Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

16.12.2022 до суду надійшла заява [PERSON] , в якій просила оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженку смт Комсомольське Зміївського району Харківської області, померлою. В обґрунтування заяви зазначено, що вона народилась [INFO] . Її батьками були [PERSON] та [PERSON] 01.08.1981 вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка " [PERSON] ". У її батьків була ще одна донька - [PERSON] , [INFO] . 03.09.1994 її сестра уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка " [PERSON] ". Їхні батьки померли. Мати померла [INFO] . Батько помер [INFO] . Після смерті батька залишилась спадщина, яка складається з його частки на квартиру [ADDRESS] . На випадок своєї смерті батько заповіту не залишив, має місце спадкування за законом. Єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину є вона - його рідна донька. Її сестра - [PERSON] рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.06.2021 визнана, безвісно відсутньою. З червня 2009 року по теперішній час жодних відомостей про її сестру немає. Її сестрі належить 1/3 частка в квартирі [ADDRESS] . Після смерті батька, в зв`язку з безвісно відсутністю її сестри [PERSON] у неї виникають труднощі в оформленні своїх спадкових прав на частку в квартирі, що належала їхньому батькові. Крім цього, вона змушена нести фінансові витрати на утримання квартири, в якій 1/3 частка належить безвісно зниклій сестрі. Про місце перебування її сестри [PERSON] відсутні відомості більше 13 років, місце її теперішнього перебування невідоме, що створює невизначеність у правовідносинах щодо спадкування після смерті їхнього батька та утриманні житла. Вона припускала, що її сестра [PERSON] померла. Її припущення обґрунтовані тим, що її сестра дуже любила батька і її, але з червня 2009 року вона жодного разу не зателефонувала їм, не написала жодного листа. Таке могло статися тільки в тому разі, що її сестри немає серед живих. Якщо раніше, до її зникнення, вона кудись їхала, то кожного дня вона телефонувала і їй і їхньому батькові, вітала з кожними святами, хвилювалась за стан здоров`я батька. Немає її сестри і в жодній соціальній мережі Інтернету. Її сестра [PERSON] визнана Зміївським районним судом Харківської області безвісно зниклою з 01.07.2010. З 01.07.2010 по теперішній час у місці її постійного проживання (до зникнення) немає будь яких відомостей про місце її перебування 12 років. Оголошення [PERSON] померлою надасть їй можливість безперешкодно оформити свої спадкові права на спадщину, яка залишилась після смерті їхнього батька і в подальшому оформити спадкові права на спадщину, яка залишилась після її сестри. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.12.2022 провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд на 24.01.2023. 03.04.2023, 22.02.2023, 21.03.2023 від представника заінтересованої особи [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 24.01.2023, 14.02.2023 за клопотанням представника заявника відкладено судовий розгляд. 16.03.2023 в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із встановленими обставинами, суд з власної ініціативи ухвалив: витребувати інформацію про наявність актового запису про народження дітей у [PERSON] та в судовому засіданні оголошено перерву. 28.04.2023 відкладено судовий розгляд, у зв`язку з неявкою учасників процесу. 22.05.2023, 12.06.2023 відкладено судовий розгляд, у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні. 17.07.2023 відкладено судовий розгляд, у зв`язку із зайнятістю судді у кримінальному провадженні. 16.08.2023 під час розгляду заяви заявник [PERSON] підтримала заяву про визнання фізичної особи померлою з підстав, викладених у ній. Вислухавши заявника [PERSON] , допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Заявник [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4-5). Заявник [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а. с. 7), свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] (а. с. 8), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00028392377 (а. с. 11), свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] (а. с. 12). [INFO] померла [PERSON] в смт Комсомольське Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а. с. 10). [INFO] помер [PERSON] в смт Слобожанське Чугуївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а. с. 9). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02.06.2021 заяву [PERSON] задоволено, визнано безвісно відсутньою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка народилась в с. Комсомольське, Зміївського району Харківської області, зареєстрованої за адресою [ADDRESS] , початком безвісної відсутності [PERSON] вважати 01.07.2010 (а. с. 13-14). Зі свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1996 виданого Радгоспом "Зміївська овочева фабрика" вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 15). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68614143 від 19.02.2022 вбачається, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С. М. заведена спадкова справа № 20/2022, номер у Спадковому реєстрі 69173324 (а. с. 16). 01.11.2020 заявник [PERSON] зверталась на телебачення на програму "Жди меня" (а. с. 47-48). З листа Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 11345/60-10-23-32.22/32.22 від 21.03.2023 вбачається, що наявний актовий запис про народження № 174 від 24.11.1997, складений виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області на [PERSON] , матір`ю в якому записана [PERSON] , [INFO] (а. с. 52). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 16.03.2023 показав, що сестра дружини [PERSON] поїхала у 2010 році і більше не поверталась, вони більше зв`язок не підтримували. У [PERSON] є дочка, вона також поїхала, та від неї немає ніяких відомостей, вона повнолітня, дієздатна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 16.03.2023 показала, що вона знає заявника з 1995 року, з її слів дізналась про те, що в неї є сестра, яку звати [PERSON] , її сестра не з`являлася ні на похорони матері та батька, взагалі її немає. Вона не бачила сестру жодного разу. Вона поїхала і нікому нічого не повідомила. Вона не знає де сестра заявника та куди виїхала, де вона проживала, де працювала. Для того щоб знайти сестру [PERSON] подала заяву на якусь передачу. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Частинами 1, 2 статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Встановивши, що заявник не надала належних доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви. Вказуючи на вірогідність смерті [PERSON] як на підставу для оголошення її померлою, заявник не підтверджує свої доводи жодними належними доказами, які вказували б на здійснення заходів щодо розшуку [PERSON] та вирішення питання про з`ясування можливих причин її зникнення. Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed