Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-21 00:00:00

У травні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 25 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2020-14-00031544, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 2000 гривень строком на 28 календарних днів. 25 грудня 2020 відповідач, здійснивши реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі на офіційному сайті ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» та акцептувавши Правила надання ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» послуг на сайті, які є договором про доступ до послуг, створив Особистий кабінет. 25 грудня 2020 року відповідач з метою укладення електронного кредитного договору здійснив ідентифікацію та авторизацію в ІТС позивача шляхом входу його до Особистого кабінету на сайті www.crediton.ua за допомогою введення логіну та паролю в ІТС. З Особистого кабінету в ІТС відповідачем була подана заявка на отримання кредиту, яка була схвалена позивачем. Пропозиція укласти даний договір (оферта) направляється ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» шляхом розміщення в Особистому кабінеті [PERSON] у вигляді проекту кредитного договору разом з іншими його невід`ємними складовими частинами, що виражає намір ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття відповідачем та у зв`язку з цим вважається підписаним зі сторони кредитодавця аналогом власного підпису його уповноваженою особою. Аналогом власного підпису уповноваженої особи позивача є слово «підпис», що розміщено у відповідних графах, призначених для підпису від імені ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН», які є у проекті кредитного договору, розміщеного в Особистому кабінеті. Пропозиція укласти кредитний договір (оферта) дійсна протягом календарної дати, в яку вона була розміщена в Особистому кабінеті відповідача. [PERSON] прийняв умови ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН», які викладені у розміщеній в ІТС оферті кредитного договору, підписавши її електронним підписом одноразовим ідентифікатором шляхом введення одноразового ідентифікатора в ІТС, натиснувши кнопку «Підписати». Примірник договору збережений та доступний відповідачу для перегляду, скасування у вигляді файлу, друку та безперешкодного доступу в Особистому кабінеті на сайті позивача. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» було надано відповідачу позику у розмірі 2000 гривень строком на 28 календарних днів, яка була перерахована 25 грудня 2020 року безготівковим переказом на його рахунок за допомогою електронного платіжного засобу. Перерахування коштів через міжнародну платіжну систему за допомогою АТ «Таскомбанк» здійснювалось на підставі договору від 29 січня 2018 року № 33 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам, за яким АТ «Таскомбанк» надає ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» послуги з обробки та передачі даних за технологією переказу коштів до міжнародних платіжних систем за платежами, які ініційовані позивачем. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, жодного платежу не сплатив. Відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 5204 гривні, з яких: -2000 гривень - заборгованість за основним кредитним боргом; -3204 гривні - заборгованість за процентами за користування кредитом. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» заборгованість за кредитним договором № 2020-14-00031544 від 25 грудня 2020 року в розмірі 5204 гривні. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про передачу справи за підсудністю. 06 липня 2021 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» про визнання додатку до кредитного договору таким, що обмежує права споживача, визнання нарахування відсотків, пені та штрафу протиправним, необґрунтованими та їх скасування, визнання кредитного договору та додатку до нього недійсним. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» про визнання додатку до кредитного договору таким, що обмежує права споживача, визнання нарахування відсотків, пені та штрафу протиправним, необґрунтованими та їх скасування, визнання кредитного договору та додатку до нього недійсним. Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами відповідача на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 травня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відвід судді, заяву передано для розгляду судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відвід судді. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у відсутність представника ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» на підставі наданих доказів (т. 3, а.с. 56). У матеріалах справи містить відзив на зустрічну позовну заяву представника ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» (т. 2, а.с. 51-63), з якого вбачається, що він підтримує викладене у первісному позові та просить його задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Зазначено, що беззаперечним фактом укладення кредитного договору між сторонами є інформація, викладена в листі державного регулятора Національного банку України від 12 лютого 2021 року про розгляд скарги [PERSON] , в якому вказано, що у своїй скарзі [PERSON] повідомляє, що між ним та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» був укладений кредитний договір № 2020-14-00031544 від 25 грудня 2020 року. [PERSON] під час підписання кредитного договору не надавав товариству жодних заперечень щодо умов договору в цілому або щодо його окремих пунктів. Відповідно до п. 14.19 кредитного договору сторони підтверджують, що примірник даного договору, а також усіх додатків до нього, вручаються позичальнику шляхом їх розміщення (відображення) в Особистому кабінеті з моменту їх підписання позичальником за допомогою АВП/Електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Розміщений в Особистому кабінеті примірник цього договору доступний для перегляду, скасування у вигляді файлу та другу позичальником. На підставі п. 8.5 кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» надсилались повідомлення [PERSON] про необхідність погашення заборгованості. Крім того, представник товариство здійснив дзвінок [PERSON] , під час якого перевірив інформацію, яка подавалась останнім для отримання кредиту. [PERSON] жодними належними, допустимим та достовірними доказами не доводить наявності одночасно всіх ознак, які свідчать про те, що умови договору є несправедливими відповідно до приписів ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому відсутні підстави для визнання умов п. 1.13 кредитного договору недійсними. Зазначено, що доказом, який підтверджує видачу [PERSON] кредиту є електронний реєстр, наданий ПАТ «Таскомбанк» відповідно до договору № 33. для ідентифікації запису в реєстрі щодо видачі кредиту [PERSON] товариство надає копію екрану з облікової системи «SR-Bank», що використовується у ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» для обліку кредитних операцій фізичних осіб, на якому видно параметр «TRANID», який у реєстрі відповідає параметру «CREDITON_ID». Відповідно до маски банківської карти, яка вказувалась [PERSON] для отримання кредиту та на яку зараховувались кредитні кошти - [NUMBER] , можливо встановити із загальнодоступних джерел в мережі інтернет, що її емітентом є ПАТ КБ «ПриватБанк». Разом з тим, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» відповідно до вимог законодавства України не має права володіти та зберігати інформацію про повний номер та інші реквізити платіжної картки клієнтів. Також, товариство не має можливості отримати інформацію про повний номер та інші реквізити платіжної картки, які вказувались [PERSON] для отримання кредиту в сумі 2000 гривень, оскільки вказана інформація є банківською таємницею та не може бути отримана третіми особами. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» подало всі наявні докази, на підставі яких здійснювалось надання кредиту [PERSON] в сумі 2000 гривень. Відповідач за первісним позовом у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т. 3, а.с. 50). У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву [PERSON] (т. 1, а.с. 59-99), в якому він просить відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву у повному обсязі. Зазначено, що пунктом 14.5 кредитного договору встановлена домовленість між нібито ним та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» про відсутність з його сторони вимоги підписання з боку ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН», що є дискримінаційним та проявом нечесної підприємницької практики. Вказує на те, що він не укладав та не підписував з ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» жодного договору. Договір № 2020-14-00031544 від 25 грудня 2020 року не містить підпису/парафу/акцепту/факсиміле підпису директора ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН». За таких обставин, кредитний договір є недійсним. Товариство не надало доказів надсилання йому пропозиції/акцепту укласти договір, не надано заявку клієнта на отримання кредиту. Крім того, він не отримував спірний кредитний договір, не розмовляв по телефону з представником ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН». Кредитним договором, а саме пунктом 1.13 додатку 1 встановлено, що реальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 528,58 процентів, що є сімнадцатикратним перевищенням встановленої процентної ставки ставкам за аналогічними кредитами, що надаються банківськими фінансовими установами. Ні позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН», ні кредитний договір № 2020-14-00031544 від 25 грудня 2020 року, ні Додаток 1 до кредитного договору, ні Додатки до позовної заяви не містять його банківського рахунку чи номера банківської платіжної картки. Також, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» не вказує, в якому банку у нього відкрито рахунок, не вказав та не надав відомостей про відкриття ним поточного рахунку, не зазначив та не надав відомості, які підтверджують отримання ним кредитних коштів. Вказує, що він не отримував від ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» жодних коштів та товариство не переказувало йому грошових коштів. ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» не надсилало йому заздалегідь паперову копію електронного кредитного договору та не надало відповідних доказів. Єдиним платіжним документом, що підтверджує факт переказу коштів є меморіальний ордер та платіжне доручення із обов`язковими реквізитами, як: найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; призначення платежу; електронний підпис. Паперова копія витягу з електронного Реєстру за 25 грудня 2020 року надання кредиту цього не містить і не відповідає вимогам п. 10.5. Глави 10 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21т січня 2004 року № 22. Неможливо встановити кому, звідки, куди, на підставі чого, що було переказано. ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» у своїй позовній заяві не зазначило про наявність у товариства платіжного документа (меморіального ордера чи платіжного доручення), який би підтверджував факт переказу коштів на його рахунок, як і не підтвердив призначення платежу, що було зроблено невідомо кому. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2020-14-00031544, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 2000 гривень строком на 28 календарних днів (т. 1, а.с. 12-15). З первісного позову вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує. ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» вказує на те, що [PERSON] прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 5204 гривні, з яких: -2000 гривень - заборгованість за основним кредитним боргом; -3204 гривні - заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5, 6 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. [PERSON] заперечує факт отримання ним грошових коштів у сумі 2000 гривень від ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» за кредитним договором. Зазначає, що ні позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН», ні кредитний договір № 2020-14-00031544 від 25 грудня 2020 року, ні Додаток 1 до кредитного договору, ні Додатки до позовної заяви не містять його банківського рахунку чи номера банківської платіжної картки. Також, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» не вказує, в якому банку у нього відкрито рахунок, не вказав та не надав відомостей про відкриття ним поточного рахунку, не зазначив та не надав відомості, які підтверджують отримання ним кредитних коштів. Вказує, що він не отримував від ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» жодних коштів та товариство не переказувало йому грошових коштів. Єдиним платіжним документом, що підтверджує факт переказу коштів є меморіальний ордер та платіжне доручення із обов`язковими реквізитами, як: найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; призначення платежу; електронний підпис. Паперова копія витягу з електронного Реєстру за 25 грудня 2020 року надання кредиту цього не містить і не відповідає вимогам п. 10.5. Глави 10 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21т січня 2004 року № 22. Неможливо встановити кому, звідки, куди, на підставі чого, що було переказано. ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» у своїй позовній заяві не зазначило про наявність у товариства платіжного документа (меморіального ордера чи платіжного доручення), який би підтверджував факт переказу коштів на його рахунок, як і не підтвердив призначення платежу, що було зроблено невідомо кому. Позивач за первісним позовом на підтвердження надання кредитних коштів [PERSON] посилається на те, що доказом, який підтверджує видачу [PERSON] кредиту є електронний реєстр, наданий ПАТ «Таскомбанк» відповідно до договору № 33. Для ідентифікації запису в реєстрі щодо видачі кредиту [PERSON] товариство надає копію екрану з облікової системи «SR-Bank», що використовується у ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» для обліку кредитних операцій фізичних осіб, на якому видно параметр «TRANID», який у реєстрі відповідає параметру «CREDITON_ID». Відповідно до маски банківської карти, яка вказувалась [PERSON] для отримання кредиту та на яку зараховувались кредитні кошти - [NUMBER] , можливо встановити із загальнодоступних джерел в мережі інтернет, що її емітентом є ПАТ КБ «ПриватБанк». Разом з тим, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» відповідно до вимог законодавства України не має права володіти та зберігати інформацію про повний номер та інші реквізити платіжної картки клієнтів. Також, товариство не має можливості отримати інформацію про повний номер та інші реквізити платіжної картки, які вказувались [PERSON] для отримання кредиту в сумі 2000 гривень, оскільки вказана інформація є банківською таємницею та не може бути отримана третіми особами. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» подало всі наявні докази, на підставі яких здійснювалось надання кредиту [PERSON] в сумі 2000 гривень. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження видачі товариством кредиту та в якому саме розмірі. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредиту, зокрема, позивачем за первісним позовом не наданий суду розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписка по рахунку відповідача за первісним позовом. ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» не заявляло клопотання про витребування відповідних доказів з банківської установи. ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» не надано доказів на підтвердження перерахування [PERSON] кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу та процентів відповідачу за первісним позовом не є можливим, отже доводи товариства щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Наданий позивачем за первісним позовом електронний реєстр, виданий ПАТ «Таскомбанк», не є безспірним доказом існування між сторонами заборгованості за кредитним договором. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року в справі № 703/3063/18. Представник позивача за первісним позовом подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у відсутність представника ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» на підставі наданих доказів (т. 3, а.с. 56). Законом обов`язок доказування покладений на учасників справи. З огляду на наведене, у задоволенні первісного позову слід відмовити. [PERSON] подав до суду зустрічний позов до ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» про визнання додатку до кредитного договору таким, що обмежує права споживача, визнання нарахування відсотків, пені та штрафу протиправним, необґрунтованими та їх скасування, визнання кредитного договору та додатку до нього недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що він не укладав та не підписував з ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» жодного договору. Договір № 2020-14-00031544 від 25 грудня 2020 року не містить підпису/парафу/акцепту/факсиміле підпису директора ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН». За таких обставин, кредитний договір є недійсним. Товариство не надало доказів надсилання йому пропозиції/акцепту укласти договір, не надано заявку клієнта на отримання кредиту. Крім того, він не отримував спірний кредитний договір, не розмовляв по телефону з представником ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН». ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» не надсилало йому заздалегідь паперову копію електронного кредитного договору та не надало відповідних доказів. Кредитним договором, а саме пунктом 1.13 додатку 1 встановлено, що реальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 528,58 процентів, що є сімнадцатикратним перевищенням встановленої процентної ставки ставкам за аналогічними кредитами, що надаються банківськими фінансовими установами. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати п. 1.13 Додатку 1 до кредитного договору № 2020-14-00031544 від 25 грудня 2020 року таким, що обмежує права споживача та є недійсною умовою договору; - визнати нарахування відсотків, пені та штрафу поза двадцятивосьмиденний строк кредитування протиправним, необґрунтованим та скасувати їх; - визнати кредитний договір № 2020-14-00031544 від 25 грудня 2020 року та Додаток 1 до нього недійсними. Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. 25 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2020-14-00031544, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 2000 гривень строком на 28 календарних днів. 25 грудня 2020 відповідач, здійснивши реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі на офіційному сайті ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» та акцептувавши Правила надання ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» послуг на сайті, які є договором про доступ до послуг, створив Особистий кабінет. 25 грудня 2020 року відповідач з метою укладення електронного кредитного договору здійснив ідентифікацію та авторизацію в ІТС позивача шляхом входу його до Особистого кабінету на сайті www.crediton.ua за допомогою введення логіну та паролю в ІТС. З Особистого кабінету в ІТС відповідачем була подана заявка на отримання кредиту, яка була схвалена позивачем. Пропозиція укласти даний договір (оферта) направляється ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» шляхом розміщення в Особистому кабінеті Васильєва О.А. у вигляді проекту кредитного договору разом з іншими його невід`ємними складовими частинами, що виражає намір ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття відповідачем та у зв`язку з цим вважається підписаним зі сторони кредитодавця аналогом власного підпису його уповноваженою особою. Аналогом власного підпису уповноваженої особи позивача є слово «підпис», що розміщено у відповідних графах, призначених для підпису від імені ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН», які є у проекті кредитного договору, розміщеного в Особистому кабінеті. Пропозиція укласти кредитний договір (оферта) дійсна протягом календарної дати, в яку вона була розміщена в Особистому кабінеті відповідача. [PERSON] прийняв умови ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН», які викладені у розміщеній в ІТС оферті кредитного договору, підписавши її електронним підписом одноразовим ідентифікатором шляхом введення одноразового ідентифікатора в ІТС, натиснувши кнопку «Підписати». Примірник договору збережений та доступний відповідачу для перегляду, скасування у вигляді файлу, друку та безперешкодного доступу в Особистому кабінеті на сайті позивача. Відповідно до п. 14.19 кредитного договору сторони підтверджують, що примірник даного договору, а також усіх додатків до нього, вручаються позичальнику шляхом їх розміщення (відображення) в Особистому кабінеті з моменту їх підписання позичальником за допомогою АВП/Електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Розміщений в Особистому кабінеті примірник цього договору доступний для перегляду, скасування у вигляді файлу та другу позичальником. Вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТОН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Вбачається, що із запропонованими умовами [PERSON] ознайомився та погодився з ними. За таких обставин, суд вважає, що кредитний договір було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України, ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Таким чином, підстав для визнання недійсними кредитного договору та додатку до нього не вбачається. У такому випадку, не підлягають задоволенню і вимоги [PERSON] про визнання пункту 1.13 додатку до кредитного договору таким, що обмежує права споживача, визнання нарахування відсотків, пені та штрафу протиправним, необґрунтованими та їх скасування, оскільки такі вимоги є похідними від первинних вимог зустрічного позову. З огляду на наведене, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed