Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-27 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви У лютому 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі Відповідачі), в якому зазначає, що 02 березня 2014 року між ним та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 11 000,00 грн. [INFO] [PERSON] помер, станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 10438,53 грн. Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» керується положеннями статті 1281 ЦК України та просить суд стягнути з спадкоємців померлого [PERSON] заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на дату смерті [INFO] у розмірі 10438,53 грн. та судові витрати. Аргументи учасників справи В судове засідання представник позивача не з`явився, в резолютивній частині позову просив слухати справу без участі представника позивача. Відповідачі в судові засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись завчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] скерувала на адресу суду відзив на позовну заяви. В обґрунтування якого зазначила, що у померлого не було ніякого майна і оскільки лише в межах вартості одержаного у спадщину майна, відповідачі відповідають за борг спадкодавця, тому просить суд відмовити у задоволені позову ПАТ КБ Приватбанк в повному обсязі. Представник позивача скерував відповідь на відзив, у якому зазначив, що Позичальник взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту у повному обсязі, зі сплатою всіх комісій і відсотків передбачених договором. На даний час зобов`язання належним чином не виконані, тому просять суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судами 02 березня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 23). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.68). За розрахунком Банку станом на 01.11.2022 року утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10\~438,63 грн (а.с.9-16). Окрім того, з виписки за договором б/н за період з 02.04.2018-04.11.2022 встановлено, що позичальник активно користувався наданими Банком кредитними коштами, а також активно здійснював погашення боргу, вносячи різні суми (а.с.17-21). Згідно наданих позивачем доказів, [PERSON] отримував лише одну банківську картку [NUMBER] , у якої періодами змінювався кредитний ліміт (22). Позивачем була направлена 03 червня 2022 року Третій криворізькій державній нотаріальній конторі повідомлення щодо претензії кредитора з проханням включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приват Банк» у розмірі 10438,53 грн. до спадкової маси, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити банк про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини та повідомити банк чи видавалися свідоцтва про право на спадщину (а.с.71). Згідно відповіді на претензію від 08 липня 2022 року за № 1017/0116, Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 311/2022 після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.72) Державним нотаріусом Ситнік Оксаною повідомлено, що спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Згідно статей 1281, 1282 ЦК України у разі звернення спадкоємців, вони будуть попереджені про необхідність задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Суд встановив, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі, передбаченому умовами договору. Взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту [PERSON] за договором від 02.03.2014 не виконав. [INFO] [PERSON] помер (а.с.68). Згідно із положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із матеріалів справи встановлено, що діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] і його дружина [PERSON] , які є відповідачами у справі, були зареєстровані разом із [PERSON] , за однією адресою на дату його смерті, відповідно до відповіді Виконкому Криворізької міської ради департаменту адміністративних послуг від 01.08.2023 року за № 2073/2/210/592/23. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Відповідно до частини 3 статті 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент пред"явлення претензії спадкоємцю кредитора) якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року справа № 522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18 зазначила, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Згідно із статтею 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 18.09.2019 року у справі №640/6274/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: \~- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою\~статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої\~статті 1281 ЦК України\~кредитор позбавляється права вимоги; \~- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;\~ - при дотриманні кредитором строків, визначених\~статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);\~ - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України. Отже, судом встановлено, що позивачем дотримано вимоги законодавства щодо строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, оскільки претензію кредитора до державної нотаріальної контори направлено в межах шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини. При цьому, із матеріалів справи також встановлено, що відповідачі не звертались до нотаріальної контори з метою отримання спадщини після померлого [PERSON] , однак фактично її прийняли, оскільки на момент смерті спадкодавця були з ним зареєстровані і протягом встановленого строку для прийняття спадщини не заявили про відмову про неї. Щодо обгрунтованості заборгованості, суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з цим позовом банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості за період з 02.03.2014 року по 10.11.2021 року та виписки по кредитному договору. Перевіряючи дійсний розмір вимог кредитора (розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини), суд вважає доводи Банку щодо наявності заборгованості безпідставними, виходячи з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Анкети-Заяви від 02.03.2014 року [PERSON] була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку. В Анкеті-заяві позичальника від 02.03.2014 року відсоткова ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10438,53 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту . Перерахунком заборгованості встановлено, що спадкодавцем [PERSON] дійсно користувався кредитними коштами, однак та за період дії кредитних карток останнім вносились кошти на погашення кредиту, однак вказані кошти банком спрямовувались на погашення нарахованих відсотків, які не погоджені між сторонами, що свідчить про те, що спадкодавець на момент смерті не мав зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів За таких обставин, суд дійшов висновку, враховуючи суму коштів, які були отримані спадкодавцем та повернуті, суд вважає, що у спадкодавця перед банком відсутня заборгованість за тілом кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «ПриватБанк», у теперішній час АТ «ПриватБанк», як невід`ємної частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «ПриватБанк», у теперішній час АТ «ПриватБанк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, відсоткова ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «ПриватБанк», у теперішній час АТ «ПриватБанк», розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-Анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «ПриватБанк», у теперішній час АТ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання спадкодавцем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та штрафу, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ «ПриватБанк», у теперішній час АТ «ПриватБанк», в період з часу виникнення спірних правовідносин, 02.06.2010 року, до моменту смерті спадкодавця, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «ПриватБанк», у теперішній час АТ «ПриватБанк», у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані померлому [PERSON] . Умови та Правила банківських послуг в ПАТ «ПриватБанк», у теперішній час АТ «ПриватБанк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафу, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил банківських послуг в ПАТ «ПриватБанк», у теперішній час АТ «ПриватБанк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із спадкодавцем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. За таких обставин, відсутні підстави покладати відповідальність на спадкоємців померлого. Судом вжито заходів, за клопотанням сторони позивача для встановлення обсягу спадкового майна (чи є воно взагалі) та його вартість, що з метою визначення меж відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України. З отриманих відповідей, зокрема з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру права власності на нерухоме майно, з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з державного реєстру іпотек за [PERSON] майно не зареєстровано (а.с. 210, 225). З електронної копії спадкової справи заведеної після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , встановлено, що остання заведена на підставі претензії кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України. Із заявою про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідачем [PERSON] на спростування позовних вимог банку, скеровано до суду відзив із додатками на підтвердження відсутності спадкового майна після померлого у вигляді нерухомості, а саме представлено Рішення виконкому Дзержинської районної у місті ради від 16.02.2011 за № 69 відповідно до якого, квартира у якій мешкають відповідачі наразі та на момент сморті [PERSON] , не належить їм на праві власності, а лише на праві користування на підставі договору найму між померлим [PERSON] та КП «Житлово-експлуатаційна організація №8» (а.с.209) Отже, позивач для обґрунтування своїх вимог, у способи передбачені процесуальним законодавством, не довів, що у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємців [PERSON] є якесь майно, що відносить до спадкової маси після померлого [PERSON] , в межах якого вони (відповідачі) мають виконувати зобов`язання за кредитним договором, а так само й не довів наявність заборгованості за кредитним договором.. Зважаючи на те, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, які позивачем не відкриті та не доведенні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed