Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Керівник Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах Держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: ТОВ "МАРГАНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА". В позові позивач просить суд припинити право власності та конфіскувати у власність держави земельну ділянку, яка належить на праві власності [PERSON] та має кадастровий номер № 1225482900:01:003:0329, площею 1,9700 га, за категорією земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва; розташовану на території: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Мирівська сільська територіальна громада (колишня Зорянська сільська рада). В обґрунтування позову зазначається, що дана позовна заява вжита на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері. Позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ННХ №315304, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф., та зареєстрованого в реєстрі за №861 (спадкова справа № 34/2019) 16.07.2019 [PERSON] , громадянка російської федерації, [INFO] , на підставі заповіту посвідченого Зорянською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області 01.11.2013, зареєстрованого у реєстрі за №18, успадкувала після смерті [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] земельну ділянку, площею 1,9700 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225482900:01:003:0329, яка розташована: Зорянська сільська рада, Томаківський район, Дніпропетровська область. Земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії П1-ДП №104936, виданого Зорянською сільською радою, Томаківського району, Дніпропетровської області 20.05.2000 року. 16.07.2019 приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф., зареєстровано право власності на успадковану земельну ділянку за громадянкою російської федерації [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1873079412254. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру успадкована земельна ділянка, кадастровий номер 1225482900:01:003:0329, площею 1,9700 га, за категорією земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на момент звернення з даним позовом до суду громадянка російської федерації [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1225482900:01:003:0329, а отже вказана земельна ділянка перебуває в її власності більше 3 років. При цьому, земельна ділянка з кадастровим номером: 1225482900:01:003:0329 площею 1,9700 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» (номер запису про речове право: 32410243 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Згідно з даними Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Державної міграційної служби України [PERSON] , [INFO] , документована посвідкою на тимчасове місце проживання [NUMBER] , терміном дії з 16.12.2022 до 16.12.2023, на підставі возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу), з 26.01.2022 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, після набуття земельної ділянки у власність, відповідачка, грубо порушуючи вимоги національного законодавства а саме ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, їх протягом року не відчужила. Оскільки відповідачка протягом року з часу переходу права власності на земельні ділянки, їх не відчужила, то право власності на зазначені земельні ділянки слід примусово припинити, шляхом конфіскації. Таким чином, прокуратурою встановлені порушення вимог чинного законодавства, які до теперішнього часу не усунуто, що свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо нездійснення захисту інтересів держави, у зв`язку з чим вбачаються підстави для звернення до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. В судове засідання сторони не з`явилися. Від прокурора Скрипченка О.С. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України, де відповідач виклав заперечення проти позову та не погоджується з доводами прокурора, оскільки під час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус не повідомив їй про необхідність відчуження земельної ділянки протягом року. Крім того, з 18 березня 2020 року в Україні були запровадженні заходи внаслідок пандемії Ковід 19, і підприємства, установи та організації не працювали. Крім того, після скасування мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення, відповідачка не мала можливості відчужити земельну ділянку, т.я. закінчився термін дії посвідки на проживання. Після отримання посвідки на постійне проживання в Україні ( [INFO] ) відповідачка намагалася знайти покупців, однак такі були відсутні. Так, 24.02.2022 року почалася війна і вся рахунки відповідачки були заблоковані, нотаріуси відмовляли у посвідченні будь-яких документів громадянам російської федерації. Також відповідачка просить суд у разі задоволення позову вирішити питання про відшкодування ціни проданої на торгах земельної ділянки з урахуванням витрат на її відчуження. Від прокурора до суду надійшла відповідь на відзив в порядку ст. 179 ЦПК України, де прокурор не погоджується з думкою відповідача та виклав свої пояснення, міркування і аргументи. Прокурор вказує, що відповідачка, набувши в 2019 році спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення у власність в порядку спадкування, вимоги закону щодо її відчуження протягом одного року не виконала, що є підставою для припинення її права власності на вказану земельну ділянку шляхом її конфіскації за рішенням суду. Норми чинного законодавства України не містять положень щодо можливості відтермінування або поновлення встановленого законом однорічного строку на відчуження земельної ділянки. Крім того, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. Таким чином, в силу вимог закону конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах, а ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику, уповноваженим органом, яким у даному випадку є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави у вирішені питання відшкодування ціни проданої на торгах земельної ділянки. Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та представник третьої особа ТОВ "МАРГАНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА" в судове засідання не з`явилися. Були повідомлені належним чином - шляхом направлення повідомлень. Крім того, про дату та час судового засідання повідомлялися через Сайт судової влади. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. У відповідності до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Правовідносини, пов`язані з набуттям прав на землі сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину нерезидентами, у т. ч. іноземними громадянами, врегульовано ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, якою передбачено, що нерезиденти, у т.ч. іноземні громадяни, які успадкували право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, зобов`язані відчужити її після реєстрації вказаних прав протягом одного року. Згідно в ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Також судом встановлено, що із позовними заявами про надання додаткового строку для відчуження таких земельних ділянок відповідач до суду також не звертався. Згідно пункту "е" ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Так, п. 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 348 ЦК України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. У відповідності до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1,9700 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225482900:01:003:0329, яка розташована: Зорянська сільська рада, Томаківський район, Дніпропетровська область, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії П1-ДП №104936, виданого Зорянською сільською радою, Томаківського району, Дніпропетровської області 20.05.2000 року, належала громадянину [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ННХ №315304 від 16.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №861 громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , на підставі заповіту посвідченого Зорянською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області 01.11.2013, зареєстрованого у реєстрі за №18, успадкувала після смерті [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] , земельну ділянку, площею 1,9700 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225482900:01:003:0329, яка розташована: Зорянська сільська рада, Томаківський район, Дніпропетровська область. 16.07.2019 приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловою Н.Ф., зареєстровано право власності на успадковану земельну ділянку за громадянкою російської федерації [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1873079412254. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру успадкована земельна ділянка, кадастровий номер 1225482900:01:003:0329, площею 1,9700 га, за категорією земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на момент звернення з даним позовом до суду громадянка російської федерації [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1225482900:01:003:0329, а отже вказана земельна ділянка перебуває в її власності більше 3 років. Крім того, земельна ділянка з кадастровим номером: 1225482900:01:003:0329 площею 1,9700 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРГАНЕЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» (номер запису про речове право: 32410243 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Згідно відомостей Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Державної міграційної служби України [PERSON] , [INFO] , документована посвідкою на тимчасове місце проживання [NUMBER] , терміном дії з 16.12.2022 до 16.12.2023, на підставі возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу), з 26.01.2022 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те, що громадянка російської федерації [PERSON] , набувши в 2019 році спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення у власність в порядку спадкування, вимоги закону щодо її відчуження протягом одного року не виконала, що є підставою для припинення її права власності на вказану земельну ділянку шляхом її конфіскації за рішенням суду. Крім того, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. Виходячи з викладеного позовні вимоги Керівника Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області є законними і обгрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved