Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

25.01.2022 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Першої Запорізької державної нотаріальної контори, у якій позивач просить суд скасувати арешт на будинок за адресою: [ADDRESS] , накладений 13.12.1957 року на підставі договору застави, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна архівний запис від 13.12.1957 року. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Кулик В.Б. Ухвалою судді від 31.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 10.08.2022 року [PERSON] та [PERSON] подали заяву про залучення їх до участі у справі як правонаступників позивача [PERSON] , посилаються на те, що позивач по справі померла [INFO] , а вони є її правонаступниками. Ухвалою суду від 10.08.2022 року до участі в справі залучено правонаступників позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Після залучення правонаступників жодних уточнень, заяв та клопотань з приводу позову до суду не надходило. Ухвалою суду від 24.10.2022 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позов обґрунтовано наступним. 07.05.2011 року за договором дарування [PERSON] придбала нерухоме майно будинок [ADDRESS] . З моменту придбання будинку і до часу звернення до суду (25.01.2022 року) [PERSON] постійно проживала за зазначеною адресою, будь яких угод не укладала. В грудні 2021 року, [PERSON] вирішила продати житловий будинок та звернулась до приватного нотаріусу Бугрім О.В., де стало відомо про те, що будинок знаходиться під забороною. Так, відповідно до отриманої інформації заборона накладена 14.06.2005 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою, де зазначено, що об`єктом обтяження є будинок [ADDRESS] . Підставою внесення зазначеної заборони договір застави від 13.12.1957 року завод [ADDRESS] , архівний запис від 13.12.1957 року, архівна дата: 12.07.1997 рік, архівний номер: 486679ZАР1 № реєстратора: 13308-101, внутр. № В801652D28ЕЕ562Е6127. Дізнавшись про це, [PERSON] через приватного нотаріуса Бугрім О.В. звернулась до Першої Запорізької державної нотаріальної контори. 12.01.2022 року вих. № 2/01-16 на адресу нотаріуса надійшла відповідь з Першої Запорізької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що інформація щодо заборони відчуження буд. [ADDRESS] , а також підстави внесення такої заборони відсутні. Так, 13.01.2022 року [PERSON] отримана інформація з Головного управління статистики Запорізької області, де зазначено, що ВАТ «Завод ім. Т.Г.Шевченка» державна реєстрація зазначеної юридичної особи припинено 10.02.2006 року, на підставі рішення господарського суду, № запису 10831170003000032. Інформація щодо правонаступників вищезазначеної юридичної особи в Головному управлінні статистики у Запорізькій області відсутня. 22.01.2022 року вих. № 134/02-14 на адресу нотаріуса надійшла відповідь з Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що інформація щодо заборони відчуження буд. [ADDRESS] , накладену на підставі договору застави, б/н від 13.112.1957 року, вид. Завод ім. Шевченка до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори не передавалася.?Таким чином, на даний час на належне [PERSON] майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. Позивачі просять суд: скасувати заборону (арешт) на буд. [ADDRESS] , накладений 13.12.1957 року завод ім. Шевченка, селище Червоноармійськ (Вільнянськ), архівний запис від 13.12.1957 \~ \~ \~ \~ року, архівна дата: 12.07.1997 рік, архівний номер: 486679ZАР1 № реєстратора: 13308-101, внутр. № В801652D28ЕЕ562Е6127; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого архівний запис від 13.12.1957 \~ \~ \~ \~року, архівна дата: 12.07.1997 рік, архівний номер: 486679ZАР1 № реєстратора: 13308-101, внутр. № В801652D28ЕЕ562Е6127. Відзив на позов не надходив. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання були повідомлені судом своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Надали заяву про проведення судового засідання без їх участі, просять суд позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Представник відповідача Першої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, залишив вирішення питання на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», рішення від 07.07.1989 року, заява № 11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді, суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні. Суд, вивчивши письмові докази, дійшов до таких висновків. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально-правову вимогу до відповідача (порушника права позивача). Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально-правову вимогу позивача. Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна, що на праві власності належить [PERSON] . Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04.11.2010 року № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Суд звертав увагу позивача [PERSON] у справі (на стадії відкриття провадження у справі), хто є належними сторонами по справі, зокрема відповідачами, разом з тим, позивач не звернула на це увагу. Як встановлено ч. ч. 6, 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Поряд з цим суд констатує, що позивачем повністю проігноровано вимогу закону щодо необхідності пред`явлення вказаної позовної вимоги також до особи, в інтересах якої накладено обтяження, за даних фактичних обставин визначений позивачем відповідач Перша Запорізька державна нотаріальна контора є неналежним, оскільки не є ні боржником, а ні стягувачем, вказаний відповідач до предмета спору не має жодного відношення. Таким чином суд констатує, що позивач проігнорувала надані судом роз`яснення в частині визначення належних відповідачів, незважаючи на те, що суд сприяв їм у належній реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків. Як встановлено ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд надав позивачу доступ до правосуддя та не міг з підстави не визначення належних відповідачів на стадії прийняття справи до розгляду відмовити у відкритті провадження. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 року (справа № 523/9076/16-ц, провадження 14-61цс18) дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача». Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30.01.2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13.03.2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27.03.2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01.04.2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26.11.2019 року у справі № 905/386/18, від 05.05.2020 року у справі № 554/8004/16, від 07.04.2021 року у справі № 174/474/17). Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03.05.2022 року у справі № 711/3591/21). Отже, відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07.12.2022 року у справі № 359/3609/19, провадження № 61-18794св20 (ЄДРСРУ № 107878102). Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. З огляду\~на те,\~що позивачами\~не пред`явлено\~вимогу про\~звільнення спірного\~нерухомого майна\~з-під\~арешту до\~особи,\~в інтересах\~якої накладено\~таке обтяження,\~-\~порушника права\~позивача,\~а також\~у зв`язку\~з недоведеністю\~стороною позивача,\~що боржником\~у вказаному\~виконавчому провадженні\~був саме\~відповідач Перша\~Запорізька державна\~нотаріальна контора в задоволенні позову в частині звільнення цього майна з-під арешту слід відмовити. Ця відмова в позові не позбавляє позивачів права повторно пред`явити вимогу про звільнення спірного нерухомого майна з-під арешту у разі пред`явлення цієї матеріально- правової вимоги до належних відповідачів. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивача на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачами.

Outcome: dismissed