . Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст.161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, Верховний Суд зазначає, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи, що визначення місця проживання дитини малолітнього [PERSON] разом з матір`ю, та малолітньої [PERSON] разом з батьком, не суперечитиме інтересам дітей, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, а також те, що в даному випадку відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дітей малолітнього [PERSON] разом з матір`ю, та малолітньої [PERSON] разом з батьком. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved