Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-15 00:00:00

09 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В подальшому, 29 травня 2023 року позивач збільшив позовні вимоги, просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ним та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] на його користь в розмірі частини від заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу з 22 грудня 2010 року, який 06 грудня 2021 року було розірвано. Від спільного проживання у них є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає з матір`ю, та дочка [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживає з ним. 03 березня 2021 року Нововолинським міським судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів в користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку. Зазначає, що з часу їхнього розлучення, дочка [PERSON] виявляла бажання проживати з ним, періодично переїздила проживати до відповідача на декілька місяців, але потім знову поверталась до нього. З листопада 2022 року дочка прийняла рішення, що буде проживати з батьком постійно, проте у перші дні війни, в лютому 2022 року, переживаючи за безпеку дочки він настояв, щоб дитина виїхала за кордон з матір?ю, де Селеста перебувала до січня місяця 2023 року, проте постійно телефонувала і просила, щоб позивач її забрав до себе. Зрештою, дочка категорично відловилась проживати з відповідачем за кордоном і повернулась жити до нього в Україну, на що відповідач теж погодилась, прислухавшись до вмовлянь дитини. Вказує, що з січня 2023 року неповнолітня дочка постійно проживає з ним, знаходиться на його повному забезпеченні, категорично відмовляється проживати з матір`ю. Селеста постійно підтверджує свій остаточний вибір місця проживання з ним в Україні, не зважаючи на переконання, та можливі загрози щодо умов в Україні під час війни, дівчинка категорично відмовляється їхати до матері. Позивач зазначає, що має подвійне грошове аліментне навантаження, оскільки, забезпечуючи повністю дочку, на нього нараховується ще й борг по аліментах в користь відповідача, хоча остання не витрачає кошти на утримання дитини. Селеста постійно проживає з ним, він її виховує, повністю забезпечує, створює всі необхідні умови для життя та навчання. В той час як матір проживає постійно за кордоном і не бере участі в забезпеченні дитини та вихованні, хоча аліменти продовжують стягуватись на її користь. Стверджує, що утримання дочки тягне за собою великі витрати на одяг, харчування, лікування, здійснення покупок для забезпечення нормального розвитку дитини. Доходи він отримує з тимчасових підробітків, які першочергово витрачає на забезпечення дочки. Разом з тим, відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, має можливість працювати та виконувати свій обов`язок щодо неповнолітньої дочки. Враховуючи викладене, вважає, що вказані обставини зумовили припинення його обов`язку сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки та породили такий обов`язок у відповідача, а тому просить припинити стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Нововолинського міського суду Волинської області №165/3754/20 від 03.03.2021, та стягувати з відповідача, на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позові, вимоги якого просять задоволити в повному обсязі. Зазначали, що визначений розмір аліментів, а саме від заробітку відповідача щомісячно, встановлений на законодавчому рівні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Наголошує, що підстав для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] , немає, оскільки вона тимчасово проживає з батьком. Щодо заявленого розміру аліментів, які просить стягнути [PERSON] на утримання дочки, то зазначає, що витрати на утримання дитини не підтверджені жодними доказами. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що згідно судового наказу Нововолинського міського суду від 03 березня 2021 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї треті) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу - з 22 грудня 2020 року (а.с. 22). Рішення Нововолинського міського суду від 05 листопада 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Відтак, припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно із довідкою про склад сім`ї №213 від 08.02.2023 у квартирі за адресою: [ADDRESS] крім позивача зареєстровані [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] (а.с.5). З актів обстеження умов проживання, складених 24.01.2022, 18.05.2023, 03.03.2023 комісією служби у справах дітей, вбачається, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 45, 46). Даний факт підтверджується також довідкою Нововолинського ліцею №6, засвідченою директором ліцею та класним керівником (а.с.31). Рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області №297 від 10.07.2023 визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с.69). Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Нововолинського міського суду від 03 березня 2021 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 01.10.2021 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина проживає разом з позивачем, перебуває на його утриманні, відповідач є працездатною особою, а відтак має можливість виконувати аліментні обов`язки, суд визначає до стягнення з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі частини заробітку, суд не знаходить підстав для зменшення частки від заробітку, оскільки відповідач не надала доказів на підтвердження свого доходу чи його відсутності а також інших доказів, які враховуються судом при вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини. Рішення щодо стягнення платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 1073,60 грн. сплаченого ним судового збору за позовну вимогу про припинення стягнення аліментів, 3000 грн. витрат, понесених за надання правничої допомоги адвокатом Якубчак І.П. Також до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 1073,60 грн. судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved