Jurisdiction: civil
Date: 2023-08-22 00:00:00

Виклад позиції позивача. До Кегичівського районного суду Харківської області надійшов позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом в якому позивачі просять визнати за [PERSON] 1/2 частину у праві на земельну частку (пай) розміром 8,65 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Павлівка Красноградського (бувшого Кегичівського) району Харківської області, яке підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0085386, що виданий на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації №478 від 24 грудня 1996 року на ім`я [PERSON] . Визнати за [PERSON] 1/2 частину у праві на земельну частку (пай) розміром 8,65 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Павлівка Красноградського (бувшого Кегичівського) району Харківської області, яке підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0085386, що виданий на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації №478 від 24 грудня 1996 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначено що [PERSON] є дружиною, а [PERSON] - є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Їх померлий чоловік та батько - [PERSON] є сином - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), яка померла [INFO] . При цьому [PERSON] - є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином [PERSON] - є дружиною онука [PERSON] , а [PERSON] - є рідним правнуком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва як члена КСП «Україна», що знаходилось у с. Павлівка Красноградського (в межах бувшого Кегичівського) району Харківської області, яке підтверджено Сертифікатом на земельну частку (пай) розміром 8,65 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Павлівка Красноградського (в межах бувшого Кегичівського) району Харківської області, серія ХР №0085386, що виданий на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації №478 від 24 грудня 1996 року на ім`я [PERSON] . Державний акт взамін вказаного сертифікату [PERSON] не отримувала, що підтверджується листом відділу №4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Харківській області №К-379/0-0.25,4-395/336-23 від 23 травня 2023 року. Вказаний сертифікат є в наявності в оригіналі, та зберігався у сім`ї позивачів, передався від [PERSON] до [PERSON] , до [PERSON] та у подальшому до позивачів. Наявність у [PERSON] оригіналу сертифікату свідчить про фактичний вступ в спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , адже спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджується витягом зі Спадковго реєстру про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №72514780 від 18 травня 2023 року. Вказане також підтверджується і листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Бігальської М.-М. Ю., №25/02-14 від 03 травня 2023 року. У подальшому [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , але не оформила своїх спадкових була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , у квартирі, що належить- [PERSON] , на підставі договору дарування від 18 жовтня 2006 року. Не зважаючи на те, що зареєстрована вона була у квартирі позивача, враховуючи похилий вік [PERSON] , вона з 2005 року мешкала разом зі своїм сином - [PERSON] та невісткою - [PERSON] , яка здійснювала догляд за нею, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом №200 від 08 травня 2023 року Львівського комунального підприємства «Вулицьке». Син [PERSON] - [PERSON] , фактично прийняв спадщину після смерті матері, так як, проживав разом з нею понад 5 років, та здійснював догляд та піклування за нею. При цьому [PERSON] у 6 місячний строк після смерті матері до нотаріуса щодо відкриття спадкової справи не звернувся, тобто пропустив строк для прийняття спадщини. У подальшому [PERSON] раптово помер [INFO] у віці 61 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 25 квітня 2022, що власне і завадило йому поновити пропущений строк для прийняття спадщини в судовому порядку. При цьому процес підготовки необхідних для відповідного звернення до суду документів [PERSON] почав ще за свого життя, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00035378731 який отримано 12 квітня 2022 року, тобто за 11 днів до раптової смерті [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON] та син [PERSON] . Вказані спадкоємці прийняли спадщину за законом, інших спадкоємців, передбачених чиним законодавством України немає, що підтверджується договором про поділ спадкового майна. від 22 березня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бігальською М.-М.Ю, за №367. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 04 липня 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом. Ухвалою суду від 05 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31 липня 2023 року. Ухвалою суду від 31 липня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 23 серпня 2023 року. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про місце, дату і час повідомлені належним чином, натомість надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: позивачі - позов підтримують в повному обсязі, судові витрати просять залишити за ними. представник відповідача - просить прийняти рішення за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.25). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва як члена КСП «Україна», що знаходилось у с. Павлівка Красноградського (в межах бувшого Кегичівського) району Харківської області, яке підтверджено Сертифікатом на земельну частку (пай) розміром 8,65 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Павлівка Красноградського (в межах бувшого Кегичівського) району Харківської області, серія ХР №0085386, що виданий на підставі розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації №478 від 24 грудня 1996 року на ім`я [PERSON] (копія, а.с.26). Згідно копії посвідки про народження № [NUMBER] [PERSON] вбачається, що остання є донькою [PERSON] (а.с.24). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00035378731 [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (копія, а.с.23). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.22). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] (а.с.21). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] (а.с.20). [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.18). Згідно листа відділу №4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Харківській області №К-379/0-0.25,4-395/336-23 від 23 травня 2023 року, державний акт взамін вказаного сертифікату [PERSON] не отримувала (копія, а.с.27). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 72514780 [PERSON] за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.28). Згідно листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Бігальської М.-М.Ю. від 03 травня 2023 року № 25/02-14 для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , просять надати оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке належить [PERSON] на праві приватної власності. Та роз`ясняють про можливість звернення до суду за захистом прав, у випадку відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на майно. (а.с.30). Згідно акту №200 від 08 травня 2023 року Львівського комунального підриємства «Вулицьке» [PERSON] , проживала без реєстрації з 2005 року до дня смерті [INFO] . Син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , здійснювали догляд за [PERSON] до дня її смерті [INFO] , за адресою [ADDRESS] (копія, а.с.34). Згідно копії договору про поділ спадкового майна від 22 березня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бігальською М.-М.Ю. за №367, вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Вказані спадкоємці прийняли спадщину за законом, інших спадкоємців, передбачених чиним законодавством України немає (а.с.35-36). Також в судовому засіданні було досліджено, копії паспортів позивачів з підтвердженням їх анкетних даних (а.с.14-17), копію договору дарування квартири (а.с.31), копію спадкової справи № 11/2022, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.50-132). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] однак юридично не оформила свої спадкові права, оскільки померла [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично спадщину прийняв після [PERSON] , оскільки проживав разом з нею понад 5 років, але юридично не оформив спадщину, оскільки помер [INFO] . Аналізуючи досліджені докази, суд бере до уваги, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості), земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Відповідно до частини 3 ст. 1 вищезазначеного Закону право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) ч. 2. ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до п. 4, 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», затвердження розміру земельної частки (паю) та видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Пунктами 10, 11, 12 додатку №1 до Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №11 від 20 лютого 1996 року було передбачено, що сертифікати про право власності на земельну частку (пай) видаються відповідною районною державною адміністрацією особі, яка має на це право. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дослідивши наведені докази, суд доходить висновку, що позивачами надано достатньо доказів для визнання за ними права власності на сертифікат на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Позивачі заявили, що вимоги про розподіл чи відшкодування судових витрат не заявляють та залишають їх за собою, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved