Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Ткаченко Н.М. звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання, як такого, що навчається, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно і до закінчення ним навчання. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2021 було стягнуто аліменти з відповідача на період навчання [PERSON] , проте рішенням суду від 11.05.2023 було припинено стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з припиненням останнього навчання. На сьогоднішній день позивач навчається на 1 курсі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут», денної форми навчання, за спеціальністю Агрономія, освітній ступінь бакалавр, тому забезпечувати себе самостійно не має можливості. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, не має на утриманні інших осіб, відносно яких у нього б виникав аліментний обов"язок, а позивач, в силу обставин, потребує допомоги на період навчання, у зв`язку з чим і подано відповідний позов. Ухвалою суду від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 03.08.2023. 19.07.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти даного позову заперечує в повному обся, та вважає, що такий не підлягає задоволенню, а в разі задоволення, то лише в частині 1/12, оскільки після АТО він має хворобливий стан здоров`я, на його утриманні є батьки пенсіонери, батько є інвалідом ІІ групи та цивільна дружина, яка також часто хворіє. У нього немає можливості сплачувати аліменти, оскільки він не працює, проживає у сільській місцевості, живе за рахунок господарства. А також, йому відомо, що його син працює, тому має дохід, і взагалі не зрозуміло, як він поєднує навчання з роботою, що ставить під сумнів довідку про навчання сина. 31.07.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначив про необґрунтованість обставин на які посилається у відзиві відповідач, у зв`язу з чим позов підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 03.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.08.2023. У судове засідання позивач не з`явився, проте його представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обставини вказані у позові та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позов, а також зазначив, що лікує хворих батьків з якими проживає, немає стабільного доходу, у центрі зайнятості не перебуває. З жовтня по листопад 2022 року неофіційно працював охоронцем. На даний час не має змоги сплачувати аліменти. Суд, вислухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як зазначено у ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11 зворот). 30 березня 2021 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина, [PERSON] , стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з 28 вересня 2020 року (а.с.14-15). 03 серпня 2021 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області на підставі вище зазначеного заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду від 30.03.2021 провадження №2/742/138/21, єдиний унікальний №742/2663/20, було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] , щомісячно, на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з 28 вересня 2020 року (а.с.5). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області припинено стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку щомісячно, що стягнуті на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2021 року (а.с.9-10). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах №27.15-32/34909 від 08.06.2023, по виконавчому листу 2/742/138/21 про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] в розмірі 1/6 всіх видів заробітку борг такої становить 33895,55 грн (а.с.13). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Линовицькою селищною радою від 06.06.2023 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї входять: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , дані відомості також підтверджуються і довідкою про склад сім`ї Центру надання адміністративних послуг від 24.07.2023 за №562 (а.с.7,52). Відповідно до довідки №02-13/112 від 05.06.2023 Національного університету біоресурсів і природокористування України вбачається, що [PERSON] , навчається на 1 курсі відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут», денної форми навчання, за спеціальністю Агрономія, освітній ступінь - бакалавр, термін навчання з 19.09.2022-30.06.2025 (а.с.50). Відповідно до довідки КНП «Линовицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини» №70 від 24.07.2023 підтверджується факт перебування [PERSON] , на обліку з діагнозом «Хронічний гломеронефріт, гематурична форма» (а.с.51). Згідно квитанцій, наданих стороною позивача вбачається, що було здійснено оплату за гуртожиток, вартість канцтоварів та витрат на проїзд з місця проживання [PERSON] до місця навчання (а.с.48-49). Згідно довідки про доходи від 24.07.2023 [PERSON] , матері позивача, в період з січня 2023 року по червень 2023 року без урахувань аліментів остання отримала дохід в розмірі 45500,00 грн, що становить мінімальну заробітну плату кожного місяця (а.с.53). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). З матеріалів справи також вбачається, що відповідач по справі [PERSON] був призваний на військову службу з 03.09.2014 та брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області, що підтверджується відповідною довідкою від 22.03.2015 за №3088, виданої командиром військової частини польової пошти [NUMBER] (а.с.28). Згідно довідки №214 від 17.07.2023, виданої виконкомом Яблунівської сільської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] та співмешканка - [PERSON] (а.с.29). Батько відповідача має ІІ групу інвалідності загального захворювання відповідно до довідки серії 12 ААГ №462401 дата огляду 18.05.2023 (а.с.30), проте дані докази ніяким чином не підтверджують того, що батьки [PERSON] перебувають на його утриманні, а свідчать лише про спільне проживання за однією адресою. Відповідно до виписок епікризу №1848/334, №5995, долучених відповідачем по справі вбачається, що [PERSON] перебував на лікуванні з 02.04.2015 по 10.04.2015, з 24.11.2014 по 27.11.2014 (а.с.31-32). Свідоцтво про хворобу №240 від 12.05.2015 (а.с.33) свідчить також про хворобливий стан здоров`я відповідача, проте дані довідки стосуються періоду з 2014 по 2015, коли з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] , по яких він мав значну суму заборгованості. Проте, відповідно до заяви стягувачки, матері позивача [PERSON] , погасив заборгованість та штраф за виникнення боргу по аліментам (а.с.34), що підтверджується також і наданими квитанціями, які були долучені до справи (а.с.35-37). Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги від 03.02.2023 №559 Управлінням соціального захисту населення, виданої [PERSON] вбачається, що він станом на 03.08.2023 не перебуває на обліку в управлінні, ніяких видів допомоги не отримує. Так як і не перебуває на обліку в Прилуцькій філії Чернігівського обласного центру зайнятості, відповідно до довідки №2131 (а.с.55). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України виданої [PERSON] від 03.08.2023 також вбачається, що останній на обліку за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області не перебуває та пенсію не отримує (а.с.56). За таких оставин, судом установлено, що позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання за денною формою навчання, не працює, що в сукупності позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). При цьому, у відповідності до положень ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що син відповідача - [PERSON] , [INFO] , продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати, оскільки є особою працездатного віку, на його утриманні інших осіб немає. Щодо факту неможливості надання матеріальної допомоги на утримання сина, доказів суду не надав, при цьому заявлені позовні вимоги визнав частково, тому суд виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) на період його навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved