Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-10 00:00:00

16 грудня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 54903,03 грн. та судові витрати у сумі 1921 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2009 року ТОВ «Флагман-К» уклало договір на обслуговування та ремонт будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого є обслуговуючою організацією з утримання та технічного обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач за період з 31 травня 2013 року по 30 листопада 2019 року за обслуговування квартири [ADDRESS] заборгувала за житлово-комунальні послуги Позивачу 19\~495,10 гривень, у зв`язку з чим Позивач просить стягнути зазначену суму, 3% річних та індексу інфляції в загальному розмірі 54\~903,03 гривні. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 20 січня 2020 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначено, що вона заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що ніякого договору із ТОВ «Флагман-К» відповідач не укладав, тарифи на обслуговування та ремонт будинку та прибудинкової території встановлені необгрунтовано, у зв`язку з чим розрахунок заборгованості є незаконним. Також посилається на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2021 року по справі 522/2278/21, якою визнано дії ТОВ «Флагман-К» по встановленню тарифів для будинку [ADDRESS] неправомірними та скасовано тарифи з 12 вересня 2018 року по день винесення судового рішення за обслуговування та експлуатацію ліфтів, УБПТ, вивезення твердих побутових відходів, рішення набрало законної сили. А також посилається на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06 грудня 2022 року по справі 522/17869/17, яким визнано протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24 грудня 2015 року про встановлення тарифів з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] для ТОВ «Флагман-К». 21 травня 2020 року від представника Позивача до суду надійшла заява про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи. Ухвалою суду від 25 травня 2020 року заяву представника відповідача [PERSON] (Романівни) про витребування доказів задоволено повністю. Витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАГМАНК» наступні документи: належним чином\~завірену копію\~акту приймання\~-\~передачі на\~баланс житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Флагман-К»\~прийняло на\~баланс будинок;\~копію рішення\~Одеської міської\~ради щодо\~призначення ТОВ\~«Флагман-К»\~балансоутримувачем будинку\~ [ADDRESS] ;\~ копії\~договорів з\~енерго та\~водопостачальними організаціями\~з питання\~надання послуг,\~на вивезення\~побутових відходів,\~на обслуговування\~ліфтів;\~ формування\~та структури\~тарифів на\~послуги,\~розроблені ТОВ\~«Флагман-К»\~для споживачів\~послуг за\~кожен рік\~починаючи з\~2013року\~по 2019\~рік включно;\~копії протоколів\~проведення загальних\~зборів будинку\~щодо формування\~тарифів починаючи\~з 2013\~року по\~2019\~рік включно;\~ копії протоколів громадських слухань з 2013 по 2019 рік; оригінал договору №1/65 з [PERSON] для огляду в судовому засіданні. 17 червня 2020 року від представника Позивача до суду надійшла відповідь на відзив та заяву про зменшення позовних вимог, у відповідності до якої просили стягнути з Відповідача заборгованість з 14 грудня 2016 року по 01 грудня 2019 року в сумі 12\~161, 85 гривень, 3\~803, 22 гривень інфляційного збільшення та 1\~082, 52 штрафних санкцій, що в загальному розмірі складає 17\~047, 59 гривень. Ухвалою суду від 23 липня 2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до\~ТОВ «Флагман-К»\~про визнання\~дій незаконними,\~скасування тарифів\~та боргу\~за комунальні\~послуги з\~утримання будинку\~та прибудинкової\~території повернуто\~заявнику. Ухвалою суду від 14 травня 2021 року заяву відповідача про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі до розгляду справи № 522/2278/21 за позовом [PERSON] до ТОВ «Флагман-К» про визнання дій неправомірними, скасування тарифів та боргу за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Ухвалою суду від 20 березня 2023 року поновлено провадження по справі. Протокольною ухвалою суду від 27 квітня 2023 року прийнято заяву про зменшення позовних вимог. Сторони в судовому засіданні надали свої пояснення стосовно обставин справи. 27 червня 2023 року від представника Відповідача до суду надійшли письмові пояснення та клопотання про приєднання доказів до справи. 11 серпня 2023 року від представника Позивача до суду надійшли письмові пояснення у відповідності до яких зазначено, що Відповідач посилається на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року по справі № 522/2278/21, яким позовні вимоги задоволені частково та скасовано тарифи з 12 вересня 2018 року по день винесення рішення. Вказане рішення після перегляду в апеляційній інстанції залишено без змін, в відкритті касаційного провадження відмовлено, у зв`язку з чим, представник Позивача вважає, що позов про стягнення має бути задоволений частково, а саме за період з 14 грудня 2016 року по 12 вересня 2018 року, також надав заяву про розгляд справи за відсутності. Відповідач та її представник надали до суду заяву про слухання справи за відсутності. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.09.2009 року між ЗАТ «ПІК» та ТОВ «Флагман-К» було укладено договір на обслуговування та ремонт будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого ТОВ «Флагман-К» визначено як обслуговуючу організацію з утримання та технічного обслуговування будинку [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] ( [PERSON] ). На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості Відповідача, Позивач надав суду розрахунок заборгованості по квартплаті та комунальних послугах власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , з якого вбачається, що заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів, вивіз твердих побутових відходів за період з 14 грудня 2016 року по 01 грудня 2019 року в сумі 12\~161, 85 гривень, 3\~803, 22 гривень інфляційного збільшення та 1\~082, 52 штрафних санкцій, що в загальному розмірі складає 17\~047, 59 гривень. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-VI від 24 червня 2004 року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції від 11.06.2009 року, підстава - 1254 - VI) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-VI до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (ст.1 Закону № 1875 - VI). Постановою Кабінету міністрів України від 01.06.2011 року №869 затверджений «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-VI ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24.12.2015 року були встановлені тарифи з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] для ТОВ «Флагман-К» на рівні 3,63 гривні за 1 м.кв. площі. В подальшому наказами директора ТОВ «Флагман-К» збільшувались. Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Невід`ємною частиною договору є копія рішення (розпорядження), яким встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із зазначенням структури тарифу, періодичності та строків надання послуг. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно з п. 6. ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. Пунктом 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до п. 2.4. Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 30.07.2012 № 390, Виконавці що надають послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до відома споживачів доводиться інформація про зміну цін/тарифів з обґрунтуванням необхідності зміни. Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб`єкта господарювання (за наявності) та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них. При цьому, суд встановив, що постановою Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2017 року у справі №522/17869/17 позов задоволено та скасовано рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 407. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 522/17869/17 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов [PERSON] задоволено частково; визнано нечинним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 407; в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 522/17869/17 скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року, а справу направлено на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 року у справі №522/17869/17 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К», виконавчого комітету Одеської міської ради - задоволено частково. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2017 року скасовано, прийнято по справі нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] - задоволено частково. Визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 407 від 24 грудня 2015 року про встановлення тарифів з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] для ТОВ «Флагман-К». В решті позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 19.07.2022 року у справі № 522/17869/17 касаційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради задоволено. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22.11.2017 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2022 року позовну заяву до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» про скасування рішення задоволено частково. Визнано протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №407 від 24 грудня 2015 року про встановлення тарифів з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] для ТОВ «Флагман-К». В решті позовних вимог відмовлено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року вищевказана постанова Приморського районного суду м Одеси від 06.12.2022 року була залишена без змін. Таким чином, застосування ТОВ «Флагман-К» тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 407 від 24 грудня 2015 року по 06.12.2022 року є протиправним з моменту затвердження таких тарифів та нечинними з моменту прийняття постанови суду, вперше від 12.09.2018 року та після перегляду справи від 01.02.2021 та від 06.12.2022 року. Нарахування за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] у спірний період (з 14 грудня 2016 року по 01 грудня 2019 року) здійснювалися відповідно до тарифів на житлово-комунальні послуги, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 407 від 24 грудня 2015 року, які в подальшому були скасовані у судовому порядку. Аргументи Позивача про те, що споживач комунальних послуг має оплатити ці послуги відповідно до тарифів, які існували на момент їх надання, є безпідставними, оскільки саме по собі визнання нечинним нормативного акту виконавчого комітету Одеської міської ради з моменту його прийняття свідчить про те, що він не породив жодних правових наслідків, відтак не може бути підставою для нарахування плати. Зазначене також узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц (провадження № 14-285цс18), Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 752/14341/15-ц (провадження № 61-24428св18) та у постанові від 04 червня 2018 року у справі № 760/12445/15-ц (провадження № 61-5900св18). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про неможливість обрахунку вартості комунальних послуг за тарифами, використаними Позивачем у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Оцінивши надані докази, суд приходить до переконання, що Позивачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів для спростування доводів відповідача щодо розрахунку тарифів у відповідності до закону, натомість наполягає на стягненні заборгованості за тарифами які визнані судом протиправними. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року, та відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до\~ст. 8 Конституції України,\~ст. 10 ЦПК України\~та ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року). Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплата судового збору та правничої допомоги відносяться на рахунок позивача. При цьому, суд зазначає про відсутність підстав для застосування позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, оскільки остання підлягає застосуванню лише за наявності підстав для задоволення позову, тоді як у даному випадку суд не вбачає підстав для задоволення позову у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту своїх оспорюваних прав.

Outcome: dismissed