Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-13 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 62,3 кв. м., житловою площею 18,4 кв. м., ганок з козирком, літню кухню-сарай позначених літерою «Б», погріб з шиєю позначений літерою «В», криницю позначену за номером 1, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується Свідоцтвом про народження позивачки та Свідоцтвом про шлюб. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , земельної ділянки, цільове використання якої є для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом було оформлено на її ім`я право власності на земельну ділянку, цільове використання якої є для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю проведення державної реєстрації правовстановлюючого документа, Свідоцтва про право власності на будинковолодіння у КП «Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації». Державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Крім позивачки право на отримання Свідоцтв про право на спадщину за законом мали дружина спадкодавця - [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , які відмовилися від належних їм часток спадкового майна (заяви про відмову знаходяться в матеріалах спадкової справи). Правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на житловий будинок (свідоцтво про право власності) за життя [PERSON] в КП «Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації» не був зареєстрований, а на померлих дані документи не реєструються. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. 21 вересня 2022 року суддею відкрито провадження в даній цивільній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 26). 20 жовтня 2022 року судом ухвалено витребувати від Державного нотаріального архіву Вінницької області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 32-33). 27 квітня 2023 року до суду з Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 447/01 від 09 лютого 2001 року щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 67-95). 15 травня 2023 року судом ухвалено витребувати від державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області інформацію про наявність спадкової справи щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . У випадку, якщо дана спадкова справа була заведена, зобов`язано надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи (а.с. 99-100). 30 травня 2023 року від Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 332/2020 від 13 жовтня 2020 року щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 105-136). 15 червня 2023 року судом ухвалено залучити [PERSON] до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с. 138-139). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 30). Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з`явився. Проте, головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що в судове засідання з`явитись не має можливості, позов визнає (а.с. 40). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.145). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем [PERSON] на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами від 15 червня 2022 року, вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані в період з 1960 по 1971 роки (а.с. 15-17). Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] підтверджується копією Свідоцтва про народження (дівоче прізвище - [PERSON] ) серія [NUMBER] , виданого 21 липня 1966 року (а.с. 8), та копією Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 29 липня 2022 року, згідно якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 30 серпня 2022 року № 00036657952 (а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про cмерть серії [NUMBER] , виданим 15 липня 2020 року, актовий запис за № 11 (а.с. 112). Згідно записів по погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки, [PERSON] , [INFO] , на день смерті, що наступила [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Погребищенської міської ради від 12 березня 2021 року № 12 (а.с. 21). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 447/01 від 09.02.2001 року (а.с. 68-95). З матеріалів спадкової справи № 447/01 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що [PERSON] після смерті спадкодавця у встановлений законом строк подала заяву до Погребищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом. В матеріалах спадкової справи відсутні будь - які заяви про відкликання чи скасування означеної заяви. Інші спадкоємці, а саме: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , дочка - [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на земельну частку (пай), що залишився після смерті [PERSON] на користь [PERSON] , подавши відповідні заяви до нотаріального органу (а.с. 70, 71, 72) . Крім того, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали заяви до Погребищенської державної нотаріальної контори про те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину не прийняли та на неї не претендують (а.с. 85, 86, 87). З довідки Погребищенської міської ради від 22.03.2021 року № 16 вбачається, що за [PERSON] , який помер [INFO] , рахується будинок по [ADDRESS] (а.с. 20). Однак, державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 30 серпня 2023 року за № 299/01-16, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під [ADDRESS] , оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на нього спадкодавця [PERSON] (а.с. 14). Водночас, 11 жовтня 2001 року державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори В.П. Слінченко було видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Росія» с. Станилівка Погребищенського району Вінницької області розміром 2,91 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 80) та Додаткове Свідоцтво про право на спадщину за законом на право власності на майновий пай, посвідчений Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у майні СТОВ «Росія» с. Станилівка Погребищенського району Вінницької області, в розмірі 5404 грн.(п`ять тисяч чотириста чотири грн.), в земельному майновому фонді підприємства, виданому державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори О.В. Швецем 28 листопада 2002 року (а.с. 94). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №332/2020 від 11 липня 2020 року, [PERSON] за життя, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1234 ЦК України, зробила заповітне розпорядження, яким заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок з господарським будівлями та присадибну земельну ділянку, що розташований по [ADDRESS] своїм дітям , а саме сину- [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних частках кожному, а земельну ділянку, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ВН №000275, виданим Станилівською сільською радою 15.03.2002 року, право власності на майновий пай, посвідчене Свідоцтвом на право власності на майновий пай серії ВІ ХУІІ № [NUMBER], виданим Станилівською сільською радою 10.09.2001 року, заповіла [PERSON] (а.с.126). [PERSON] прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] за заповітом на майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,1327 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 0523486800:01:002:0006, розташований на території Погребищенської територіальної громади Вінницького (колишнього Погребищенського ) району Вінницької області (а.с. 121) та 01 липня 2022 року їй державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області О.В. Швецем було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, зареєстроване в реєстрі за №1-703 (а.с.134). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На момент відкриття спадщини діяли норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Статтею 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав заяву державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, визнається таким, що прийняв спадщину. Статтею 100 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) визначалося, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності та розташовані в межах міст і селищ міського типу. При цьому жодним нормативно - правовим актом не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у сільських населених пунктах. Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року також не передбачав обов`язкової державної реєстрації права власності на житлові будинки. Відповідно до статтей 524-526 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Під час розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] яка є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, подавши державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та фактично вступила в управління спадковим майном, до якого також входить житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані в [ADDRESS] . Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині та у визначений законом строк прийняли її, судом не встановлено. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує його прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки як єдиного спадкоємця, що вступила у спадкові права, за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані в [ADDRESS] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved