Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд» 02.06.2023, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - гараж. В обґрунтування позову вказав, що ним влітку 1994 року збудовано гараж № [NUMBER] , загальною площею 25,5 кв.м. по [ADDRESS] , який збудовано на земельній ділянці, що була виділена для будівництва гаражного кооперативу. Право власності на земельну ділянку позивачем [PERSON] , 02.11.2015 зареєстровано у встановленому законом порядку з присвоєнням такій кадастрового номеру. Позивачем [PERSON] проведено корегування адреси об`єкту цивільного будівництва - гаражу, внесено до відповідного Реєстру будівельної діяльності інформацію про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері. Також останнім виготовлено технічний паспорт на гараж, занесено дані щодо інформації про технічні інвентаризації до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Крім того, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» виготовлено звіт згідно з яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. В той же час, гараж як об`єкт будівництва не входить в перелік об`єктів, які можуть бути прийняті за наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, позивачу [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно. Тому з метою захисту свого права, позивач [PERSON] звернуся до суду з вказаним позовом. 06.06.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків, які усунуто 14.06.2023. 19.06.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 03.07.2023 відповідачем Диканською селищною радою Полтавського району Полтавської області подано до суду відзив на позов у якому зазначено про визнання позову, просить позовні вимоги задовольнити. Розгляд справи проводити у відсутність представника селищної ради. 07.07.2023 представником третьої особи Управління державної інспекції архітектури та містобудування в Полтавській області подано до суду письмові пояснення у яких вказано про необґрунтованість позовних вимог з підстав вказаних у письмових пояснення третьої особи. Зокрема, представник третьої особи посилається на те, що законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва, на думку, представника, не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права. З огляду на казане, представник третьої особи просить долучити пояснення по справі та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства з урахуванням даних письмових пояснень. 10.07.2023 позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на письмові пояснення третьої особи у якому вказує зокрема про те, що він з метою введення в експлуатацію спірного нерухомого майна, звернувся до Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Диканської селищної ради. За результатами його звернення було надано відповідь у якій рекомендовано провести узаконення самочинного будівництва в судовому порядку. В той же час, у відповіді зазначено, що об`єкт будівництва не суперечить умовам містобудівної документації. Разом з цим, позивач [PERSON] посилається на п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461. 13.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, які просить задовольнити, а розгляд справи провести у його відсутність. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечення проти задоволення заяви відсутні. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та представника відповідача та третіх осіб, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 17.04.1991 на підставі рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів про затвердження акту вибору земельної ділянки під будівництво гаражів в смт. Диканька та надання дозволу на проектно-вишукувальні роботи, затверджено атк земельної ділянки під будівництво 50 гаражів по [ADDRESS] . 02.11.2015 позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0048 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 5321055100:30:006:0319, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.42). 11.05.2023 рішенням № 138 Виконавчого комітету Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області, проведено корегування адреси об`єкту будівництва індивідуальний гараж в частині нумерації та назви [ADDRESS] , на [ADDRESS] (а.с.3). Також 26.05.2023 позивачем [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будівлю гараж № [NUMBER] , який знаходиться по [ADDRESS] , який складається з Гаражу літ. Б, погреба - літ. б. З даного технічного паспорта вбачається, що рік спорудження гаража [NUMBER] (а.с.47-51). В подальшому, 31.05.2023 ПП Полтавським БТІ «Інвентаризатор» складено Звіт 807-61 про проведення технічного обстеження гаражу літ. Б, погреба літ. б.. За результатами технічного обстеження вказаних об`єктів встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Разом з тим, позивачу [PERSON] видано довідку Полтавським районним управлінням ГУ ДСНС України у Полтавській області про те, що господарча будівля (гараж) № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , не суперечить діючим в Україні протипожежним нормам та правилам (а.с.64). Як вбачається з наданої відповіді [PERSON] . Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Диканської селищної ради, позивачу відмовлено у введенні об`єкта будівництва в експлуатацію, розташованого [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , оскільки побудований гараж не підпадає під перелік об`єктів, які можуть бути прийнятті згідно спеціального Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року № 158. У вказаній відмові також значиться що згаданий вище об`єкт будівництва не суперечить умовам містобудівної документації, а саме Генеральному плану та Плану Зонування території смт. Диканька, затвердженого рішенням 21 сесії 7 скликання Диканської селищної ради від 21.12.2017 року №11 (а.с. 53-54). Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За приписами ст. 331 ЦК України визначені загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з цим порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкту. Як встановлено судом, гараж за адресою: [ADDRESS] позивачем збудовано без одержання необхідних дозволів на здійснення будівельних робіт, тобто самовільно. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 року встановлено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Разом з тим, судом не приймаються до уваги твердження представника третьої особи стосовно, непередбаченої законодавством можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатацію, оскільки, спірний гараж є об`єктом вже завершеного будівництва, що підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно має бути визнане за позивачем, оскільки він являється власником земельної ділянки, на якій зведено ним гараж, останній збудовано з дотриманням будівельно-технічних норм і правил, без порушень нормативних документів, діючих у галузі будівництва, при цьому не порушуються права та законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved