Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.02.2023 звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Грейн» про визнання трудових відносин припиненими, зобов`язання виключити відомості. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до протоколу № 4 загальних зборів учасників ТОВ «Трейд-Грейн» від 06.08.2019 та наказу № ТR0006 від 08.08.2019 позивач призначена на посаду генерального директора ТОВ «Трейд-Грейн». Вказувала, що господарську діяльність ТОВ «Трейд-Грейн» вже не здійснює, вона є єдиним працівником товариства, 20.12.2022 вирішила припинити трудові відносини з товариством, про що написала відповідну заяву на ім`я засновника [PERSON] та скликала загальні збори учасників. Позивач зазначала, що у визначений день загальні збори учасників ТОВ «Трейд-Грейн» не відбулися, 30.01.2023 повторно направила за адресою місцезнаходження ТОВ «Трейд-Грейн», а також за місцем проживання засновника [PERSON] заяви про звільнення відповідно до ст. 38 КЗпП України, але заходів щодо припинення трудових відносин вжито не було. В поданій до суду позовній заяві просила визнати припиненими з 13.02.2023 трудові відносини [PERSON] з ТОВ «Трейд-Грейн» у зв`язку зі звільненням [PERSON] за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з відповідним виключенням з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про неї, як керівника, представника, підписанта, особи, яка має право вчиняти юридичні дії від імені ТОВ «Трейд-Грейн». Просила також зобов`язати Департамент з паянь реєстрації Полтавської міської ради виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про неї, як керівника, представника, підписанта, особи, яка має право вчиняти юридичні дії від імені ТОВ «Трейд-Грейн». Просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. Постановою Полтавського апеляційного суду від 06.04.2023 скасовано ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20.02.2023 про відмову у відкритті провадження в цивільній справі, справу направлено для продовження розгляду. Статтею 384 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2023 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] Відповідачем ТОВ «Трейд-Грейн» відзив на позовну заяву не подавався. Третя особа Департамент з питань реєстрації 17.05.2023 подала до суду письмові пояснення на позовну заяву, де зазначила, що 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в новій редакції, який є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері реєстрації юридичних осіб, який не передбачає такої реєстраційної дії, щодо якої позивачем заявлені позовні вимоги. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. 01.06.2023 позивачем [PERSON] подано до суду позовну заяву, в якій посилаючись на обставини, які виклала в поданій до суду 20.02.2023 позовній заяві, просила визнати припиненими з 13.02.2023 трудові відносини [PERSON] з ТОВ «Трейд-Грейн» у зв`язку зі звільненням [PERSON] за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з відповідним виключенням з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про неї, як особу, яка має право вчиняти юридичні дії від імені ТОВ «Трейд-Грейн». Просила зобов`язати Департамент з питань реєстрації вчинити відповідну реєстраційну дію. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в поданих до суду позовних заявах. Інші учасники в судове засідання не з`явилися. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали позовної заяви та інші заяви по суті справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд-Грейн», ідентифікаційний код юридичної особи 41968978, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи є Україна, 36003, м. Полтава, вулиця Дмитра Коряка, 3, офіс 714. Також встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником, підписантом юридичної особи є [PERSON] , засновником та кінцевим бенефеціарним власником - [PERSON] . Відповідно до Статуту ТОВ «Трейд-Грейн» вищим органом Товариства є загальні збори учасників товариства (п. 9.1.), до виключної компетенції Товариства належить, зокрема, обрання та звільнення з посади генерального директора (п. 9.2.). Встановлено, що згідно протоколу № 4 від 06.08.2019 загальних зборів учасників ТОВ «Трейд-Грейн» призначено з 09.08.2019 на посаду генерального директора товариства позивача [PERSON] . Відповідно до наказу від 08.08.2019 № TR0006 [PERSON] 08.08.2019 приступила до виконання обов`язків генерального директора ТОВ «Трейд-Грейн» на підставі рішення Загальних зборів Учасників товариства. Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19). Згідно зі статтею 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Частиною першою статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (частина перша статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Відповідно до частин першої - третьої статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Отже, відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган попередивши власника письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18). Як встановлено судом, відповідно до статуту ТОВ «Трейд-Грейн» питання щодо звільнення генерального директора вирішується тільки за рішенням загальних зборів. Позивач як директор товариства не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора. Відповідно до частин другої, третьої статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18). В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що зверталася до вищого органу товариства із заявою про своє звільнення та, відповідно, ініціювала проведення загальних зборів для розгляду цього питання, про що ТОВ "Трейд-Грейн" та [PERSON] , як учаснику товариства, було скеровано відповідне повідомлення, однак повідомлення позивача про звільнення не розглянуто по суті. Такі дії, на думку позивача, свідчать про порушення її трудових прав, зокрема її право бути звільненою із займаної посади за власним бажанням. Разом з тим, дослідженими в справі доказами встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що вона дотрималася порядку, встановленого статтею 38 КЗпП України, щодо повідомлення учасників товариства про свій намір бути звільненою та про дотримання порядку скликання загальних зборів для вирішення питання про її звільнення. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи директора передбачає попередження ним про це власника або уповноваженого органу письмово за два тижні та ініціювання скликання загальних зборів учасників. У випадку вчинення директором відповідних дій, на учасників товариства покладено обов`язок розглянути заяву директора про звільнення та прийняти відповідне рішення про таке звільнення. При цьому на особу, яка ініціює питання проведення загальних зборів, покладено обов`язок належного повідомлення інших учасників товариства про скликання зборів у порядку, встановленому чинним законодавством та статутом підприємства. Дослідженими в справі доказами встановлено, що у матеріалах справи наявна заява позивача про звільнення з займаної посади директора, але відсутні будь-які дані про те, що така заява була отримана відповідачем та засновником товариства [PERSON] . Натомість, як встановлено судом, зареєстрованим місцем проживання засновника [PERSON] є інша адреса, а не та, за якою позивачем надсилалася кореспонденція на його ім`я. Окрім того, відповідно до довідки від 13.06.2023 [PERSON] перебуває на військовій службі у відповідній військовій частині з 11.03.2022. Судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Судове рішення має ґрунтуватися на обставинах, що були встановлені судом на підставі наданих сторонами доказів. Однак, матеріали справи не свідчать про надання позивачем доказів направлення товариству заяви позивача про звільнення, а [PERSON] повідомлення про проведення загальних зборів товариства, на яких мало бути вирішено питання про звільнення позивача з посади директора цього товариства. Тому суд приходить до висновку про недоведеність позивачем порушення відповідачем її прав. З цих підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Грейн» про визнання трудових відносин припиненими, зобов`язання виключити відомості та вчинити відповідні реєстраційні дії є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо розгляду даної цивільної справи в порядку цивільного судочинства Київським районним судом м. Полтави, судом враховується позиція Верховного Суду, викладена в постанові 09 листопада 2022 року в справі № 761/20061/21, провадження № 61-5378св22, де суд зазначив, що у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18). Таким чином, Касаційний господарський суд у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 911/719/21 фактично висловився про підсудність подібних справ господарським судам. Разом із тим колегія суддів зазначила, що норма пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. ulgaria), заява № 36760/06, § 230). Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Верховний Суд в зазначеному рішенні вказав, що прийняття постанови апеляційним судом про залишення без змін ухвали місцевого суду, якою відмовлено у відкритті провадження у справі поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод права заявника на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. З огляду на існування юрисдикційного конфлікту, Верховний Суд в даній справі вважав, що розгляд цього спору має завершитися за правилами цивільного судочинства. У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені нею судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають їй відшкодуванню.

Outcome: dismissed