Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, вказуючи, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 червня 2005 року до 30 вересня 2019 року. Від спільного життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В період перебування у шлюбі 07 лютого 2007 року відповідач [PERSON] за спільні сімейні кошти придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,0984 га в [ADDRESS] , цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В подальшому відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 263960 від 17 квітня 2007 року. Для будівництва нового житлового будинку на вказаній земельній ділянці у 2008 році відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області було виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки на забудовника [PERSON] . Будівництво нового індивідуального житлового будинку здійснювалося власними силами та коштами в період з 2009 року і продовжується по даний час. Весною 2015 року житловий будинок був зведений і вона разом з відповідачем та двома дітьми почали проживати в новому будинку. 06 серпня 2015 року реєстраційною службою Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області видано на ім`я відповідача свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого останній є власником з розміром частки 1/1 житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 104,4 кв.м, житловою площею 51,9 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вона разом з двома дітьми 15 серпня 2015 року зареєструвала місце проживання за вказаною адресою, де фактично проживає по даний час. Стверджує, що спірний житловий будинок із надвірними будівлями та земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, є об`єктом права спільної сумісної власності та підлягає розподілу між нею та відповідачем у рівних частках - по 1/2 кожному. Просить суд визнанати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями у [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером 5622610100:00:005:0039, площею 0,0984 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Євгеюк О.Є. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити позов. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, але за участі його представника - адвоката Дупака В.Г. На неодноразові виклики представник відповідача - адвокат Дупак В.Г. у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. \~ \~ \~ \~Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06 червня 2005 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Костопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, актовий запис № 95. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07 лютого 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Собіною О.А. та зареєстрованим у реєстрі за № 174, [PERSON] придбав у [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0984 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 17 квітня 2007 року відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку серії ЯД № 263960. Рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області №107 від 25 квітня 2007 року [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці по [ADDRESS] . Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області 30 жовтня 2008 року було виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки забудовнику [PERSON] . 30 березня 2015 року Комунальним підприємством "Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації" виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 серпня 2015 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41855422 від 06 серпня 2015 року право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] 06 серпня 2015 року. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2019 року в справі № 562/2434/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи № 02/11.1-7419/1 від 05..12.2019, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15 серпня 2015 року по теперішній час. Також згідно будинкової книги за адресою: [ADDRESS] з 15 серпня 2015 року зареєстровані діти сторін [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За правилами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, відповідно до частин 3, 4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст.61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з положень частин 1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У п.23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~роз`яснено,\~що вирішуючи\~спори між\~подружжям про\~майно,\~необхідно встановлювати\~обсяг спільно\~нажитого майна,\~наявного на\~час припинення\~спільного ведення\~господарства,\~з`ясовувати\~джерело і\~час його\~придбання.\~Спільною сумісною\~власністю подружжя,\~що підлягає\~поділу (статті\~60,\~69\~СК),\~ч.3\~ст.368\~ЦК,\~відповідно до\~частин 2,\~3\~ст.325\~ЦК можуть\~бути будь-які\~види майна,\~за винятком\~тих,\~які згідно\~із законом\~не можуть\~їм належати\~(виключені\~з цивільного\~обороту),\~незалежно від\~того,\~на ім`я\~кого з\~подружжя вони\~були придбані\~чи внесені\~грошовими коштами,\~якщо інше\~не встановлено\~шлюбним договором\~чи законом. З наданих\~позивачем доказів\~вбачається,\~що спірне\~будинковолодіння та\~земельна ділянказа\~адресою:\~ [ADDRESS] , було\~набуте за\~час перебування\~сторін у\~шлюбі іє\~об`єктом\~спільної сумісної\~власності подружжя\~ [PERSON] \~та [PERSON] . За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved