Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулася до суду з даним позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - «Відповідач»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. перебуває виконавче провадження №64965799 з примусового виконання виконавчого напису №3144, виданого 14.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з Позивача на користь Відповідача боргу у розмірі 33830,00 гривень, який включає 10000,00 гривень простроченої заборгованості за сумою кредиту, 16900,00 гривень простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 5000,00 гривень простроченої заборгованості за комісією, 1000,00 гривень строкової заборгованості за штрафами і пенями та 930,00 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Згідно виконавчого напису №3144, виданого 14.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., дана заборгованість виникла на підставі Кредитного договору №3094905 від 02.10.2019 року, укладеного між Позивачем та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є Відповідач. Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. від 14.01.2021 року №3144 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» грошових коштів у загальній сумі 33830,00 гривень. 26.06.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. та Відповідача належним чином завірені копії документів, що стали підставою для вчинення 14.01.2021 року виконавчого напису, реєстр № 3144 (а.с. 26-27). 28.06.2023 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від Позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. До клопотання додано засвідчену копію кредитного договору від 02.10.2019 року №3094905 та виписки з особового рахунку за кредитним договором від 02.10.2019 року №3094905 (а.с. 30-31, 32-34, 35). 21.08.2023 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від Відповідача надійшла відповідь на вимогу суду №М2523/79 від 15.08.2023 року. До відповіді додано засвідчені копії: кредитного договору від 02.10.2019 року №3094905; договору відступлення права вимоги №47-МЛ від 20.02.2020 року; реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №47-МЛ від 20.02.2020 року; платіжного доручення №17678 від 20.02.2020 року; виписки з особового рахунку за кредитним договором від 02.10.2019 року №3094905; заяви про вчинення виконавчого напису (а.с. 50, 51-53, 54-58, 59, 60, 61, 62). 01.08.2023 року та 30.08.2023 року у судове засідання Позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 46, 48). 04.07.2023 року до канцелярії суду Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 37). 01.08.2023 року та 30.08.2023 року у судове засідання представники Відповідача та третіх осіб не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 39, 40, 47, 49). Причини неявки суду не повідомили, відзиву, письмових пояснень, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від них не надходило. Згідно з ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. 14.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3144, яким стягнено з Позивача заборгованість за Кредитним договором №3094905 від 02.10.2019 року на користь Відповідача в загальному розмірі 33830,00 гривень (а.с. 7). 25.03.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. відкрито виконавче провадження №64965799 з виконання виконавчого напису №3144 від 14.01.2021 року (а.с. 8-9). У той же час, за приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України: від 21.03.2017 року №23, від 24.11.2017 року №92. Враховуючи викладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що даний виконавчий напис було вчинено нотаріусом помилково, на підставі договору, який не був нотаріально посвідченим, а також не на самому договорі, а окремим документом. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на договорах позики, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог Позивача. Наявні всі правові підстави для задоволення його вимог та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 гривень, сплату якого документально підтверджено (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved