Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона доводилась дружиною [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка надана для будівництва вищевказаного будинку. Вказує на те, що вона прийняла спадщину, оформила право власності на земельну ділянку, надану на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0598 га, за кадастровим номером: 1414170500:01:002:0768, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Однак у отриманні свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів які би підтвердили право власності спадкодавця на зазначений житловий будинок. У зв`язку з викладеним просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається відповідно до технічного паспорту із житлового будинку Ж загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., сараю Б, погрібу В, вбиральні Г, сараю Д, душу Е, літньої кухні З, огорожі №1 в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка [PERSON] , та її представник, адвокат Фальченко І.В., який діє на підставі Ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АН №1057089 від 08.02.2012 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач представник Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти вимог позивача. Згідно ч. 2ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] , представник позивача адвокат Фальченко Іван Володимирович до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~способом захисту цивільних прав є визнання права. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено Свідоцтвом про укладення одруження серії [NUMBER] від 27 жовтня 1963 року, 27 жовтня 1972 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 жовтня 2019 року, виданим Виконавчим комітетом Святогірської міської ради м. Слов`янськ, Донецької області. Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 жовтня 2020 року, реєстровий № 1 1357, [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка земельну ділянку надану на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0598 га, за кадастровим номером: 1414170500:01:002:0768, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2187709414141, [PERSON] зареєструвала право приватної власності на земельну ділянку надану на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0598 га, за кадастровим номером: 1414170500:01:002:0768, розташовану за адресою: [ADDRESS] Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І. від 05 жовтня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем нотаріусу не надано документи, що встановлюють право власності на вказаний житловий будинок на ім`я спадкодавця. З матеріалів цивільної справи встановлено, що [PERSON] після смерті свого чоловіка замовила технічну документацію на житловий будинок з господарськими будівлями і побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається відповідно до технічного паспорту із житлового будинку Ж загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., сараю Б, погрібу В, вбиральні Г, сараю Д, душу Е, літньої кухні З, огорожі №1. В судовому засіданні було досліджено схему розташування будівель та споруд по [ADDRESS] ; план будинку садибного типу, літера «Ж»; експлікація приміщень будинку садибного типу. Житловий будинок «А» що належав [PERSON] на підставі договору дарування знесений. Житловий будинок «Ж» підлягає реєстрації. Відповідно до довідки КП «БТІ» № 682-18/0,45/01 від 02.03.2020 року, об`єкт нерухомого майна будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , має наступні технічні характеристики: житловий будинок Ж, житлова площа 30,9 кв.м, загальна площа 59,8 кв.м., сарай Б., погріб В., вбиральня Г, сарай Д, душ Е, літня кухня З, сарай И, огорожа. Відповідно до Договору дарування від 30.11.1976 року, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був засвідчений БТІ за № 70-1 10 грудня 1976 року. Відповідно рішення Виконкому Слов`янської міської Ради народних депутатів від 28.10.1981 року, [PERSON] було надано дозвіл на будування нових будівель замість старих непригідних до життя будівель, зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.3.1 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до\~ст. 67 Закону України «Про нотаріат»\~Свідоцтва про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. У склад спадкового майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , входить\~ житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно до п.3.1 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно ( будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя було подаровано житловий будинок, розташований за адресою:\~ [ADDRESS] , в подальшому на підставі рішення виконкому йому було надано дозвіл на знесення старого будинку та відбудування нового, проте за життя вказаний житловий будинок не зареєстрував. Викладене було підставою для винесення нотаріусом Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачі позивачу [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину за законом, натомість свідоцтво про право власності на земельну ділянку надану на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0598 га, за кадастровим номером: 1414170500:01:002:0768, розташовану за адресою: [ADDRESS] вона отримала. Відповідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч 4\~ст. 334 ЦК України\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, відповідно до вимог\~статті 388 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та статті 6 вказаної Конвенції ніхто не може бути позбавлений своєї власності. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до\~статті 1296 ЦК\~України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до частини 5\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема\~Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Відповідно до 392\~ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Умови для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~її вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved