Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вобґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона 11.04.1987 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які вже є повнолітніми. Подружні відносини між ними припинилися більше десяти років тому. З того часу, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та взагалі не спілкуються. У березні 2016 року, у зв`язку з окупацією військами рф м. Маломиколаївки, позивач виїхала до м. Києва та зареєструвалася як внутрішньо-переміщена особа. Шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе. Позивач переконана, що надання строку на примирення виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу і про примирення між ними, в даній ситуації, не може бути й речі. Тому це являється для неї додатковим психологічним тягарем, що продовжується тривали час. У зв`язку з цим, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик. Виклик відповідача здійснювався через оголошення на веб-сайті суду, оскільки адреса його реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність малолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме : копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , згідно якого 11.04.1987 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: « [PERSON] »; копією паспорта [PERSON] , Серія [NUMBER] та іншими матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Крім того, згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved