Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-20 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.12.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 88. В обґрунтування позову зазначила, що 24.12.2011 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . Спільних дітей від шлюбу немає. За час спільного проживання між подружжям охололи стосунки, зникли теплі сімейні відносини. Відповідач створював у сім`ї конфліктні ситуації, скандалив та змінюватись не бажав. Така поведінка відповідача приносила позивачці лише негативні емоції та душевні страждання. З 2015 року сторони спільно не проживають, господарства не ведуть та їхній шлюб носить формальний характер. Тому [PERSON] , вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою судді від 18.07.2023 року відкрите провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 21.08.2023 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивачка [PERSON] при подачі позову заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, та письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає, шлюб просить розірвати та розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи суд доходить такого. Встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 24.12.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом № 88, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Як випливає із змісту позовної заяви, через несумісність характерів, конфліктні ситуації та скандали, почуття між сторонами охололи, і з 2015 року їхній шлюб фактично розпався та існує формально, оскільки позивач та відповідач з того часу мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть та шлюбних відносин не підтримують. Примирення та відновлення спільного подружнього сторони не бажають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, тривалий час проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак беручи до уваги, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідачка не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, наполягають на припиненні шлюбу, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення, та вважає за необхідне шлюб розірвати. Крім того [PERSON] у позовній заяві просила відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як під час судового розгляду, так і в органі реєстрації актів цивільного стану. Якщо шлюб між сторонами розривається в судовому порядку, а питання про повернення дошлюбного прізвища стороною не ставиться, і такий висновок не міститься в резолютивній частині рішення, орган реєстрації актів цивільного стану не може змінити прізвище на вимогу одного із подружжя в момент реєстрації розірвання шлюбу. Таким чином, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Оскільки позивачка у позові просила відновити її дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне задовольнити таку вимогу.

Outcome: approved