Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, в якому зазначив, що 09.02.2022 між ним та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено Попередній договір №52П/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Просто пологи», за умовами якого медичний заклад взяв на себе зобов`язання у термін з 22 по 32 тижні вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в Медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тиждень вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в інших медичних закладах) укласти договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Просто пологи» («Основний договір» або «Договір»), на умовах якого пацієнт зможе отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта. Авансовий платіж склав 47766 грн., які були сплачені позивачем у повному обсязі та згідно умов попереднього договору зараховувались в рахунок оплати ціни послуг медичного закладу за основним договором. Крім того, позивачем було також сплачено на рахунок відповідача вартість перебування у післяпологовій палаті «Стандарт», 1 доба (без вартості лікування), у розмірі 5300 грн. Як зазначає позивач, у розумінні умов попереднього договору основний договір між сторонами не укладався, оскільки позивач народжувала дитину в іншому медичному закладі у Канаді. 14.04.2023 представником позивача направлено відповідачу письмову вимогу про повернення коштів, яка була отримана відповідачем, проте кошти повернуті не були. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 47766 грн. авансового платежу, 5300 грн. коштів сплачених за послугу перебування у післяпологовій палаті, а також 3% річних у розмірі 56,66 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу 28.06.2023 направлялись позовні матеріали, про що свідчить дата на копії супровідного листа суду, які відповідно до рекомендованого зворотного повідомлення 03.07.2023 були отримані відповідачем. 21.07.2023 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого на даний час продовжено. При цьому листом Торгово-Промислової Палати України від 28.02.2022 агресію російської федерації віднесено до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та підтверджено, що такі обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Щодо витрат на правову допомогу просив зменшити їх розмір до 3000 грн., аргументуючи це їх неспівмірністю, а також просив врахувати фінансове становище відповідача, враховуючи, що будівля пологового будинку постраждала від російської агресії та відсутність діяльності пологового будинку близько півроку, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним клопотанням. 29.07.2023 представником позивача на адресу суду направлено відповідь на відзив, з якої убачається, що сторона позивача спростовує доводи відповідача наведені у відзиві та вважає надані відповідачем аргументи такими, що не узгоджуються з умовами попереднього договору та нормами чинного законодавства. Вказував, що основного договору між сторонами не укладалось, медичні послуги обумовлені сторонами не надавались, сплачені позивачем кошти відповідачем не повернуті, а наявність форс-мажорних обставин не позбавляє позивача права на повернення грошових коштів. За відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Так, 09.02.2022 між ним та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено Попередній договір №52П/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Просто пологи», за умовами якого медичний заклад взяв на себе зобов`язання у термін з 22 по 32 тижні вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в Медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 по 34 тиждень вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в інших медичних закладах) укласти договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Просто пологи» («Основний договір» або «Договір»), на умовах якого пацієнт зможе отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта. Згідно з п.п. 1.4,1.6 договору при підписанні даного попереднього договору пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 47766 грн., що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за основним договором (договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Просто пологи»). Грошові кошти, сплачені пацієнтом у якості авансового платежу за даним попереднім договором, зараховуються в рахунок оплати ціни послуг медичного закладу за основним договором. Відповідно до п. 1.8 договору передбачено, що у разі відмови пацієнта або медичного закладу від укладання основного договору, у термін, передбачений п.1.1 цього попереднього договору, зобов`язання за цим попереднім договором припиняються, при цьому грошові кошти сплачені в якості авансового платежу за даним попереднім договором підлягають поверненню медичним закладом пацієнтові, протягом 5 робочих днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта. При цьому повернення суми авансового платежу здійснюється медичним закладом у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок пацієнта та/або в інший не заборонений чинним законодавством України спосіб, виключно на його письмову вимогу та за відрахування вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги (медичних послуг). Згідно п.1.10 договору діями пацієнта спрямованими на укладання основного договору є сукупність його дій, що складається зі сплати авансового платежу, безпосередньої явки пацієнта до медичного закладу, з паспортом або іншими документом, що посвідчує його особу, медичною документацією, обмінною картою тощо, проходження процедури верифікації та підписання основного договору, в робочий час згідно розпорядку медичного закладу. Пунктом 1.13 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за попереднім договором. Згідно рахунку-фактури №71490 від 09.02.2022 сума для оплати послуги «Родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності «Просто пологи» (Програма1)» складає 6500 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ, послуги «Родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності «Просто пологи» (Програма1)» складає 42400 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ, сума страхового платежу «Безпечні пологи розширена» програма 1 складає 1800 грн. 00 коп., всього 47766 грн. (а.с.18). Згідно рахунку-фактури №71493 від 09.02.2022 вартість додаткового перебування в післяпологовій палаті «Стандарт», 1 доба (без вартості лікування) склала 5300 грн. (а.с.19). З матеріалів справи убачається, що 09.02.2022 позивачем оплачені виставлені рахунки-фактури, що підтверджується відповідними відмітками на них, та не заперечувалось стороною відповідача в ході розгляду справи. Як убачається зі свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 07.07.2022 службою реєстрації актів громадянського стану провінції Онтаріо, Канада (а.с.22), [INFO] позивач народила дитину у м. Міссісіпі Міллс, Канада, реєстраційний номер [NUMBER] . 14.04.2023 позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення сплачених коштів, проте відповідач коштів позивачу так і не повернув. Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. За змістом ст. 509 ч.3, 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 19.02.2023 строком на 90 діб та який діє на день ухвалення рішення. У наданому стороною відповідача листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24.02.2022 є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору. Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Як убачається з матеріалів справи та не заперечувалося стороною відповідача, основного договору між сторонами не укладалося, позивач не користувалась послугами відповідача. Таким чином, беручи до уваги положення укладеного між сторонами попереднього договору, враховуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми грошових коштів сплачених позивачем в якості авансового платежу в розмірі 53066 грн. Окрім того, згідно приписів ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги неповернення відповідачем позивачу грошових коштів в період з 04.05.2023 по 17.05.2023, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних від простроченої суми боргу виходячи з наступних розрахунків, наданих стороною позивача: 53066 Х 3% Х 13 дн (з 04.05.2023 по 17.05.2023)/365/100 = 56,66 грн. Суд також зауважує, що обставини непереборної сили, в розумінні ст.617 ЦК України, на які посилалась сторона відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Як встановлено судом, між адвокатським бюро «Горецький і Партнери» та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №23/2107 від 13.04.2023, додаткову угоду №1 від 13.04.2023 до вказаного договору, видано ордер серії АІ №1390749, складено звіт №1 про виконану роботу та витрачений час, підписано акт №1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.07.2023, видано рахунок-фактуру №1 від 12.07.2023, на підставі яких вартість правової допомоги (а саме: надання усних консультацій, здійснення аналізу наявних документів, складання позовної заяви та подання до суду, складання заяви про розподіл та стягнення судових витрат та подання до суду) склала 8000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, судові засідання у справі не призначались, тобто фактично правова допомога, яка надавалась позивачу, полягала у складанні процесуальних документів. Крім того, з клопотання відповідача убачається, що він просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що будівля пологового будинку постраждала від російської агресії та відсутність діяльності пологового будинку близько півроку. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved