Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

11.11.2022 р. ТОВ «Маркс.Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 3650,88 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 16.01.2020 р. між ПрАТ «СК «Ван Клік», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № 106873813, за яким об`єктом страхування є цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «Hyundai», номерний знак [NUMBER] . 30.01.2020 р. на вул.Дегтярівській біля будинку № 32-Б в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Suzuki», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який є також його власником. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.03.2020 р. встановлено, що ДТП сталась з вини відповідача, внаслідок порушення ним правил дорожнього руху. Відповідно до страхового акту № 0025570.01.20/1 від 07.07.2020 р. та розрахунків до нього, розмір страхового відшкодування складає 7301,75 грн., яке ПрАТ «СК «Ван Клік» було виплачено потерпілому. Таким чином, посилаючись на положення ст. 993 ЦК України та ст. 38-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача, який є правонаступником ПрАТ «СК «Ван Клік», в порядку регресу 50 відсотків витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 3650,88 грн. Ухвалою від 16.01.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла його письмова заява, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 30.01.2020 р. на вул.Дегтярівській біля будинку № 32-Б в м.Києві мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «Hyundai», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Suzuki», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Обставини даної ДТП встановлені у постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2020 р. у справі № 761/4011/20. Відповідно до змісту вказаної постанови, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані обставини в силу положень ч.6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Станом на 30.01.2020 р. цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Hyundai», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК Ван Клік» за полісом № 106873813. 06.07.2020 р. власник пошкодженого транспортного засобу марки «Suzuki», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Ван Клік» із заявою про страхове відшкодування. Розглянувши подані [PERSON] документи, страховик - ПрАТ «СК «Ван Клік» на підставі ст.ст. 29, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визнав майнові вимоги [PERSON] та узгодив з останнім розмір страхового відшкодування. 07.07.2020 р. ПрАТ «СК «Ван Клік» був затверджений страховий акт № 0025570.01.20/1. 11.08.2020 р. ПрАТ «СК «Ван Клік» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 7301,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7942. В подальшому, під час розслідування обставин страхового випадку ПрАТ «СК «Ван Клік» було встановлено, що транспортний засіб марки «Hyundai», номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП використовувався як таксі, що слідує з фотографій з місця дорожньо-транспортної пригоди, фірмовим маркуванням транспортного засобу ідентифікаторами служби таксі на даху. В той же час, відповідно до умов полісу № 106873813 страхувальником вказано, що транспортний засіб не використовується як таксі. Наявність на транспортному засобі маркування служби таксі (фірмові емблеми, кольорове розмалювання, телефон служби замовлення тощо) є свідченням про характер використання транспортного засобу для послуг таксі (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 10.08.2018 р. у справі № 922/1436/17). Відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09.07.2010 р. № 566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2010 р. за № 689/17984, та актів Моторного (транспортного) страхового бюро України, під час укладення поліса обов`язкового страхування коригуючий коефіцієнт визначається страховиком, зокрема, виходячи із сфери експлуатації транспортного засобу, що в кінцевому результаті впливає на розмір страхового платежу. Відтак, оскільки страхувальник не вказав достовірно сферу використання транспортного засобу, а саме те, що він буде використовуватись для надання послуг таксі, вказане призвело до зменшення розміру страхового платежу за полісом № 106873813 та фактично позбавило страховика права на отримання належного страхового платежу. Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи викладене, суд вважає, що у ПрАТ «СК «Ван Клік» до [PERSON] , як до особи відповідальної за завдані збитки, виникло право регресу в розмірі 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування на підставі ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК від 01.01.2020 р. Відповідно до п.1.2 договору, ТОВ «Маркс.Капітал» займає місце ПрАТ «СК «Ван Клік» по усіх переданих регресних вимогах ПрАТ «СК «Ван Клік», у тому числі, права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок в повному обсязі. Відповідно до п.1.3 договору, права за регресними вимогами переходять від ПрАТ «СК «Ван Клік» до ТОВ «Маркс.Капітал» з моменту підписання акту прийому-передачі документів по відповідній регресній вимозі. Відповідно до акту прийому-передачі документів № 08-03 від 12.08.2020 р., ПрАТ «СК «Ван Клік» передало ТОВ «Маркс.Капітал» документи, що підтверджують право вимоги до [PERSON] ТОВ «Маркс.Капітал» є зареєстрованою фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 421 від 07.07.2011 р. Відповідно до додатку № 296 ФК до свідоцтва № 421 від 07.07.2011 р., одним із видів діяльності ТОВ «Маркс.Капітал» без отримання ліцензії є надання послуг факторингу. Претензією № 06440 від 12.08.2020 р. відповідач [PERSON] був проінформований про відступлення права вимоги. Також ТОВ «Маркс.Капітал» вживав заходів щодо досудового врегулювання спору шляхом направлення претензії. Однак, вимоги в позасудовому порядку відповідачем не задоволені. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що вина [PERSON] у вчиненні ДТП доведена у встановленому законом порядку, при цьому у [PERSON] на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виник обов`язок перед ТОВ «Маркс.Капітал» з відшкодування 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3650,88 грн. (7301,75 грн. * 50 % / 100 %), суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12631,88 грн. (3650,88 грн. + 2481,00 грн. + 6500,00 грн.).

Outcome: approved