Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-16 00:00:00

31.10.2022 року позивачка [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Островську Г.В. звернулась до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 20.08.2014 року, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу з відповідачем, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, позивачка не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів, тому як відповідач обіцяв в добровільному порядку сплачувати їх, однак цього ніколи не робив. Син перебуває на повному її утриманні. Дитина являється інвалідом з дитинства, має захворювання у вигляді мікроцефалії, атрофічно-гідроцефалічний синдром. Стійкі важкі незворотні рухові розлади, поєднані з порушенням зору. Гіпотрофія ІІ ступеня симптоматична епілепсія. Дитина потребує постійної сторонньої допомоги, тому позивачка постійно знаходиться поруч з сином, оскільки дитину саму залишити неможливо. Батько при цьому взагалі на протязі довгого часу не займається вихованням дитини, не приймав участі у його розвитку, на протязі останніх п`яти років життя дитини, відповідач не цікавився життям дитини, не відвідував сина, не приходить до лікарні, не надає допомогу у лікуванні дитини, харчуванні, придбані одягу. Все вищезазначене свідчить виключно про одне, що відповідач по справі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Кочура О.О. від 07.11.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці 10 денний строк для усунення недоліків. На виконання ухвали суду, 01.03.2023 року від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про усунення недоліків. 06.03.2023 року провадження в цивільній справі було відкрито, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у цивільній справі. Ухвалою суду від 22.05.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду, задоволення клопотання позивачки про виклик свідків в судове засідання, для об`єктивного та всебічного з`ясування обставин по справі, а також зобов`зано Орган опіки та піклування Шосткинської міської ради надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] та акт обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання дитини, станом на момент розгляду цивільної справи. В судовому засіданні в режимі відеоконференції позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов, просили його задовольнити, посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві та звернули увагу суду на те, що відповідач не являється біологічним батьком хворого хлопчика, не приймає участі в догляді за ним, не відвідує дитину та подав нотаріально посвідчену письмову заяву, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] .. Свідок [PERSON] повідомила суду, що знає позивачку дуже давно і в неї також дитина з інвалідністю. Відповідач жодного разу не відвідував дитину і не допомагає їм фінансово, не приймає участі у його догляді та вихованні. Зі слів позивачки, вона знає про те, що відповідач не є біологічним батьком дитини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що більше 10 років знає позивачку, являється хрещеною матір`ю хлопчика [PERSON] . [PERSON] її однокласник, однією сім`єю з позивачкою відповідач ніколи не проживав, не являється біологічним батьком [PERSON] .. Іноді бував у них в гостях до досягнення дитиною одного року. Зараз [PERSON] має іншу сім`ю та дитину від іншого шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Шосткинської міської ради у судове засідання також не з`явився, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та витяг з рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради про затвердження висновку органу опіки та піклування. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши вступне слово позивачки, її представника, покази свідків, перевіривши матеріали справи, вивчивши наявні докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області 17.06.2015 року) (а.с.10). Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 20.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Прізвище позивачки зміненено на дівоче - « [PERSON] » (а.с.12). 29.06.2022 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Шосткинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управліня Міністрерства юстиції (м.Суми), актовий запис №247 від 29.06.2022 року та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно довідки №357 від 13.09.2022 року Середино-Будської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). 28.06.2023 року комісія з питань захисту прав дитини надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що батько - [PERSON] , неналежно виконує батьківські обов`язки стосовно малолітньої дитини [PERSON] (інваліда з дитинства), не приймає участі у його розвитку, не цікавиться життям дитини, не відвідує сина, не приходть до лікарні, не надає допомогу у лікуванні дитини, харчуванні, придбанні одягу, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Крім того, батько надав нотаріально завірену заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Хлопчик проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка приділяє йому максимум уваги і турботи, займається його лікуванням та матеріально утримує. Контороль та увага з боку матері постійні. Даний висновок був затверджений рішенням №194 від 28.06.2023 року виконавчого комітету Шосткинської міської ради. Відповідно до інформації КНП «Шосткинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шостинської міської ради від 17.02.2023 року та від 20.02.2023 року, вбачається, що мати [PERSON] , як законний представник пацієнта [PERSON] , [INFO] уклала декларацію на медичне обслуговування дитини з сімейним лікарем [PERSON] .. Дитині 16.04.2014 року втставнолено діагноз: мікроцефалія, атрофічно-гідроцефалічний синдром. Стійкі важкі незворотні рухові розлади, в поєднані з порушенням зору. Гіпотрофія ІІ ступеня симптоматична епілепсія. Під час відвідування вдома та відвідування лікарні, мати завжди знаходиться поряч з дитиною. Протягом 2013-2020 років, [PERSON] , 21.08.2013 року перебував на стаціонарному лікуванні та амбулаторному відвідуванні лише з матір`ю (а.с.13,31-32,33,34,35,36). Також в матеріалах справи знаходиться нотаріально завірена заява відповідача [PERSON] в якій він зазначає, що усвідомлюючи значення своїх дій, без стороннього впливу, як фізичного так і морального, самостійно прийняв рішення, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с14). Вищезазначені обставини свідчать про свідоме невиконання батьком [PERSON] своїх обов`язків, закріплених ст. 150 Сімейного кодексу України, по відношенню до малолітнього сина [PERSON] .. Ухилення батька від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на нього відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Вказана бездіяльність у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батька [PERSON] батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] .. Кожна особа відповідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, що вбачається з досліджених в судовому засідані письмових доказів, а також показів свідків. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Положеннями ст.81 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у житті малолітньої дитини, не займається його лікуванням та доглядом, що є життєво необхідним в даному випадку, не утримує дитину, і взагалі не відвідує сина. Доглядом, піклуванням, та лікуванням дитини [PERSON] займається позивачка, а тому позовні вимоги суд вважає бґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Також суд вважає за можливе роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved