Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням доповнень до позовної заяви від 28.07.2023,\~ позивач зазначає, що з 16.12.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, шлюб наразі існує лише формально, збереження сім`ї не можливе, тому просить шлюб розірвати. Також вказує, що рішенням суду про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, малолітню доньку передано батькові, та визначено місце проживання дитини з батьком. Так, малолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Оскільки відповідачка ніяким чином матеріально не забезпечує доньку, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у вищезазначеній справі, призначено судове\~ засідання з викликом (повідомленням) сторін (а.с.29-30). Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. 13 квітня 2023 року з Балаклійського районного суду Харківської області до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана\~ цивільна справа. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2023 року для розгляду даної справи визначено суддю Оладенко О.С. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача адвокат Синявська І.В. не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно, належним чином. Причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 16 грудня 2017 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №529 (а.с.41). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Вирішуючи позов в частині вимоги про розірвання шлюбу, суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Клопотань про зміну прізвища не заявляла, а тому суд вважає за необхідне залишити прізвище відповідача без змін. Стосовно вимог щодо стягнення аліментів з відповідача, суд зазначає наступне. Так, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 25 жовтня 2022 року у справі №461/4184/22, малолітню [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] без позбавлення батьківських щодо цієї дитини, передано малолітню дитину батькові [PERSON] , визначено місце проживання малолітньої дитини з батьком (а.с.62-65). З урахуванням вказаного рішення, суд погоджується з доводами позивача про те, що їх малолітня донька проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частці від доходу. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що відповідачка є працездатною, не надала суду доказів про наявність у неї інших дітей, непрацездатних батьків, дітей та про проведення з неї стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористалася своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надала суду відомостей щодо її майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що обов`язок утримання дитини є рівною мірою обов`язком як батька так і матері. В силу вимог ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26.11.2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. Стосовно судових витрат за позовну вимогу про стягнення аліментів, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved