Jurisdiction: civil
Date: 2023-09-03 00:00:00

29 травня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Комсомольського міського суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на відсутність з відповідачкою спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння, втрату почуття лубові та поваги один до одного, відсутність спільного господарства. Також позивач зазначав, що шлюбні відносини фактично припинено, сторони проживають окремо, подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Судові витрати просив залишити за ним. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 червня 2023 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області. 12.07.2023 цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023 справу розподілено головуючій судді Козир В.П. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 13 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, постановлено розгляд справи здійснити у строк, встановлений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, але не пізніше 11 серпня 2023 року. 11 серпня 2023 справу не було розглянуто у зв`язку зі відсутністю відомостей про належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи. Протокольною ухвалою від 11.08.2023 судовий розгляд справи відкладено на 04.09.2023. Сторонами клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін подано не було. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Справу розглянуто 04.09.2023 без виклику сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. 11 лютого 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб у Горішньоплавнівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що зроблено відповідний актовий запис № 15, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 11 лютого 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам подружжя, та примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 13). З врахуванням того, що позивач просив суд не стягувати з відповідачки судові витрати, суд уважає за можливе не стягувати судові витрати у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved