Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

11.07.2023 року заявник через свого представника звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] . Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем після смерті якої за законом є він та його сестра [PERSON] , яка не заявила про своє право на спадкування і не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На день смерті матері, заявник проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , будучи зареєстрованим за іншою адресою. Оскільки він не звернувся за прийняттям спадщини протягом шестимісячного терміну після смерті матері до нотаріуса, це не уможливлює оформлення прийняття спадщини без відповідного рішення. Покликаючись на викладені обставини, просить суд встановити факт постійного проживання з матір`ю [PERSON] на день її смерті за адресою: : [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14.07.2023 прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник заявника подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить суд заяву про встановлення факту задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. У відповідності до вимог ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши та оцінивши в судовому засіданні наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З матеріалів справи, встановлено, що матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2018, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Луцьку та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Постановою від 08.08.2022 №147/03-31 приватний нотаріус Валянська Тетяна Петрівна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки місцем відкриття спадщини слід вважати адресу: [ADDRESS] , за якою на час смерті була зареєстрована [PERSON] (а.с.22-23). [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] хворіла на церебральний атеросклероз, хронічну недостатність мозкового кровообігу, хворобу Альцгеймера, гіпертонічну хворобу, цукровий діабет та інші захворювання, що підтверджується випискою №0533/41 від 22.02.2017р (а.с.19-20). Крім того, факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] , із спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , визнає в своїй заяві від 18.08.2023 заінтересована особа [PERSON] . Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно дост.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа: свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем необхідно для підтвердження прийняття спадщини, і оскільки дані обставини іншим чином встановити неможливо, окрім як в судовому порядку, та строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежений, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини єдиний спосіб для прийняття спадщини заявником, тому суд вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved