Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідача на його користь 632064 гривні 93 копійки, з яких: 580000 гривень 00 копійок сума боргу; 4060 гривень 00 копійок сума інфляційних втрат; 2717 гривень 26 копійок сума 3% річних; 45287 гривень 67 копійок пеня. На обґрунтування свого позову вказав, що 11 серпня 2022 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Желіхівською Ю.В. за реєстровим №710. За умовами вказаного договору позикодавець передав до підписання договору у власність позичальнику, а позичальник прийняв у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 580000 гривень 00 копійок, що еквівалентно 14500,00 доларів США. Відповідно до п. 1 договору повернення коштів буде здійснено по курсу НБУ на день повернення. Пунктом 3 договору сторони визначили, що позичальник зобов`язується повернути суму позики ту строк до 31 січня 2023 року. Сторони, пунктом 6 договору встановили, що розрахунок по договору має бути здійснено в м. Хмельницький. Факт повного розрахунку по даному договору повинен підтверджуватися нотаріально посвідченою заявою про повний розрахунок. Без даної заяви позика вважається такою, що не повернута. Станом на 29 березня 2023 року відповідачем порушено умови договору та не здійснено повернення позики 15 березня 2023 року на адресу відповідача було надіслано вимогу про погашення позики в 5-ти денний строк з моменту отримання вимоги. За період з 01.02.2023 року - 29.03.2023 року індекс інфляції становить 4060 гривень; 3% річних за вказаний період - 2717 гривень 26 копійок; пеня з 01.02.2023 року по 29.03.2023 року - 45287 гривень 67 копійок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 11 серпня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно з умовами вказаного договору, відповідач отримав від нього суму грошових коштів у розмірі 580000 гривень, які зобов`язувався повернути до 31 січня 2023 року. На підтвердження відносин, що випливають з договору позики, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Желіхівською Ю.В. за реєстровим №710. Свої зобов`язання відповідач не виконав, кошти не повернув. Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України -у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В судовому засіданні судом встановлено, що в порушення умов договору позики [PERSON] не повернув [PERSON] грошові кошти в розмірі 580000 грн., а тому слід стягнути вказані кошти з відповідача в судовому порядку. При цьому, з врахуванням п.18 Перехідних положень, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних від простроченої, пені за період з 01.02.2023 року по 29.03.2023 року, в розмірі 52064 грн. 93 коп. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved