Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивований тим, що між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання заяви-договору №0042054 від 11.10.2019 про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 51282,05 грн. строком на 24 місяці. Процентна ставка за користування кредитним лімітом становила 18%. Крім того, щомісячна комісія за супроводження кредиту становила 3% від суми даного кредиту. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим у нього наявна прострочена заборгованість, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача борг по вказаному вище кредитному договору в загальному розмірі 65890,66 грн., а саме 31 322,61 грн. основної заборгованості за кредитом, 10 520,52 грн. заборгованості за процентами, 24 047,53 грн. заборгованості за комісією. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 15.06.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. 03.07.2023 до суду надійшов відзив на позов, мотивований тим, що відповідач брав кредит у зв`язку з необхідністю в лікуванні. Він та його дружина залишились без роботи та по мірі своїх можливостей намагався погашати заборгованість по основному зобов`язанню, проте позивач зараховував такі суми як проценти за користування кредитом. Крім того, постійного місця роботи немає, з часу введення в Україні воєнного стану відсутні можливості шукати додаткові джерела доходів, в тому числі і поїхати за кордон на заробітки. Враховуючи викладене відповідач частково визнає позов, а саме визнається сума заборгованості основного грошового зобов`язання та проценти за користування коштами, суму комісії відповідач не визначає та просить суд задовольнити позов частково, застосувавши положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити суму боргу. Разом з тим, жодного документа на підтвердження викладеного суду не надано. 14.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, зокрема, що комісія це витрати (платежі) за споживчим кредитом, а неустойка (штраф, пеня) є штрафними санкціями за неналежне виконання зобов`язання. Комісія не може бути зменшена в порядку ч.3 ст.551 ЦК України. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] , заборгованість по комісії з 11.11.2019 по 11.10.2021 становить 24 047,53 грн. Остання оплата заборгованості по комісії була здійснена Боржником 11.08.2020. При цьому, відповідно до договору №0042054 від 11.10.2019 строк користування кредитом становить 24 місяці, тобто до 11.10.2021. Згідно Графіку платежів, що міститься в Додатку №1 до Договору, щомісячна комісія (розрахунково-касове обслуговування) становить 1 538,46 грн. Щодо розрахунку заборгованості за відсотками у розмірі 10 520,52 грн., то він здійснений до 31.01.2022, враховуючи п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України. До 11.10.2021 (строк користування кредитом) банк нараховував Боржнику 18 % річних за правомірне користування кредитними коштами в порядку ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України. 3 11.10.2021 до 31.01.2022 Банк нараховував Боржнику 18 % за порушення зобов`язання в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та пп. 7.7.2.17. Публічної пропозиції АТ «РВС Банк». На підставі викладеного просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, враховуючи таке. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 11.10.2019 [PERSON] та АТ «РВС Банк» уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання заяви-договору №0042054 від 11.10.2019 про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 51282,05 грн. строком на 24 місяці. Процентна ставка річних за користування кредитним лімітом - 18%. Тип ставки - фіксована. Щомісячна комісія за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту. Пунктом 2 вказаної заяви-договору зазначено, що відповідач погоджується з тим, що заява договір разом з публічною пропозицією і паспортом споживчого кредиту та графіком погашення складаються договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 7.7.2.17. Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» передбачено, що клієнт зобов`язується сплачувати банку нараховувані проценти за користування кредитними коштами до повного виконання клієнтом зобов`язань за споживчим кредитом. При цьому розмір процентів для клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за споживчим кредитом згідно з ч.2 ст.625 ЦК України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами заяви-договору. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість по договору кредиту, оскільки він не виконав взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору. Як слідує з матеріалів справи та згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] , станом на 08.05.2023, рахується заборгованість за кредитом в розмірі 65890,66 грн. з яких: 31322,61 грн. основного боргу; 8673,26 грн. заборгованість за процентами; 1847,26 грн заборгованість за прострочення виконання зобов`язання за споживчим кредитом згідно з ч.2 ст.625 ЦК України; 24047,53 грн. заборгованість за комісією. При вирішенні даного спору, заборгованість за комісією не може бути зменшена судом, за заявою відповідача. Відповідно до ст.549 ЦПК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, згідно ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Тобто, комісія, яку просить зменшити відповідач та яка була нарахована у відповідності до п.7.7.2.17. Публічної пропозиції АТ "РВС Банк", з умовами якого відповідач погодився та підписав, і комісія після закінчення строку користування кредитом нарахована в порядку ч.2 ст.625 ЦК України не є неустойкою та такі поняття не тотожні. Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі заяви-договору №0042054 від 11.10.2019 про надання банківських послуг кредит в сумі 51282,05 грн., строком на 24 місяці і зобов`язався погасити кредит та інші платежі, у тому числі у терміни, передбачені встановленим кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідач взятті на себе зобов`язання у встановлений договором строк належним чином не виконав та визнав позов частково, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути заборгованості з відповідача на користь позивача, як стягувача. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved