Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-28 00:00:00

у березні 2023 року ОСББ "Зарічна 1-в" звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ОСББ "Зарічна 1В" здійснює управління багатоквартирним будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] даного будинку. У зв`язку із неналежною сплатою внесків на утримання будинку та прибудинкової території, у [PERSON] утворилася заборгованість, яка разом із нарахуванням 3% річних та розміру інфляційних втрат складає 16 148,35 грн., та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. 24 березня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА, відповідно до якої [PERSON] не значиться зареєстрованим у м. Києві. Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялися відповідачу на адресу місця знаходження помешкання, власником якого він є: [ADDRESS] , проте поверталися до суду без вручення адресату, з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Окрім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалася відповідачу на адресу його місця реєстрації: [ADDRESS] , однак поверталася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 13 червня 2023 року до суду від представника відповідача - адвоката Федорова О.С. надійшла заява про вступ у справу як представника [PERSON] 14 липня 2023 року на адресу адвоката Федорова О.С. було надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, яка була отримана ним 24 липня 2023 року, що підтверджується зворотним повідомленням, яке повернулось до суду 27 липня 2023 року. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач та його представник не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. 29 серпня 2023 року до суду від адвоката Федорова О.С. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, обгрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , з метою забезпечення спеціальної корнфіскації. При цьому ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] про скасування арешту майна. На цей час у провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, в рамках якого було накладено арешт на квартиру відповідача, а тому до розгляду кримінального провадження та вирішення питання спеціальної конфіскації необхідно зупинити провадження у цій цивільній справі. Вивчивши доводи поданого клопотання та докази, долучені до нього, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 257 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. ОСББ "Зарічний 1В" зверулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з квітня 2021 року по 28 лютого 2023 року, на підставі того, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП від 9 березня 2023 року, по якій виникла заборгованість. Отже, під час розгляду вказаних позовних вимог суду необхідно встановити: чи [PERSON] є власником майна (споживачем послуг), які надавались йому як власнику (користувачу) вказаної квартири, чи надавались відповідні комунальні послуги за такою адресою, та чи надавались вони у повному обсязі, а також підтвердження наявності заборгованості за отриманні комунальні послуги у такого власника (користувача). При цьому, накладення арешту на квартиру, за якою виникла заборгованість по сплаті вартості отриманих комунальних послуг, не скасовує право власності особи на таке нерухоме майно та відповідно, не звільняє від обов`язку сплачувати за отримані комунальні послуги. Вирішення питання можливої спеціальної конфіскації у рамках певного кримінального провадження не впливає на обов`язок власника/споживача нести витрати по утриманню такого майна. При цьому, як вбачається із розрахунку заборгованості, борг у відповідача виник з квітня 2021 року, в той час як арешт на квартиру з метою спеціальної конфіскації було накладено у 2016 році, а клопотання про скасування такого арешту представником відповідача подавалось у 2017 році, отже до квітня 2021 року у власника майна не виникало питань щодо наявності у нього обов`язку щодо сплати комунальних послуг при наявності арешту майна з метою можливої спеціальної конфіскації. Отже, розгляд цієї цивільної справи можливий без/до ухвалення вироку у кримінальному провадженні, а тому клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи учасників справи, викладені у письмових заявах, суд дійшов до наступного висновку. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,9 кв/м. з 10 жовтня 2016 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 березня 2023 року (а.с. 12-14). 30 червня 2017 року співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено та зареєстровано об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1-В», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. 22 вересня 2018 року загальними зборами ОСББ «Зарічна 1В» прийнято рішення, згідно якого, починаючи з 1 грудня 2018 року ОСББ «Зарічна 1В» здійснює функції з управління будинком [ADDRESS] . Усі договори щодо утримання будинку укладені та діють саме з ОСББ «Зарічна 1В», зокрема, договори щодо електропостачання, теплопостачання, вивезення сміття, обслуговування ліфтів, обслуговування інженерних та сантехнічних мереж, охорони будинку, обслуговування системи протипожежної безпеки. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Відповідно до положень статті 4 вищевказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Положеннями статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Статтею 10 Закону визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Відповідно до статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно рішення загальних зборів об`єднання від 22 вересня 2018 року, було затверджено кошторис ОСББ "Зарічна 1В" із щомісячним внеском співвласників на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна (крім витрат на енергопостачання на загальні постреби) у розмірі: 5,45 грн. за 1кв.м. загальної площі співвласника при сплаті до 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем; 6,50 грн. за 1кв.м. загальної площі співвласника при сплаті після 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем. Втановлено, що розмір внеску на відшкодування витрат на електроенергію, використану на загальні потреби (освітлення місць загального користування, електропостачсання ліфтів, насосів. засобів безпеки та іншого інженерно-технічного обладнання) визначається щомісяця на підставі рахунків та актів від постачальної організації пропорційно площі у власності. Також затверджено щомісячний внесок на збереження (охорону) спільного майна в будинку в розмірі 1,50 грн. за 1 кв.м. загальної площі співвласника. Судом встановлено, що з 01 квітня 2021 року [PERSON] не сплачував обов`язкові внески, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 28 лютого 2023 рку становить 13 617,85 грн. Статтею 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із частиною шостою статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Заборгованість відповідача перед позивачем доведена суду належними та допустимими доказами, не заперечувалась та не оспорювалась відповідачем, ним не подавалось суду заяв про те, що на цей час така заборгованість ним погашена повністю або частково, або що комунальні послуги не надавались чи надавались у неповному обсязі, а тому вимога позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 13 617, 85 грн підлягає задоволенню. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 348,06 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2182,44 грн. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вказані вимоги за період з квітня 2021 року по 28 лютого 2023 року. При цьому, при здійсненні розрахунку позивачем не враховано постанову Кабінету міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, відповідно до якої до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Крім того, позивачем не враховувалась у розрахунках інфляційної складової дифляція, яка мала місце у певні періоди. Отже, перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено частково вірність здійсненого нарахування. Період, за який має нараховуватись 3% річних та інфляційні втрати становить з 01 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року. За підрахунком суду до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 90,88 грн. та інфляційні втрати в розмірі 340,44 грн. Відповідачем не надано доказів на спростування обставин позовної заяви та доказів відсутності заборгованості по вказаним внескам чи існування її у меншому розмірі. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 308/10167/15-ц. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСББ "Зарічна 1В" до [PERSON] про стягнення заборгованості за несплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території з нарахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 14049,17 грн, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2335,10 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Водночас, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази: копія договору про надання правової допомоги №08-11-2021/АБ1 від 08 листопада 2021 року, копія додаткової угоди від 08 березня 2023 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Агафонова А.В., копія ордеру на надання правової допомоги, детальний опис виконаних робіт, копія акту приймання-передачі наданих послуг копія платіжної інструкції № 842 від 12 березня2023 року. З долучених до позову документів підтверджується факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Будучи ознайомленим із змістом позовної заяви та позовними вимогами, в тому числі щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн, ані відповідач, ані його представник будь-яких заперечень з цього приводу суду не надали, клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надсилали. За таких підстав, зважаючи на співмірність із складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а також з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4350,03 грн витрат на правову допомогу. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи (канцелярських витрат на купівлю паперу для виготовлення копій позовної заяви та додатків до неї для надсилання відповідачу) в розмірі 239,00 грн., суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню, у зв`язку з відсутністю доказів понесених витрат. Долучена до позовної заяви копія фіскального чеку, не є доказом на підтвердження понесених позивачем витрат саме в межах цієї цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial