Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів. Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що у жовтні 2022 року Позивач звернувся до компанії «Вікнарі.спейс» через сайт, з приводу купівлі продажу пластикових вікон. Замовлення було прийняте та погоджено з менеджерами компанії у мессенджері «Вайбер» В результаті численних переговорів Позивачем було укладено договір за №18/05/377 від 20.10.2022 року з ФОП [PERSON] . Відповідно до якого Позивач доручив, а Відповідач взяв на себе зобов`язання з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій. Відповідно до п. 1.4. укладеного Договору загальна площа виробів складає 19,04 м2. П. 2.1. Договору встановлено що вартість виробів складає 40 200,00 гривень, з яких 37 000 гривень являються завдатком. 22.10.2022 року Позивач за відповідним договором сплатив на рахунок Відповідача завдаток в розмірі 37000 гривень, що підтверджується Квитанцією №80А4-72СР-27К9-ЗКХС від 22.10.2022 року. Відповідно п.3.2. укладеного Договору вироби повинні були бути поставлені протягом 14 робочих днів з моменту укладання договору. За таких обставин ПВХ конструкції повинні бути передані не пізніше 04 листопада 2022 року. Відповідно п. 3.7. Договору зобов`язання Відповідача вважатимуться виконаними після підписання акту прийому-передачі виробів відповідно до даного Договору. Відповідач свої зобов`язання не виконав і товар не поставив. На численні ВИМОГИ Позивача зоставити Товар або повернули кошти менеджери Відповідача почали вимагати сплати додаткових коштів не передбачених договором. Наведене вимусило Позивача 12.12.2022 звернутися з письмовою вимогою повернути сплачені кошти, яка була отримана Відповідачем 21.12.2022 року. Проте жодної належної реакції до теперішнього часу Відповідач не надав. На підставі вищевикладеного, Позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] - 127 836,00 гривень в якості штрафних санкцій відповідно ЗУ «Про захист прав споживачів»; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] - 37 000 гривень завданих збитків; судові витрати покласти на Відповідача. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 10.08.2023 року через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позов підтримують в повному обсязі, не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] 20 жовтня 2022 року було укладено Договір за №18/05/377, відповідно до якого Замовник (Позивач) доручив, а Виконавець (Відповідач) взяв на себе зобов`язання організувати роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкції за розцінками Виконавця. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, ФОП [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності. Відповідно до п. 1.4. Договору загальна площа виробів складає 19,04 м2. Пунктом. 2.1. Договору встановлено, що вартість виробів складає 40 200,00 гривень, з яких 37 000 гривень являються завдатком. 22.10.2022 року Позивач за Договором №18/05/377 від 20.10.2022 року сплатив на рахунок Відповідача завдаток в розмірі 37000 гривень, що підтверджується квитанцією №80А4-72СР-27К9-ЗКХС від 22 10 2022 року. Відповідно п.3.2. укладеного Договору вироби повинні були бути поставлені протягом 14 робочих днів з моменту укладання договору. Якщо Вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація, не прямі кути, шпроси, тонування і т.п.), термін передачі у власність Замовника виготовлених Виробів збільшується до 24 робочих днів. За таких обставин ПВХ конструкції повинні бути передані не пізніше 04 листопада 2022 року. Відповідно п. 3.7. Договору зобов`язання Відповідача вважатимуться виконаними після підписання акту прийому-передачі виробів відповідно до даного Договору. Позивачем12.12.2022 року направлялась письмова вимога про повернення сплачених коштів у розмірі 37 000,00 грн. на адресу ФОП [PERSON] . Згідно відмітки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, вказану письмову вимогу відповідачем було отримано 21.12.2022 року. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного Кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного Кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, регулює Закон України «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на продавцеві. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Згідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч.1ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як встановлено в судом, відповідач порушив право позивача як споживача на своєчасне виконання замовлення з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкції, в зв`язку з чим позивач має право на відшкодування заподіяних ним збитків. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Розмір пені, зазначений у договорі визначається за формулою: Пеня =С * РП * Д : 100, де С - Сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - Кількість днів прострочення. Таким чином, у період з 04.11.2022 року до 17.02.2023 року розмір пені буде становити: 40 200,00 грн. * 3% * 106 дн : 100 = 127 836,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про стягнення коштів у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкції, і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає також судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved