Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Чухонцева Д.В., звернулась 18.04.2023 до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання своїх дітей не надає. З огляду на вказане представник позивачки просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 р. N 7/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області. 24.04.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області позов залишено без руху, та надано позивачці строк для усунення недоліків, які усунуто 04.05.2023. 05.05.2023 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання на розгляд справи не з`явились. Представник позивачки - адвокат Чухонцева Д.В. подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав. Також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом направлення електронного листа на електронну пошту, вказану позивачем у позові та надіслання СМС-повідомлення. З огляду на вказані вище обставини, суд провів розгляд справи у відсутність позивачки, її представника та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2004 (а.с.6, зворот). Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у позові позивачка самостійно утримує їхніх спільних з відповідачем неповнолітніх дітей. В той же час, останній добровільно належної матеріальної допомоги на утримання останніх не надає, хоча це є його обов`язком. На спростування вказаного, відповідачем не надано відповідних доказів. Відповідно до ст. ст.180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до части 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умова життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, а також той факт, що неповнолітні діти проживають із матір"ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, відповідач не надав доказів того, що він виконує покладений на нього обов`язок щодо утримання неповнолітніх сина [PERSON] та дочки [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підтав для задоволення позову. Крім цього, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід державни судовий збір, оскількии зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка звільняється від сплати такого. На підставі викладеного,

Outcome: approved