Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

01.05.2023р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] , залишення проживати дитини із матір`ю [PERSON] , стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум у для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання даного позову, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С. Ухвалою судді від 10.07.2023р. виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С. Ухвалою судді від 14.07.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 11.11.2014р. зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Дитина сторін проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Як зазначає позивачка, на момент пред`явлення цього позову, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Надані позивачці обіцянки щодо матеріального забезпечення їх спільної дитини відповідач порушив одразу. З 22.11.2022р. дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує батьківські обов`язки, матеріально не забезпечує, не бере участь у вихованні спільної дитини. На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 180, 181 СК України, позивачка просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позовні вимоги визнав. Надав відзив на позовну заяву, в якому не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття визнав у повному обсязі. У поданому відзиві відповідач вказує, що за час спільного проживання з [PERSON] , після фактичного припинення шлюбних відносин сторін відповідач виконував та виконує батьківські обов`язки, перераховував кошти на рахунок [PERSON] . На підтвердження вказаного надав квитанції про перерахування грошових коштів на рахунок [PERSON] , а саме: [INFO] - 2000 грн.; 05.12.2022р. - 1500 грн.; 06.12.2022р. - 500 грн.; 22.12.2022р. - 400 грн.; 06.01.2023р. - 2000 грн.; 07.02.2023р. - 2000 грн.; 21.02.2023р. - 300 грн.; 07.03.2023р. - 2000 грн.; 09.03.2023р. - 800 грн.; 23.03.2023р. - 1000 грн.; 09.04.2023р. - 500 грн.; 06.05.2023р. - 1500 грн.; 06.05.2023р. - 640 грн.; 07.06.2023р. - 372 грн.; 07.06.2023р. - 2000 грн.; 07.07.2023р. - 2000 грн. (а.с. 17 - 27). Від позивачки до суду надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На фіксування судового процесу технічними засобами не наполягає. Разом з заявою позивачка надала до суду витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (а.с. 28 - 30). Відповідач також надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами, відзив підтримує. Разом з заявою відповідач надав до суду витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (а.с. 31 - 36). З урахуванням заяв сторін, судове засідання відповідно до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України відбувалось за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що сторони з 11.11.2014р. перебували у шлюбі, який було зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 986 (а.с. 41). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 04.04.2015р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 470 (а.с. 42). Отже, батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , є відповідач. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2023р. шлюб, укладений між сторона - розірвано (справа № 201/5005/23). Дитина [PERSON] мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 13.10.2021р. (а.с. 43 - 44). Факт проживання дитини разом з матір`ю відповідачем не заперечується. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. За змістом частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю - позивачем у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь, а також що відповідач є працездатною особою, доказів, які б свідчили про наявність у відповідача інших утриманців, суду не надано. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України та приймає до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в заявленому позивачем розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved