Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позиції учасників справи У серпні 2021 позивач [PERSON] звернулась до суду (з подальшим уточненням) з вимогою до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в сумі 30 854,98 грн. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 15.12.2020 о 21 год. 10 хв. в м. Києві по бул. Верховної Ради, 34 сталась ДТП, внаслідок чого було завдано матеріальний збиток [PERSON] (далі - позивач) через пошкодження належного їй транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. [NUMBER] . Вина [PERSON] встановлена постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13.01.2021 по справі № 754/17500/20. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Nubira, д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (далі - страховик, відповідач) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2827525. Національним Банком України було надіслано лист від 16.07.2021 № 14-0004/64378, у якому зазначалося, що страховиком було замовлено оцінку з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу у суб`єкта оціночної діяльності, ТОВ «Партнер-Консалт». Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № ЦВ/20/8917 від 24.06.2021, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу складає: 63 466,59 грн., з урахуванням ПДВ на вартість матеріалів та складових. Доплата страхового відшкодування була визначена Страховиком наступним чином: 63 466,59 грн. (вартість матеріального збитку) - 9 090,99 грн. (ПДВ) - 35 011,72 грн. (попередня виплата страхового відшкодування) = 19 363,88 грн. 22.04.2021 страховиком було здійснено страхове відшкодування у розмірі 35 011,72 грн. Не погоджуючись із виплаченою сумою відшкодування Позивач звернулася зі скаргою від 10.06.2021 року до Національного Банку України як до органу регулювання ринків фінансових послуг. 24.06.2021 Страховик здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 19 363,89 грн. Також було сплачено пеню за затримку виплати відшкодування. Таким чином, страховик загалом відшкодував 54 375, 60 грн. При цьому позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого експертного дослідження колісного транспортного засобу, за результатами якого було складеного Висновок № 222-1 від 08.03.2021 року. Відповідно до Висновку № 222-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 08.03.2021 року, виконаного судовим експертом Вартаняном Ю.Н., вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , складає 75 298, 65 грн. Із сумою, яку виплатив потерпілому страховик, позивач не погоджується і не погоджувався, заяву на виплату саме такої суми не подавав страховику, дану суму з позивачем узгоджено не було. У зв`язку з вищевикладеним та з поданими уточненнями позивач просить: - стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» 30 854, 98 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої ДТП; -стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» судові витрати в розмірі 13 588, 20 грн., (8500,00 гривень витрат на правничу допомогу, 3165 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертного дослідження, 1015,20 грн. витрат з проведення судової експертизи, витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн.). Представник відповідача - адвокат Білинова А.В. скористалась правом надання відзиву (а.с.66-70), у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем при визначенні суми позову не враховані положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме позивач не надав документів щодо здійснення фактичного відновлювального ремонту ТЗ, а отже, відповідно до вказаного закону, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди. Зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість; для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Позивач не надав доказів рецензування висновку автотоварознавчого дослідження №ЦВ/20/8917 від 24.06.2021. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється за пошкодження, які отриманні під час ДТП за цінами і тарифами які діяли на момент ДТП. Висновок №222-1 від 08.03.2021 складено за цінами та тарифами станом на дату огляду ТЗ, тобто станом на 22.02.2021 та курсом валют на 22.02.2021, а не станом на дату ДТП. Тому, сторона відповідача вважає , що висновок, наданий позивачем не може бути належним та допустимим доказом по справі. До того ж, позивач повинен довести суду що коштів сплачених страховиком йому дійсно не вистачило для ремонту пошкодженого автомобіля, враховуючи також що вартість зношення запчастин що підлягають заміні в процесі ремонту мають бути відшкодовані винної в ДТП особою, тобто [PERSON] . Щодо відшкодування витрат за проведення авто товарознавчого дослідження, відповідач зазначає, що відповідно до законодавства, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Відповідач вказує, що в матеріалах справи є докази того, що ТДВ «СК «Альфа-гарант» виконало свій обов`язок, щодо направлення експерта для огляду пошкодженого автомобіля, огляд відбувся в присутності позивача, про що свідчить його підпис на відповідному протоколі огляду. З огляду на вищезазначене, відсутні підстави для стягнення витрат за проведення експертного висновку на замовлення позивача. Крім того, відповідач просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу, оскільки справа є малозначною. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, до суду представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, при цьому в попередніх судових засіданнях представник позивача підтримав вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові та заяви про збільшення позовних вимог. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, з поданого відзиву на позовну заяву вбачається, що проти задоволення позовних вимог заперечував. Процесуальні дії та рішення суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 09 серпня 2021 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 16 жовтня 2021 року постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 16 листопада 2021 року призначено по справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України. Повідомленням № СЕ-19/111-21/60559-АВ від 02.06.2022 експерт повідомив про неможливість проведення експертизи у зв`язку із відсутністю ухвали суду про проведення такої експертизи без особистого огляду експертом об`єкта дослідження. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 14 червня 2022 року провадження по справі поновлено. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 01 грудня 2022 року повторно призначено по справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 14 червня 2023 року провадження по справі поновлено. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду, суд розглядає справу без участі сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. 15 грудня 2020 року о 21 год. 10 хв. в м. Києві по бул. Верховної Ради, 34 сталась ДТП, внаслідок чого було завдано матеріальний збиток [PERSON] , якій пошкоджено належний їй транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом Chevrolet Nubira, д.н.з. [NUMBER] . Вина [PERSON] встановлена постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року по справі № 754/17500/20. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Nubira, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2827525. 22 квітня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 35 011,72 грн. Не погоджуючись із виплаченою сумою відшкодування [PERSON] звернулася зі скаргою від 10.06.2021 року до Національного Банку України як до органу регулювання ринків фінансових послуг. Національним Банком України було надіслано лист від 16.07.2021 № 14-0004/64378, у якому зазначалося, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було замовлено оцінку з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] , як власнику пошкодженого транспортного засобу у суб`єкта оціночної діяльності, ТОВ «Партнер-Консалт». Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № ЦВ/20/8917 від 24.06.2021, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу складає 63 466,59 грн., з урахуванням ПДВ на вартість матеріалів та складових. Доплата страхового відшкодування була визначена ТДВ СК «Альфа-Гарант» наступним чином: 63 466,59 грн. (вартість матеріального збитку) - 9 090,99 грн. (ПДВ) - 35 011,72 грн. (попередня виплата страхового відшкодування) = 19 363,88 грн. 24 червня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 19 363,89 грн., а також пеню за затримку виплати відшкодування, загалом 54 375, 60 грн. Позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого експертного дослідження колісного транспортного засобу, за результатами якого було складеного висновок № 222-1 від 08 березня 2021 року. Відповідно до висновку № 222-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, виконаного судовим експертом Вартаняном Ю.Н., вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , складає 75 298, 65 грн. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України ) Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009р. у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно зі ст.ст. 22, 29 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Тобто, Страховик за Законом може відшкодувати не повну вартість ремонту, а лише з урахуванням амортизаційного зносу. Проте, згідно матеріалів справи, навіть і дана сума не була виплачена в повному обсязі. Тому із сумою, яку виплатив потерпілому ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивач не погоджується, не погоджувався, заяву на виплату саме такої суми не подавав, дану суму з позивачем узгоджено не було. При цьому суд звертає увагу, що у Висновку № 222-1 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 08.03.2021, виконаного судовим експертом Вартаняном Ю.Н., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes- Benz, д.н.з. [NUMBER] , вказана без урахування ПДВ. У свою чергу положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, не передбачають обов`язку зазначати розмір ПДВ при розрахунку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу. Таким чином, ТДВ СК «Альфа-Гарант» не здійснив в повному обсязі виплату страхового відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Оскільки, в справі наявні два документи про оцінку збитку, які відрізняються між собою, судом ухвалено призначити автотоварознавчу експертизу. За результатами судової автотоварознавчої експертизи, згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/1887-АВ від 06.06.2023, який суд приймає в якості належного доказу, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz С250», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яке сталась 15.12.2020, станом на дату ДТП - 15.12.2020, складала 86 230,58 грн. При поданні позовної заяви позивачка посилалась на суму 75 298,65 грн., а згідно висновку експерта сума становить 86 230,58 грн., таким чином, позивач просить стягнути в розмірі 30 854, 98 грн. в рахунок відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь позивача підлягає стягненню завдана шкода заподіяна внаслідок ДТП в сумі 30 854,98 грн. Позивачем понесено витрати із проведення експертного дослідження у розмірі 3 165,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до ч.1. ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, витрати, понесені у зв`язку із проведенням експертизи були понесені саме у зв`язку із підготовкою до розгляду справи. В позові заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача 8 500,00 грн. витрат на правничу допомогу. Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позові заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача 8500,00 гривень витрат на правничу допомогу. Між позивачем на адвокатом Каченюком О.І. укладено договір про надання правової допомоги від 08.06.2021. Відповідно до п. 6.1. даного Договору сторони домовились, що гонорар адвоката складає 8 500,00 гривень. Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. З огляду на вищевикладене, Верховний суд у Постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 зазначив: в межах справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, тому не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Тому у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги, не потрібен. До того ж, в п.19 Додаткової Постанови від 07 липня 2021 року, по справі № 910/12876/19 (Провадження № 12-94гс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що «Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини». З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача надано докази на підтвердження вимог понесених витрат на правничу допомогу, а саме: договір від 08.06.2021 про надання правової допомоги, додаток до договору від 08.06.2021 про надання правової допомоги, квитанція до прибуткового касового ордера №1/80621 від 08.06.2021. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 8 500 грн., а також витрати понесені у зв`язку із проведенням експертизи у сумі 3 165,00 грн На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 908 грн.

Outcome: approved